РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року

Феодосійський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Маричевій С. В.

за участю представника позивача
Євсеєва О. В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Теоодосія" до ОСОБА_2, про стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги з
теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Теодосія» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання. Позов мотивовано тим,
що 05.02.2007 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір про
надання населенню послуг з
теплопостачання № 03070, згідно якого
виконавець надає послуги з
теплопостачання, а споживач
зобов'язується сплачувати надані
послуги з теплопостачання по
встановленими згідно з законодавством
цінами у строки, що передбачені
договором. Оскільки відповідачем
договірні зобов'язання виконуються
неналежним чином, утворилась
заборгованість у період лютого 2007 року
по листопад 2013 року в розмірі 522 грн. 30
коп., яку позивач просить стягнути з
відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі, просив позов задовольнити та
стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 1 714 грн. 07 коп., а також сплачений
судовий збір.

Відповідач в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечувала,
посилаючись на те, що договір з
позивачем уклала лише в липні 2007 року,
ордер на квартиру за адресою АДРЕСА_1 їй
було видано 25.05.2007 року, вселилась у
квартиру в червні 2007 року, з моменту
вселення надані позивачем послуги
сплачувались належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
відмову в задоволені позову з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що відповідачу
25.05.2007 року на склад сім'ї з 4 осіб було
видано ордер № 364 на право зайняття
квартири за адресою АДРЕСА_1

В червні 2007 року відповідач вселилась у
вказану квартиру й зареєструвала в ній
своє місце проживання, що
підтверджується відміткою в паспорті
відповідача, копія якого знаходиться в
матеріалах справи (а.с. 27зв), 05 липня 2007
року нею було отримано книжку для
проведення розрахунків за
теплопостачання (а.с. 21).

Доводи сторін про укладення між ними
договорів в письмовій формі суд оцінює
критично, оскільки ані договір від
05.02.2007 р., на який посилається позивач,
ані договір від 05.07.2007 року, копія яких
знаходиться в матеріалах справи (а.с. 3-4,
21-22) не містять підпису уповноваженої
особи позивача.

З картки особового рахунку
відповідача, наданої позивачем (а.с. 5),
копії розрахункової книжки, наданої
відповідачем (а.с. 21-26), оригіналів
розрахункових книжок за період з 2007 по
2009 рік, оглянутих судом в судовому
засіданні, вбачається, що відповідач
належним чином сплачувала послуги в
період з червня 2007 року.

Позивачем не доведено факт проживання
відповідача в зазначеній квартирі в
період до червня 2007 року й споживання
ним в зазначений період надаваних
позивачем послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до пункту 7 "Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків", затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 572 від 08.10.1992, ч. 3 ст. 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" від
24.06.2004 року власник та наймач квартири
зобов'язаний оплачувати надані
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України
"Про теплопостачання", споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Споживач зобов'язаний оплатити
житлово-комунальні послуги, якщо він
фактично користувався ними.

Враховуючи вище викладене, суд
доходить висновку про відсутність у
відповідача заборгованості перед
позивачем за надані послуги, що є
підставою для відмови в задоволенні
позову.

Керуючись ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст. 19
Закону України "Про теплопостачання",
ст. 526, 903 ЦК України, ст. 10, 11, 14, 60, 88, 212-215
ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: /підпис/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя: Секретар