Справа № 130/2764/13-ц Провадження №
22-ц/772/615/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Вернік В. М. №
22-ц/772/619/2014 Категорія: 5Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Сопруна В.В., Шемети Т.М.

При секретарі: Іщук О.В.

За участю: позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і
їх представника - адвоката ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5,
відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 і яка діє
як представник ОСОБА_8; представників
3-х осіб: Служби у справах дітей - Скакун
О.М. і Браїлівської селищної ради -
Слободенюк Н.П.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Швейна фабрика
«Браїлівчанка»

на ухвалу Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 15 січня 2014
року про забезпечення доказів і на
ухвалу Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 15 січня 2014
року про зупинення провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, які діють в своїх інтересах і в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_11, до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Швейна фабрика
«Браїлівчанка», ОСОБА_7, ОСОБА_6 і
ОСОБА_8, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору - Браїлівської селищної ради
Жмеринського району і Органу опіки та
піклування Жмеринської районної
державної адміністрації, про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку набувальної давності, -

В с т а н о в и л а:

В вересні 2013 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які
діють в своїх інтересах і в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_11, звернулися в
суд з позовом до ТОВ «Швейна фабрика
«Браїлівчанка» про визнання права
власності за набувальною давністю на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 21 жовтня 2013
року залучено до участі у справі
третіми особами, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
Службу у справах дітей Жмеринської
райдержадміністрації та Браїлівську
селищну раду Жмеринського району.

В жовтні 2013 року позивачі подали до
суду заяву про зміну позовних вимог,
якою просили визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3
і ОСОБА_11 в рівних частках право
власності за набувальною давністю на
житловий будинок літера «А», загальною
площею 102,4 кв.м., житловою площею 68,0 кв.м.
з ганком, верандою літера «а», сараями
літера «б1», «б2», погребом літера «п/А»,
літньою кухнею літера «Б», гаражем
літера «б», убиральнею літера «В»,
криницею № 1, воротами з хвірткою № 2,
огорожею № 3, що розташовані по АДРЕСА_1.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 26
листопада 2013 року залучено до участі у
справі співвідповідачами ОСОБА_7,
ОСОБА_6 і ОСОБА_8

В грудні 2013 року представник позивачів
- адвокат ОСОБА_4 звернувся в суд з
заявою (повторною), якою просив
зупинити провадження у цивільній
справі до вирішення Вінницьким
окружним адміністративним судом
адміністративної справи № 802/4556/13-а за
позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які діють в
своїх інтересах і в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_11, до Державного
реєстратора реєстраційної служби
Жмеринського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_13, за участю
третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7,
Служби у справах дітей Жмеринської
районної державної адміністрації, ТОВ
«Швейна фабрика «Браїлівчанка»,
Браїлівської селищної ради
Жмеринського району, про визнання
протиправними дій суб'єкта владних
повноважень, визнання протиправним і
скасування рішення про державну
реєстрацію та зобов'язання вчинення
певних дій, пославшись на те, що розгляд
даної цивільної справи не можливий до
вирішення адміністративної справи,
оскільки у адміністративній справі
можуть бути вирішені питання, що
стосуються підстав, заявлених у справі
вимог, чи умов, від яких залежить
можливість розгляду даної цивільної
справи.

Крім того, в грудні 2013 року представник
позивачів - адвокат ОСОБА_4 звернувся в
суд із заявою про забезпечення доказів,
якою просив витребувати у відповідача
ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка» та
Управління статистики у Жмеринському
районі Вінницької області річні
баланси Браїлівського ЗАТ «Швейна
фабрика «Браїлівчанка» (ПАТ «Швейна
фабрика «Браїлівчанка») за період з 1994
по 2012 роки включно; а також витребувати
у ТОВ «Швейна фабрика «Браїлівчанка»
та Реєстраційної служби Жмеринського
міжрайонного управління юстиції
протокол № 1 зборів учасників ТОВ
«Швейна фабрика «Браїлівчанка» від 18
березня 2013 року і передавальний акт,
затверджений даним протоколом,
мотивуючи це тим, що такі докази можуть
підтвердити чи спростувати ті
обставини, які входять до предмету
доказування, а саме: належність
спірного житлового будинку ТОВ «Швейна
фабрика «Браїлівчанка» як
правонаступнику Браїлівської швейної
фабрики. Також зазначив, що отримання
зазначених доказів перебуває поза
межами правомірного впливу та контролю
його і позивачів.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 15 січня 2014
року задоволено заяву представника
позивачів про забезпечення доказів.
Витребувано від ТОВ «Швейна фабрика
«Браїлівчанка» річні баланси
підприємства за період з 1987 року по 2012
рік включно, протокол № 1 зборів
учасників товариства від 18 березня 2013
року та затверджений даним протоколом
передавальний акт.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 15 січня 2014
року клопотання представника
позивачів про зупинення провадження у
справі задоволено. Зупинено
провадження у даній цивільній справі
до вирішення по суті адміністративного
позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на стороні позивача -
Служби у справах дітей Жмеринської
райдержадміністрації, ОСОБА_7, ОСОБА_6 і
ОСОБА_8, до Державного реєстратора
реєстраційної служби Жмеринського
міськрайонного управління юстиції
Вінницької області ОСОБА_13, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ТОВ «Швейна
фабрика «Браїлівчанка» та Браїлівська
селищна рада Жмеринського району, про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі на ухвалу про
забезпечення доказів відповідач ТОВ
«Швейна фабрика «Браїлівчанка»
просить ухвалу скасувати і направити
справу до суду першої інстанції для
вирішення питання щодо розгляду заяви
представника позивачів ОСОБА_4 про
забезпечення доказів.

Зазначив, що ухвалу суду вважає
незаконною у зв'язку з неповним
з'ясуванням судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи
та через порушення норм процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення питання.

В апеляційній скарзі на ухвалу про
зупинення провадження у справі
відповідач ТОВ «Швейна фабрика
«Браїлівчанка» просить ухвалу
скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Зазначив, що ухвала суду підлягає
скасуванню через неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційні
скарги, просить їх задовольнити.

Представник третьої особи -
Браїлівської селищної ради визнала
апеляційні скарги і просить їх
задовольнити.

Позивачі і їх представник, представник
Служби у справах дітей та відповідачі
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заперечили проти
задоволення апеляційних скарг, просять
їх відхилити і залишити без змін ухвали
суду.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість оскаржуваних ухвал
суду першої інстанції, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
цивільної справи, прийшла до висновку,
що апеляційні скарги не підлягають до
задоволення за таких підстав.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів (ч. 1). Способами
забезпечення судом доказів є допит
свідків, призначення експертизи,
витребування та (або) огляд доказів, у
тому числі за їх місцезнаходженням. У
необхідних випадках судом можуть бути
застосовані інші способи забезпечення
доказів (ч. 2).

Задовольняючи заяву представника
позивачів про забезпечення доказів та
витребувавши від ТОВ «Швейна фабрика
«Браїлівчанка» річні баланси
підприємства за період з 1987 року по 2012
рік включно, протокол № 1 зборів
учасників товариства від 18 березня 2013
року та затверджений даним протоколом
передавальний акт, суд першої
інстанції виходив з того, що такі
докази безпосередньо пов'язані із
вимогами даного цивільного спору, та
з'ясування обставин перебування
спірного житлового будинку на балансі
підприємства за відповідною
послідовністю правонаступництва має
істотне значення для об'єктивного
вирішення даного позову.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції є
правильним.

Доводи апеляційної скарги на ухвалу
суду про забезпечення доказів
обґрунтовані тим, що заява про
забезпечення доказів не відповідає
вимогам ст. 134 ЦПК України, а тому до неї
слід було застосувати наслідки,
встановлені ст. 121 ЦПК України, оскільки
у заяві не зазначено про необхідність
задоволення судом такої заяви саме на
даному етапі розгляду справи, а також
не зазначено обставин, що подання
потрібних доказів може стати
неможливим або ускладненим для
позивачів. Крім того, судом не
враховано приписи ст. 137 ЦПК України,
відповідно до якої клопотання про
витребування доказів має бути подано
до або під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться, - до
початку розгляду справи по суті із
долученням відомостей про
неможливість отримання таких доказів
особисто стороною або іншою особою, яка
бере участь у справі.

Такі доводи є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України у
заяві про забезпечення доказів повинні
бути зазначені: докази, які необхідно
забезпечити; обставини, що можуть бути
підтверджені цими доказами; обставини,
які свідчать про те, що подання
потрібних доказів може стати
неможливим або ускладненим, а також
справа, для якої потрібні ці докази або
з якою метою потрібно їх забезпечити.

Як вбачається із матеріалів справи, в
тому числі і зі змісту заяви про
забезпечення доказів, питання про
потребу з'ясування відповідних
обставин, які безпосередньо пов'язані
із вимогами даного цивільного спору, а
саме: про перехід спірного житлового
будинку до ТОВ «Швейна фабрика
«Браїлівчанка» внаслідок
правонаступництва від Браїлівської
швейної фабрики виникло уже в ході
розгляду даної цивільної справи та про
це стало відомо позивачам під час
розгляду адміністративної справи №
802/4556/13-а за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до
Державного реєстратора реєстраційної
служби Жмеринського міськрайонного
управління юстиції Вінницької області
ОСОБА_13 про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії.

Також у заяві про забезпечення доказів
представником позивачів зазначено, що
докази, які він просить витребувати, а
саме річні баланси Браїлівського ЗАТ
«Швейна фабрика «Браїлівчанка» (ПАТ
«Швейна фабрика «Браїлівчанка») за
період з 1994 по 2012 роки включно, протокол
№ 1 зборів учасників ТОВ «Швейна
фабрика «Браїлівчанка» від 18 березня
2013 року та передавальний акт,
затверджений даним протоколом, не може
бути наданий ним та позивачами,
оскільки отримання таких доказів
перебуває за межами їхніх можливостей
та повноважень.

Тобто заява представника позивачів про
забезпечення відповідає вимогам,
встановленим ст. 134 ЦПК України.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого та вірного висновку про
витребування від ТОВ «Швейна фабрика
«Браїлівчанка» річних балансів
підприємства, протоколу № 1 зборів
учасників товариства від 18 березня 2013
року та затвердженого даним протоколом
передавального акту, враховуючи те, що
такі докази необхідні для об'єктивного
вирішення даного спору.

Постановляючи ухвалу про зупинення
провадження у справі до вирішення
адміністративного позову ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 до Державного реєстратора
реєстраційної служби Жмеринського
міськрайонного управління юстиції
Вінницької області ОСОБА_13 про
визнання дій неправомірними і
зобов'язання вчинити дії, суд першої
інстанції послався на те, що за змістом
адміністративного позову позивачами
оскаржено дії державного реєстратора
щодо державної реєстрації права
власності на спірне нерухоме майно, що
є предметом даного цивільного спору, а
тому вирішення зазначеного
адміністративного спору має
безпосереднє значення щодо спірних
правовідносин сторін даної цивільної
справи.

Такий висновок суду першої інстанції
також є правильним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України
суд зобов'язаний зупинити провадження
у справі у разі неможливості розгляду
цієї справи до вирішення іншої справи,
що розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 203 ЦПК України
провадження у справі зупиняється у
випадках, встановлених п. 4 ч. 1 ст. 201
цього Кодексу до набрання законної
сили судовим рішенням, від якого
залежить вирішення справи.

Із матеріалів справи вбачається, що в
листопаді 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
діють в своїх інтересах і інтересах
неповнолітнього ОСОБА_11, звернулись в
Вінницький окружний адміністративний
суд з позовом до Державного
реєстратора реєстраційної служби
Жмеринського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_13, за участю
третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7,
Служби у справах дітей Жмеринської
районної державної адміністрації, ТОВ
«Швейна фабрика «Браїлівчанка»,
Браїлівської селищної ради
Жмеринського району, про визнання
протиправними дій суб'єкта владних
повноважень, визнання протиправним та
скасування рішення про державну
реєстрацію та зобов'язання вчинення
певних дій.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2013 року відкрито провадження у
адміністративній справі №
802/4556/13-а за вказаним адміністративним
позовом.

Предметом оскарження у даній
адміністративній справі є дії суб'єкта
владних повноважень (державного
реєстратора) щодо державної реєстрації
права власності ТОВ «Швейна фабрика
«Браїлівчанка» на спірне нерухоме
майно - житловий будинок по АДРЕСА_1.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про зупинення
провадження у даній справі до
вирішення по суті адміністративного
позову, оскільки її розгляд неможливий
без розгляду адміністративної справи.

Доводи апеляційної скарги на ухвалу
про зупинення провадження у справі в
тому, що суд першої інстанції
безпідставно зупинив провадження у
справі, оскільки її вирішення не є
неможливим до вирішення
адміністративного позову, є
безпідставними та спростовуються
вищевикладеним.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
постановив ухвалу про забезпечення
доказів та ухвалу про зупинення
провадження у справі з додержанням
вимог процесуального закону, а тому
згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, а ухвала суду підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Швейна
фабрика «Браїлівчанка» відхилити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 15 січня 2014
року про забезпечення доказів залишити
без змін.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 15 січня 2014
року про зупинення провадження у
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: /підпис/
М.В. Матківська

Судді: /підпис/
В.В. Сопрун

/підпис/
Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя:
М.В. Матківська