Справа № 2033/9001/12
Провадження № 2/645/17/14
07 березня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі:
головуючий - суддя Алтухова О.Ю.,
секретар судових засідань - Кононенко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові в
порядку заочного розгляду цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка
діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа:
служба у справах дітей Фрунзенського
району Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
визнання права власності на частину
квартири та визначення порядку
користування житлом,-
15 листопада 2012 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_7 до ОСОБА_3, яка діє
в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
ОСОБА_5, який діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа:
служба у справах дітей Фрунзенського
району Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
визнання права власності на частину
квартири та визначення порядку
користування житлом.
Ухвалою суду від 18 червня 2013 року до
участі у розгляді справи в якості
правонаступника позивача залучено
В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначено, що згідно заповіту від 13
жовтня 2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 (зареєстровано
в реєстрі за № 3957) все своє майно, що
буде належати йому на день його смерті,
де б воно не знаходилось і з чого б не
складалось, а також все те, на що за
законом він буде мати право, ОСОБА_7
заповів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 15 травня
2013 року ОСОБА_2 звернувся до 12 ХДНК із
заявою про прийняття спадщини. Як член
ЖБК «Сфера-9» ОСОБА_7 після повної
сплати пайових внесків на підставі ст.
15 Закону України «Про власність» набув
права власності на квартиру АДРЕСА_1, а
оскільки оплата проводилася за рахунок
коштів подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_9, то
квартира є спільною сумісною власністю
подружжя. Таким чином, ОСОБА_7 мав право
на 1/2 частину спірної квартири, яку
позивач ОСОБА_2 як спадкоємець за
заповітом успадкував. Спадкоємцями
другої частини квартири є онуки ОСОБА_9
- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в інтересах яких діють їх
батьки. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння і
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. Як співвласник житла
позивач бажає, щоб йому у користування
була виділена ізольована кімната
площею 15,8 кв.м. з лоджією і вбудованою
шафою площею 2,0 кв.м., дві інші кімнати
площами по 13,8 кв.м. та 12,6 кв.м. на думку
позивача, належить виділити
відповідачам, які діють в інтересах
неповнолітніх дітей, а місця
загального користування залишити у
спільному користуванні.
Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив суд їх задовольнити, проти
заочного розгляду справи не
Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлялися рекомендованою
кореспонденцією, причини неявки суду
Представник третьої особи - служби у
справах дітей Фрунзенського району
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради -
Голубова О.С., яка діє на підставі
довіреності, подала заяву про розгляд
справи за її відсутності, при вирішенні
справи покладалася на розсуд суду.
Враховуючи, що у справі є достатні дані
про права і взаємовідносини сторін,
відповідачі належним чином
повідомлені про час і місце судового
засідання, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутність
відповідачів та, зі згоди позивача,
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши наявні у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.
Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданого 19 грудня 2012 року
виконавчим комітетом Вільшанської
селищної ради Дергачівського району
Харківської області, ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що зроблено
актовий запис № 118 (а.с. 67).
Згідно заповіту від 13 жовтня 2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_8 (зареєстровано в реєстрі за
№ 3957) все своє майно, що буде належати
йому на день його смерті, де б воно не
знаходилось і з чого б не складалось, а
також все те, на що за законом він буде
мати право, ОСОБА_7 заповів ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 68).
З матеріалів справи вбачається, що на
підставі рішення виконкому
Московської Ради депутатів трудящих м.
Харкова № 336 від 20 грудня 1978 року, 26
грудня 1978 року ОСОБА_7 було видано ордер
його дружина - ОСОБА_9, та дочка -
ОСОБА_13.) на право заняття трикімнатної
Відповідно до довідки Об'єднання
житлових кооперативів «СФЕРА» № 10 від
01 березня 2011 року ОСОБА_7 був власником
кооперативної квартири АДРЕСА_1.
Вартість квартири в сумі 7 370 руб 48 коп.
виплачена у 1991 році (а.с. 15).
Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 5 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 9 від 18 вересня 1987 року
«Про практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи» ( зі змінами і
доповненнями) згідно із ст. 15 Закону
України «Про власність» (якій діяв на
час виникнення вказаних правовідносин)
член ЖБК, який повністю вніс свій
пайових внесок на квартиру, надану йому
у користування, набуває право
власності на квартиру і вправі
розпоряджатись нею на свій розсуд.
Відповідно до ст. 100 ЦК України (в
редакції 1963 року, якій діяв на той час) в
особистій власності громадян можуть
бути предмети вжитку, особистого
споживання, комфорту і підсобного
домашнього господарства, жилий будинок
і трудові заощадження.
Відповідно до ст. 22 КпШС України, який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин, майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є їх спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном.
Судом встановлено, що дружина ОСОБА_7 -
ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Харкову № 4 Харківського
міського управління юстиції зроблено
про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 21).
Згідно заповіту, посвідченого 22.10.2007
року нотаріусом ХМНО ОСОБА_14, на
випадок своєї смерті належну їй
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_9 заповіла в
рівних частинах ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).
Відповідно до ч. 1 ст. 28 КпШС України у
разі поділу майна, яке є спільною
власністю подружжя, їх частки
Таким чином, суд вважає встановленим,
що за життя ОСОБА_7 та ОСОБА_9 квартира
АДРЕСА_1 належала їм на праві спільної
сумісної власності подружжя в рівних
частинах, тобто по 1/2 частині кожному.
Згідно інформації 12 ХДНК після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року,
який мешкав за адресою: АДРЕСА_1, до
нотаріальної контори 15 травня 2013 року
надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття
спадщини на підставі заповіту,
посвідченого 13.10.2007 року нотаріусом
ОСОБА_15 Заведена спадкова справа №
309/2013. Інші заяви про прийняття або про
відмову від спадщини до нотаріальної
контори не надходили. Свідоцтво про
право на спадщину не видавалося (а.с. 75).
Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що позивач ОСОБА_2, після
смерті ОСОБА_7, набув право власності на
успадковану 1/2 квартири АДРЕСА_1.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК
України усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до положень ст. 150 ЖК
України громадяни, які мають у
приватній власності квартиру
користуються нею для особистого
проживання та проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до положень ст. 358 ЦК
України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їх спільною
Кожен із співвласників має право
на надання йому у володіння і
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до п. 14 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
№ 20 від 22 грудня 1995 року квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
Виходячи з цих положень, порядок
користування жилими приміщеннями у
квартирі, яка належить на праві
власності кільком особам, може бути
встановлений у випадку, коли такі
приміщення за розміром відповідають
часткам цих осіб у квартирі.
Судом встановлено та не заперечувалося
позивачем у судовому засіданні, що
право власності на спірну квартиру -
АДРЕСА_1 - на даний час за жодною особою
не зареєстровано (а.с. 113-118).
Із змісту заповіту, складеного ОСОБА_9
на випадок її смерті, 1/2 квартири
АДРЕСА_1 в рівних частинах належить
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проте згідно положень ст.
1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
Згідно ст. 1299 ЦК України право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.
Суду не надано доказів на
підтвердження реєстрації за ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2,
права власності на квартиру АДРЕСА_1 та
визначення частки кожного з них у праві
власності на спірну квартиру.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11
цього Кодексу розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.
Таким чином, оскільки, на день розгляду
справи в суді, право власності на
квартиру не оформлено, тобто, не
визначені частки усіх сторін у праві
власності на спірне майно, суд вважає,
що визначення порядку користування
квартирою АДРЕСА_1 до визначення часток
усіх сторін у праві власності не є
можливим, у зв'язку із чим у задоволенні
позовних вимог в частині визначення
порядку користування спірною
квартирою суд відмовляє.
Враховуючи викладене, на
підставі ст.100 ЦК України (1963 року),
ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст.ст. 319, 358, 1233,
1297, 1299 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11,
60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка
діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа:
служба у справах дітей Фрунзенського
району Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
визнання права власності на частину
квартири та визначення порядку
користування житлом - задовольнити
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
У задоволенні решти позовних вимог -
Відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи, протягом десяти днів з
дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами, які брали участь у
розгляді справи до апеляційного суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги. Іншими
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: