Провадження №: 2/752/416/14
15.01.2014 року Голосіївський районний суд
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
при секретарі Макогонюк Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про
стягнення суми виплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу,
10.06.2013 року ВАТ «НАСК «Оранта»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення суми виплаченого
страхового відшкодування в порядку
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачем зазначено, що 21.09.2010
року між ЗАТ «СК «Крона», яке в
подальшому змінило назву на ПрАТ «СК
«Крона» та ОСОБА_2 було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту ДНТ 162/10, яким
застраховано автомобіль «Лексус»
д.н.з. НОМЕР_1. 12.02.2011 року на вул..
Фізкультури у м. Києві мала місце
дорожньо-транспортна пригода за
участю автомобіля «Лексус» д.н.з.
НОМЕР_1 та автомобілем «Хонда» д.н.з.
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1.
дорожньо-транспортної пригоди
постановою судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 22.06.2011 року
визнано ОСОБА_1. На виконання умов
договору добровільного страхування
наземного транспорту №162/10 ПрАТ «СК
«Крона» провело розрахунок вартості
матеріального збитку завданого
страхувальнику ОСОБА_2. та виплатило
страхове відшкодування у розмірі 17 202,
52 грн.. Оскільки обов»язкова
цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля «Хонда» ОСОБА_1 була
застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта» за
полісом №ВЕ/2019431, рішенням
Господарського суду м. Києва стягнуто
з ВАТ «НАСК «Оранта» на користь ПрАТ
«СК «Крона» 16 692, 52 грн. страхового
відшкодування за мінусом франшизи у
розмірі 510, 00 грн., виплаченого власнику
транспортного засобу - автомобіля
«Лексус» д.н.з. НОМЕР_1. Зазначене
рішення суду виконане ВАТ «НАСК
«Оранта» 13.09.2012 року.

Посилаючись на те, що страхувальник
ОСОБА_1 не виконав вимоги Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», оскільки не повідомив
страховика про дорожньо-транспортну
пригоду, то має відшкодувати ВАТ «НАСК
«Оранта» у порядку регресу суму
виплаченого страхового відшкодування
у розмірі 16 692, 52 грн., яку останнє
просить стягнути з ОСОБА_1 у
примусовому порядку тому, як
відшкодувати зазначені витрати
добровільно відповідач не бажає.

У судовому засіданні представник
позивача відсутній, подав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, повідомивши суд, що
заявлений позов підтримує, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з»явився повторно, будучи належним
чином повідомленим, про причини неявки
суд не повідомив, з будь-якими
клопотаннями до суду не звертався.

З огляду на викладене, суд визнав за
можливе розглянути справу за
відсутності сторін, ухваливши заочне
рішення на підставі наявних у справі
даних.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлений позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено що
12.02.2011 року на вул. Фізкультури, 9 у м.
Києві мала місце дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «Лексус»
д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія
ОСОБА_2 та автомобілем «Хонда» д.н.з.
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1
(а.с.14).

Зазначена дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини водія ОСОБА_1,
його також визнано винним у її вчиненні
постановою судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 22.06.2011 року
(а.с. 15).

Внаслідок цієї ж дорожньо-транспортної
пригоди було пошкоджено автомобіль
«Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 належний на
праві власності ОСОБА_2. (а.с. 5).

21.09.2010 року ОСОБА_2 було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту ДНТ №162/10 з ЗАТ
«СК «Крона», правонаступником якого є
ПрАТ «СК «Крона». Зазначеним договором
застраховано автомобіль «Лексус» д.н.з.
НОМЕР_1 (а.с.25-28).

На виконання умов договору
добровільного страхування
транспортного засобу №162/10, укладеного
з власником транспортного засобу -
автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1, ПрАТ
«СК «Крона» замовило автотоварознавче
дослідження для визначення вартості
матеріального збитку завданого
власнику автомобіля «Лексус» д.н.з.
НОМЕР_1, за результатами якого
Національним центром незалежних
експертиз 21.02.2011 року складено звіт №195
за даними якого вартість
відновлювального ремонту
досліджуваного автомобіля складає -19
205, 33 грн., втрата товарної вартості
відсутня, а тому розмір матеріального
збитку завданого власнику
транспортного засобу, приймається
рівним вартості відновлювального
ремонту з урахуванням фізичного зносу
запчастин, без врахування втрати
товарної вартості, який складає - 19 205, 33
грн. (а.с.16-24).

ПрАТ «СК «Крона» на підставі
страхового акту та розрахунку суми
страхового відшкодування ДНТ №57/11 від
28.04.2011 року здійснило виплату
страхового відшкодування власнику
пошкодженого транспортного засобу -
автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1 в
розмірі 17 202, 52 грн..

Обов»язкова цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
«Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1
застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта»
відповідно до полісу обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власника
транспортного засобу №ВЕ/2019431 (а.с.13).

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 05.06.2012 року на задоволення позовних
вимог ПрАТ «СК «Крона» стягнуто з ВАТ
«НАСК «Оранта» на користь ПрАТ «СК
«Крона» страхове відшкодування у
розмірі 16 692, 52 грн., яке було виплачено
останнім страхувальнику ОСОБА_2 -
власнику транспортного засобу -
автомобіля «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1
(а.с.25-28).

На виконання зазначеного рішення суду
ВАТ «НАСК «Оранта» 13.09.2012 року
платіжним дорученням №58415 сплатило на
користь ПрАТ «СК «Крона» 18 302, 02 грн.
(а.с.29).

Звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення в порядку регресу суми
виплаченого страхового відшкодування
ВАТ «НАСК «Оранта» стверджує про
невиконання відповідачем вимог Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» щодо повідомлення страховика
про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідач, будучи належним чином
обізнаним про заявлений спір, а також
визначену судом дату та місце його
вирішення не спростував зазначені
позивачем обставини про
неповідомлення ним ВАТ «НАСК «Оранта»
про дорожньо-транспортну пригоду, що
сталася з його вини 12.02.2011 року.

Відповідно до статтей 29,33,38 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»: у зв»язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати пов»язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством;
у разі настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов»язаний -
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності ( у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов»язок, він має
підтвердити це документально;
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2.
пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК
України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об"єктом,
використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

За правилами ст. 1191 ЦК України, особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відтак, заявлені позивачем вимоги про
стягнення у порядку регресу зі
страхувальника ОСОБА_1 страхового
відшкодування виплаченого ПрАТ «СК
«Крона» потерпілому ОСОБА_2. у
дорожньо-транспортній пригоді, що
сталася з вини відповідача у розмірі 16
692, 52 грн. (за мінусом франшизи у розмірі
510,00 грн.) підлягають задоволенню.

Понесені позивачем судові витрати по
сплаті судового збору підлягають
відшкодуванню відповідачем на користь
позивача за правилами ст. 88 ЦПК
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1187, 993, 1191 ЦК України, ст. 22,29.38
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.ст.
10,11,60,88,208,213,224 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1
про стягнення суми виплаченого
страхового відшкодування в порядку
регресу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
місце народження - м. Запоріжжя,
індивідуальний ідентифікаційний номер
- НОМЕР_3) на користь відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
( р/р 1043 в АКБ
«Укрсоцбанк» МФО 300023) виплачене
страхове відшкодування в порядку
регресу у розмірі 16 692, 52 грн., судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 229, 40 грн., а всього 16 921
(шістнадцять тисяч дев»ятсот двадцять
одну) грн. 92 коп..

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення Апеляційна скарга
подається апеляційному суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, наведеному вище. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановления
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя:
Плахотнюк К.Г.