У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_4,
зацікавлені особи: головне управління
внутрішніх військ Міністерства
Внутрішніх Справ України, Львівський
обласний військовий комісаріат, про
встановлення факту, що має юридичне
значення, за касаційною скаргою ОСОБА_4,
поданою його представником ОСОБА_5, на
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 1 липня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
встановити факт його участі у бойових
діях протягом 1988 року, що велись у
містах Єреван та Баку.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що
під час навчання в Харківському вищому
військовому училищі тилу МВС СРСР
неодноразово вибував у службові
відрядження по виконанню службово -
бойових завдань в умовах надзвичайного
стану, оголошеного урядом СРСР, що
пов'язані із масовими антигромадськими
проявами, зокрема: з 2 березня 1988 року до
11 березня 1988 року у м. Баку
(Азербайджан); з 22 березня 1988 року до 30
березня 1988 року у м. Єреван (Арменія); з 15
червня 1988 року до 4 серпня 1988 року у м.
Єреван (Арменія); з 4 червня 1989 року до 6
липня 1989 року у м. Фергана Узбецької
СРС, де фактично велися бойові дії у
зоні збройного конфлікту.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 14 березня 2013 року
встановлено факт участі ОСОБА_4, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, у бойових діях
протягом 1988 року, що велись у містах
Єреван та Баку (Нагірно-карабаський
конфлікт).

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 1
липня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано, провадження у
справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить ухвалу
апеляційного суду скасувати, рішення
суду першої інстанції залишити в силі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість ухвали
апеляційного суду в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
постановляючи ухвалу про закриття
провадження у справі, правильно
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини, з
дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваної ухвали апеляційного суду
не дають підстав для висновку про те, що
апеляційним судом при розгляді справи
були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його
представником ОСОБА_5, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 1 липня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська