Провадження по справі 2/122/276/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року Залізничний районний
суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді - Злотнікова В.Я.,

при секретарі - Мехтієвій А.Ш.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Сімферопольського міського
управління юстиції, треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про витребування частки
квартири, припинення права власності
на частку квартири, зобов'язання внести
відомості про належність частки
квартири,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, Відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Сімферопольського міського управління
юстиції, в якому просила витребувати у
ОСОБА_2 1/5 частку квартири АДРЕСА_1,
припинити право власності ОСОБА_2 на
вказану частку квартири, зобов'язати
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Сімферопольського міського
управління юстиції внести відомості
про належність ОСОБА_1 вищевказаної
частки квартири.

Вимоги мотивовані тим, на підставі
реєстраційного посвідчення від 13.02.1992р.
позивачка була власником спірної
квартири в цілому. Заочним рішенням
Залізничного районного суду м.
Сімферополя від 10.09.2008р. 1/2 частка
зазначеної квартири була присуджена
ОСОБА_2, який 24.09.2009р. подарував цю
частку матері ОСОБА_5, остання 04.02.2010р.
подарувала 1/2 частку квартири назад
ОСОБА_2 В подальшому, 02.09.2011р., ОСОБА_2
подарував 1/4 частку квартири ОСОБА_3
Надалі, рішенням Апеляційного суду АР
Крим від 28.11.2011р. було скасовано заочне
рішення Залізничного районного суду м.
Сімферополя від 10.09.2008р. та прийнято
нове рішення, згідно якого за ОСОБА_2
визнано право власності на 3/10 часток
спірної квартири, відповідно ОСОБА_1
належить 7/10 часток квартири. Отже,
відповідачу належало 3/10 частки
квартири, яка включає в себе 1/4 частку,
подаровану ним у 2011 році, після
відчуження 1/4 частки за ним на
теперішній час числиться 1/4 частка,
проте, з урахуванням рішення
Апеляційного суду АР Крим, йому після
дарування 1/4 частки повинно належати
лише 1/20 частка спірної квартири.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені вимоги по
тих же підставах, просила позов
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову.

Треті особи у судове засідання не
з'явилися, повідомлені належним чином,
причин неявки не повідомили.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази в їх сукупності, суд
знаходить позовні вимоги підлягаючими
частковому задоволенню по наступних
підставах.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно реєстраційного посвідчення від
13.02.1992р., ОСОБА_1 була власником квартири
АДРЕСА_1 (а.с.4).

Заочним рішенням Залізничного
районного суду м. Сімферополя від
10.09.2008р. за ОСОБА_2 визнано право
власності на 1/2 частку даної квартири, з
припиненням права власності на 1/2
частку квартири за ОСОБА_1, рішення
набрало законної сили 23.09.2008р. (а.с.5).

24 вересня 2009р. ОСОБА_2 подарував
вищевказану 1/2 частку квартири матері
ОСОБА_5 на підставі договору дарування
від 204.09.2009р. реєстр № 1875 (а.с.6), надалі,
04.02.2010р. ОСОБА_5 подарувала дану 1/2
частку квартири назад ОСОБА_2 на
підставі договору дарування від
04.02.2010р. реєстр №185 (а.с.7), в подальшому,
02.09.2011р. ОСОБА_2 подарував належну йому
1/4 частку квартири ОСОБА_3 на підставі
договору дарування від 02.09.2011р. реєстр
№641 (а.с.8).

Рішенням Апеляційного суду АР Крим від
28.11.2011р. заочне рішення Залізничного
районного суду м. Сімферополя
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
за ОСОБА_2 визнано право власності на 3/10
частки спірної квартири станом на
13.02.1992р., припинено право власності
ОСОБА_1 на 3/10 частки квартири (а.с.9-10).

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від
23.09.2013р. вищевказане рішення
Апеляційного суду АР Крим роз'яснено,
зокрема те, що станом на 13.02.1992р. ОСОБА_2
належить 3/10 частки квартири АДРЕСА_1, а
ОСОБА_1 7/10 часток квартири (а.с.11).

Згідно інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно
станом на 30.12.2013р. власниками спірної
квартири є ОСОБА_1 - 1/2 частка квартири,
ОСОБА_2 - 1/4 частка квартири, ОСОБА_3 - 1/4
частка квартири (а.с.39).

Належні відповідачу 3/10 частки даної
квартири включають в себе 1/4 частку, що
була відчужена ним за договором
дарування ОСОБА_3 (3/10 = 1/4 + 1/20).

Отже після відчуження 1/4 частки у
відповідача повинна залишитись 1/20
частка квартири, однак, як вже було
зазначено вище, за ним числиться 1/4
частка квартири, оскільки після
ухвалення заочного рішення суду
відповідач подарував свою частку
матері, а потім прийняв в дар цю же
частку, тобто фактично спірна частка
квартири належить йому на підставі
договору дарування від 04.02.2010р.

Заперечуючи проти заявлених позовних
вимог відповідач вважав, що без
визнання недійсним договору дарування
від 04.02.2010р. неможливо вирішувати
питання про витребування в нього 1/5
частки квартири.

Разом з тим, Верховний Суд України на
засіданні Судової палати у цивільних
справах 7 листопада 2012 року розглянув
справу № 6-107 цс 12, предметом якої був
спір про визнання договору недійсним
за позовом особи, яка не була стороною
цього договору.

При розгляді цієї справи Верховний Суд
України зробив правовий висновок,
відповідно до якого у разі, якщо
позивач, не будучи стороною
оспорюваного ним договору, домагається
відновлення свого права на річ, яка
була предметом цього договору, то
виходячи з правової природи спірних
правовідносин між сторонами існують
речово-правові відносини, і належним
способом захисту в такому разі є один
із способів, передбачених главою 29 ЦК
України: віндикація (ст.ст. 387, 388 ЦК
України) - якщо річ перебуває у
володінні відповідача; визнання права
власності (ст. 392 ЦК України) - якщо річ
не вибула з володіння позивача, однак
його право на неї не визнається
відповідачем.

З огляду на зазначене, судом не
приймаються до уваги вищевказані
заперечення відповідача.

Статтею 388 ЦК України передбачено, що
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в
особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.

Таким чином, враховуючі, що відчужуючи
24.09.2009р. 1/2 частку спірної квартири
відповідач фактично розпорядився 1/5
часткою квартири, що належить
позивачці, суд вважає заявлені позовні
вимог в частині витребування від
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/5 частки
квартири АДРЕСА_1 з припиненням права
власності ОСОБА_2 на 1/5 частку даної
квартири.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.10
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.10.2009р. №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
рішення суду про задоволення позову
про повернення майна, переданого за
недійсним правочином, чи витребування
майна із чужого незаконного володіння
є підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації.

З огляду на зазначене, суд вважає, що
для захисту прав та інтересів
позивачки вичерпним заходом буде
прийняття судом рішення про
витребування частки квартири від
відповідача з припиненням його права
власності на частку квартири, у зв'язку
з чим, у задоволенні решти позовних
вимог суд вважає за необхідне
відмовити.

На підставі викладеного, ст.388 ЦК
України, керуючись ст.ст.
10,11,57-61,88,209,212-215, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Витребувати від ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1/5 частку квартири АДРЕСА_1,
припинивши право власності ОСОБА_2 на 1/5
частку даної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у сумі
229 грн. 40 коп.

В іншій частині у задоволенні позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду АР Крим через Залізничний
районний суд м. Сімферополя шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: