Справа № 185/9621/14-ц
Провадження № 2/185/3931/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М. М.,
за участю cекретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Павлограді у приміщені
суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням , -
У жовтні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, посилаючись
на те, що йому на праві приватної
власності належить житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1. У
вказаному будинку зареєстрований його
син ОСОБА_2, який за зазначеною адресою
не проживає більше одного року. Факт
реєстрації відповідача у спірній
квартирі створює позивачу перешкоду у
реалізації її прав користування та
розпорядження належним йому майном.
Тому просить визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житловим будинком, розташованим за
У судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, просили позов
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив, заяву
про розгляд справи за його відсутності
З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК
України та думки позивача суд ухвалив
провести заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення позивача та його
представника, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, повно та
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги з
огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що позивачу на праві
приватної власності належить житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі договору про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності від 29 грудня
1984 року, що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно /а.с.5-6,36/.
Крім позивача у будинку за вказаною
адресою з 02.11.2000 року також
зареєстрований його син - ОСОБА_2, 1982
року народження та відповідач по
справі /а.с.25/.
Як вбачається з довідки квартального
комітету від 06 жовтня 2014 року, ОСОБА_2 не
проживає за місцем реєстрації з 1999 року
Крім того, свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
судовому засіданні пояснили, що
відповідач не проживає у будинку
позивача більше одного року.
Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК
України, довів за допомогою належних та
допустимих доказів, з урахуванням
положень ст. ст.57-59 ЦПК України,
зазначені обставини, того, що у будинку
за адресою : АДРЕСА_1, відповідач не
проживає більше дванадцяти місяців, а
лише зареєстрований в ній.
В зв'язку з тим, що відповідач
зареєстрований у спірній квартирі,
позивач не має можливості реалізувати
своє право на розпорядження своїм
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
Оскільки позивач є власником житла, до
даних правовідносин підлягають
застосуванню норми ст.405 ЦК України.
Так, у відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК
України, член сім'ї власника житла
втрачає право користування ним при
його відсутності без поважних причин
Таким чином, зібрані у справі докази та
їх оцінка вказують на наявність
підстав для визнання відповідача,
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням у квартирі за
вищезазначеною адресою.
Вирішуючи при ухваленні рішення
питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд бере до уваги, що при
зверненні до суду позивачем сплачено
судовий збір у сумі 243грн. 60 коп. та
понесено витрати на публікацію у пресі
оголошення про виклик відповідача у
сумі 250 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88
ЦПК України судові витрати підлягають
стягненню з відповідача користь
Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 493 (чотириста
дев'яносто три) грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку

Суддя М. М. Перекопський

Згідно з оригіналом. Суддя
М.М. Перекопський