Справа № 6342/1995/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання
Петруняк Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Городенка
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання відповідачки
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись в суд з
позовом до ОСОБА_3, в якому просять
постановити рішення, яким визнати
відповідачку такою, що втратила право
на користування житловим
приміщенням, що знаходиться по
АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивували
тим, що колишня дружина позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_3, яка з 1999 року була
зареєстрована в будинку, збудованому
батьками її чоловіка ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, з 2006 року не проживає за місцем
своєї реєстрації, вона перебралась в
будинок своєї матері в АДРЕСА_2.
Відповідачка не приймає участі у
витратах по утриманні житлового
господарства, всі витрати по сплаті
комунальних платежів несе ОСОБА_2, що
підтверджується абонентською книжкою
по сплаті за використаний газ та
рахунками РЕМу. Будинок по АДРЕСА_1
був збудований протягом 1968-1989 років,
та оформлений за чоловіком позивачки -
ОСОБА_4, як головою колгоспного двору,
про що свідчить свідоцтво про право
власності від 01.04.1990 р. ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 р. Після його смерті
спадкоємцями першої черги за законом є
дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1, які
постійно проживали разом з
спадкодавцем та вступили в управління
та володіння спадковим майном. Як
власники, вони на свій розсуд
володіють та користуються належним
їм майном. Рішенням Городенківського
районного суду від 13.11.2013 р. шлюб між
ОСОБА_1 та відповідачкою розірваний,
неповнолітній син ОСОБА_6 залишений
проживати з батьком. Хоча відповідачка
не проживає в будинку позивачів,
однак добровільно знятись з
реєстрації не бажає. Покликаючись на
ст. 405 ЦК України, ст.ст. 72, 116, 150,156, 157 ЖК
України позивачі просять задовольнити
їх позов.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилась, подала заяву про розгляд
справи в її відсутності, одночасно
зазначила, що позов підтримує.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позов з наведених в ньому
підстав. Суду пояснив, що будинок, в
якому він проживає разом з своїм сином
та матір'ю, збудований його батьками.
Після смерті батька, який помер в 1997 р.,
позивачі прийняли спадщину,
продовжують проживати в житловому
будинку по АДРЕСА_1. Протягом останніх
семи років відповідачка (колишня
дружина позивача) не проживає у
згаданому житловому будинку. Так як
вона зареєстрована його будинку, з
різних банків на цю адресу приходять
листи з вимогами повернути взятий нею
кредит.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, про час і місце судового
засідання була повідомлена відповідно
до вимог ст.74 ЦПК України. Від
відповідачки не надійшло повідомлення
про причини неявки чи про відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд, за
згодою позивача, ухвалює рішення при
заочному розгляді справи на підставі
наявних в справі даних та доказів.

Заслухавши пояснення позивача,
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги слід задовольнити,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
Свідоцтва на право особистої
власності на жилий будинок (а.с. 10),
виданого 01.04.1990 р. виконавчим
комітетом Городенківської районної
ради, жилий будинок з приналежними до
нього будівлями і спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1 дійсно
належить на праві особистої власності
колгоспному двору, головою якого є
ОСОБА_4. Останній був чоловіком
позивачки ОСОБА_2 та батьком позивача
ОСОБА_1. Довідкою Луківської сільської
ради № 1017 від 10.09.2013 р. стверджено, що
станом на 01.07.1991 р. в господарстві по
АДРЕСА_1 були зареєстровані та
проживали: батько - ОСОБА_4, мати -
ОСОБА_2 та син - ОСОБА_1 (а.с. 25). За час
шлюбу з чоловіком ОСОБА_2 набула права
власності на житловий будинок.
Свідоцтво на забудову садиби в
сільських населених пунктах, видане на
підставі рішення виконкому
Городенківської районної ради від
12.07.1967 р., акт відведення в натурі
земельної ділянки від 29.05.1968 р.
свідчить про те, що будівництво будинку
розпочато в 1968 р. (а.с. 16-17). Технічний
паспорт на будинок був складений
06.10.1989 р. (а.с. 11-15).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р., що
стверджено свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_1(а.с. 19). Після його смерті
позивачі прийняли спадщину, тому вони
мають право порушувати в судовому
порядку питання про визнання
відповідачки такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 з відповідачкою
ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 30.09.1999 р.,
Рішенням Городенківського районного
суду від 13.11.2013 р. шлюб між сторонами
розірваний, неповнолітнього сина
ОСОБА_6 залишено проживати біля батька
ОСОБА_1 (а.с. 8, 20).

Довідкою виконкому Луківської
сільської ради № 1018 від 10.09.2013 р.,
виданою позивачу ОСОБА_1 стверджено,
що до складу його сім'ї входять: мати
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 Про те, що витрати
по сплаті комунальних платежів по
утриманню житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 несе позивачка
ОСОБА_2, свідчать додані до матеріалів
справи квитанції про оплату
електроенергії та газу (а.с. 21-24).

Згідно з ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому, у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого
кодексу визначено, що фізична особа
має право на місце проживання.

В судому засіданні встановлено, що
відповідачка тривалий час, протягом
останніх семи років не проживає в
будинку по АДРЕСА_1, хоча зареєстрована
в ньому.

Про те, що відповідачка не проживає в
будинку, де живуть позивачі на
неповнолітній ОСОБА_6, в судовому
засіданні ствердили свідки ОСОБА_5 та
ОСОБА_7, жителі с. Лука.

Ст. 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок, користуються ним
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку. Положеннями ст. 71 ЖК
встановлено, що право користування
жилим приміщенням при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї зберігається протягом шести
місяців. У разі відсутності цих осіб
понад встановлені строки з поважних
причин (перебування у відрядженні,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї) цей строк може бути
продовжено судом. Згідно з ст. 163 ЖК
України - у разі тимчасової
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається займане жиле
приміщення у випадках і в межах
строків, установлених частиною першою,
пунктами 1 і 5 частини третьої і
частиною четвертою статті 71 цього
Кодексу.

Те, що відповідачка, колишня дружина
позивача ОСОБА_1, фактично не
проживаючи в будинку є
зареєстрованою в ньому, перешкоджає
позивачам належно реалізовувати свої
права власників об'єкта нерухомості.

Тому при вищенаведених доказах і
обставинах справи суд приходить до
висновку, що ОСОБА_3 втратила право
користування житловим приміщенням,
розташованим в АДРЕСА_1.

На підставі ч.2 ст. 405 ЦК України, ст. ст.
71,72,150, 163 Житлового кодексу України,
керуючись ст. ст. 10,11,60, 209,212, 214- 215, 218,224-226
ЦПК України, суд

В И
Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що
втратила право на користування
житловим будинком, що знаходиться по
АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
Цивільним процесуальним кодексом
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду
Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
Ничик Г.І.