Справа № 680/274/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2014 р.
смт. Нова Ушиця

Новоушицький районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Яцини О.І.,

при секретарі судового засідання -
Стандрійчук М. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця відділу ДВС Новоушицького
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження права виїзду за
межі України боржника ОСОБА_1,

встановив:

06 березня 2014 року на розгляд суду
надійшло подання державного виконавця
про тимчасове обмеження права виїзду
за межі України боржника ОСОБА_1, що
проживає за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог державний
виконавець зазначив, що на примусовому
виконанні у відділі ДВС знаходяться:
виконавчий лист №2-55 від 26 січня 2011 року
виданий Новоушицьким районним судом
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у твердій
грошовій сумі - по 400 грн щомісячно,
починаючи з 18 січня 2011 року до її
повноліття.

Станом на 01 лютого 2014 року за боржником
утворилася заборгованість по сплаті
аліментів в сумі 5180 грн 65 коп.

Також зазначив, що ОСОБА_1 на виклики до
ДВС не з'являється, достовірних
відомостей про своє майно і доходи не
надав, що свідчить про навмисне
невиконання ним своїх обов'язків, а
тому з метою підвищення ефективності
примусового виконання виконавчих
документів, спонукання боржника до
самостійного виконання виникає
необхідність встановити тимчасові
обмеження у праві виїзду за кордон.

У судове засідання державний
виконавець не з'явився, однак у поданні
зазначив розгляд справи проводити без
його участі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
України, оскільки розгляд справи
здійснюється судом у відсутності осіб,
які беруть участь в справі, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Вивчивши подання та проаналізувавши
наявні в матеріалах справи докази, суд
вважає, що в його задоволенні слід
відмовити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника

- фізичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду
з України та в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 вищезазначеного Закону
передбачено, як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов'язань, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за кордон.

На думку суду, боржник, який має
невиконані зобов'язання, не може
вважатися винним в ухиленні, поки не
буде доведено протилежне.

Із розрахунку заборгованості по
аліментах вбачається, що боржник
ОСОБА_1 періодично сплачує аліменти, і в
загальній сукупності, сплатив 3000,00
гривень із 8180,65 гривень нарахованих, що
не може свідчити про умисне ухилення
від їх сплати.

Крім цього, суду не надано
будь-яких доказів, які б давали
підстави вважати, що боржник має намір
виїхати за кордон тимчасово або на
постійне місце проживання, а також те
що не застосування таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Крім цього, подання державного
виконавця не погоджене з начальником
відділу державної виконавчої служби.

Враховуючи вищенаведене, а також
те, що саме державний виконавець
зобов'язаний довести суду з наданням
відповідних доказів необхідність
обмеження конституційного права
боржника, суд приходить до висновку, що
в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні подання державного
виконавця про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
ОСОБА_1 за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Хмельницької
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 5-ти денний строк
апеляційної скарги, з дня отримання її
копії.

Суддя: О. І. Яцина