Справа № 1318/2-176/08
Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/783/553/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник
Н.П., Мельничук О.Я.

за секретаря
Данилик І.І.,

з участю: ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на заочне рішення Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 09 лютого 2008 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 09 лютого 2008 року
вищезазначений позов задоволено.

Суд розірвав шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстрований 27 лютого 1993 року у
Славській селищній раді Сколівського
району Львівської області, актовий
запис №7.

Суд стягнув при реєстрації розірвання
шлюбу в доход держави з ОСОБА_3 17
гривень та звільнив від сплати ОСОБА_2

Ухвалою Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 18 жовтня 2013
року залишено без задоволення заяву
ОСОБА_3 про перегляд вищезазначеного
заочного рішення суду.

ОСОБА_3 оскаржила заочне рішення суду в
загальному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що заочне рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ґрунтується на неправильній оцінці
обставин, які мають значення для
справи, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суди повинні
уникати формалізму при вирішенні
позовів про розірвання шлюбу, повно та
всебічно з'ясовувати фактичні взаємини
подружжя, причини позову про
розірвання шлюбу, враховувати
наявність малолітньої дитини, інваліда
та інші обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Апелянт стверджує, що вона не була
належним чином, як це передбачено
Цивільним процесуальним кодексом
України, повідомлена про дату, час та
місце розгляду справи за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
внаслідок чого була позбавлена
можливості бути присутньою на судових
засіданнях, які відбулися, як
вбачається з матеріалів справи, 31.01.2008
року та 09.02.2008 року і висловити свої
заперечення проти позову.

Апелянт просить заочне рішення
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 09 лютого 2013 року
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
відповідно до ст.303 ЦПК України
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
доходить висновку, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Матеріалами справи встановлено, що
сторони зареєстрували шлюб 27 лютого 1993
року у Славській селищній раді
Сколівського району Львівської
області, про що зроблено запис № 7. Від
шлюбу в них народилося двоє дітей:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з
позивачем, що підтверджується актами
за 2009 рік, складеними комісією ЖЕК-2 за
місцем їх проживання.

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», шлюб може бути розірвано в
судовому порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні повно і всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу та
інші обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до їх примирення.

Задовольняючи позов про розірвання
шлюбу, суд, з'ясувавши фактичні
взаємини сторін та дійсні обставини їх
життя, дійшов правильного висновку, що
шлюб між сторонами існує формально,
сторони більше чотирьох років не
проживають разом та не ведуть
спільного господарства, примирення
позивач не бажає і таке неможливе,
відтак, подальше спільне життя сторін
і збереження їх шлюбу суперечило б
інтересам позивача та інтересам дітей,
які проживають разом з ним та
залишаються на його утриманні.

Та обставина, що сторони на час
звернення позивача з позовом про
розірвання шлюбу не проживали разом
тривалий час і фактично їх шлюб існував
лише формально не заперечується самою
відповідачкою у заяві про перегляд
заочного рішення ( а.с.22-24), а тому саме
небажання розірвання шлюбу не може
бути підставою для відмови у позові,
оскільки, як встановлено судом, сторони
не підтримують подружніх відносин
тривалий час та проживають окремо, що
привело до остаточного розпаду сім'ї.

Посилання відповідачки на те, що
справу розглянуто за її відсутності та
про день розгляду справи вона не була
належним чином повідомлена, не може
бути підставою для задоволення
апеляційної скарги, оскільки, як
вбачається із повідомлення про
рекомендоване вручення повістки, така
була вручена за останнім місцем її
проживання в АДРЕСА_1 (а.с.13), що також
підтверджується довідкою
Бісковицької сільської ради
Львівської області № 2630 від 27.11.2008 року

Крім того, як вбачається із свідоцтва
про шлюб, позивач після набрання
оскарженим рішенням законної сили,
07.09.2008 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7,
що спростовує твердження
відповідачки про можливість
примирення її з позивачем та
збереження їх шлюбу.

Рішення суду відповідає матеріалам
справи, доказам та вимогам
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, підстав
для скасування рішення суду колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 09 лютого 2008 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:

Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.