Справа № 359/3511/13-ц Головуючий у І
інстанції Яковлєва Л.В.Провадження №
22-ц/780/868/14 Доповідач у 2 інстанції
ТаргонійКатегорія 52
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Микитенко Д.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про
стягнення незаконно утриманих із
заробітної плати коштів та середньої
заробітної плати за час затримки
виплати.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи учасників
судового процесу, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2013 року позивач
ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського
суду з даним позовом, в якому просив
стягнути з відповідача на свою користь
68 грн. 68 коп. незаконно утриманих коштів
з заробітної плати за липень 2013 року, а
також середній заробіток за весь час
затримки виплати, починаючи з дня
звільнення по день фактичного
розрахунку.

В обгрунтування позовних вимог
зазначив, що 30 серпня 2013 року його було
звільнено у зв'язку зі скороченням
штату працівників на підставі п.1 ст.40
КЗпП України з займаної посади
менеджера в Державному підприємстві
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль».
Однак, при звільненні з роботи з ним не
було проведено повного розрахунку.
Зокрема, на думку позивача, йому не
виплачено 68 грн. 68 коп. незаконно
утриманих із заробітної плати за
липень 2013 року.

У зв'язку з наведеним та
посилаючись на норми ст. 117 КЗпП
України, позивач просив також стягнути
з відповідача середній заробіток за
весь час затримки виплати вказаних
вище коштів, починаючи з дня звільнення
по день фактичного розрахунку.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 грудня 2013 року ОСОБА_1 відмовлено
у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач у своїй апеляційній скарзі
просить рішення скасувати з підстав
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи, та
ухвалити по справі нове рішення, яким
задовольнит позов у повному обсязі.

Зокрема, в обгрунтування
апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що
суд першої інстанції помилково вважав
доведеним факт переплати заробітної
плати за червень 2013 року в розмірі 68
грн. 68 коп., беручи до уваги в якості
доказу правомірності підстав для
відрахування коштів - табель виходу на
роботу. Судом не було застосовано
положення 1215 ЦК України, якою
встановлено, що не підлягають
поверненню безпідставно набуті
заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з-боку набувача.
Вказує також на те, що суд першої
інстанції не взято до уваги
відсутність наказу (розпорядження)
власника або уповноваженого ним
органу, як підстави, передбаченої ст. 127
КЗпП України, для здійснення
відрахування із заробітної плати.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивач з 10 лютого 1997
року по 30 серпня 2013 року працював в ДП
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»».
Наведене підтверджується копіями
сторінок трудової книжки позивача
серії НОМЕР_1 (а.с.7-8).

Наказом за № 11-07/1-1033/п від 30 серпня
2013 року ОСОБА_1 звільнено на підставі п.1
ст.40 КЗпП України з займаної посади у
зв'язку зі скороченням штату
працівників ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль»».

Обгрунтовуючи позовні вимоги,
ОСОБА_1 посилався на те, що при
звільненні з роботи з ним не було
проведено повного розрахунку, зокрема,
недоплачено 68 грн. 68 коп. незаконно
утриманих з його заробітної плати за
липень 2013 року.

Перевіряючи зазначені обставини,
районний суд встановив, що згідно
табелю обліку робочого часу
працівників підрозділу Дирекції по
роботі з персоналом за червень 2013 року
(а.с. 31) позивачу, табельний № 4435, було
проставлено 5 відпрацьованих годин
роботи в нічний час. На підставі
наведеного ОСОБА_1 було нараховано та
виплачено в червні 2013 року як доплату
за роботу в нічний час 68 грн. 68 коп.

Разом з тим, згідно корегуючого
табелю виходу на роботу у працівників
дирекції по роботі з персоналом у
червні 2013 року (а.с. 32), щодо позивача
було здійснено корегування, а саме : в
графі відпрацьовані нічні години
замість цифри - 5, проставлено цифру - 0.

На підставі вказаного вище
корегуючого табелю за червень 2013 року
із заробітної плати позивача за липень
2013 року було здійснено відрахування
помилково виплачених коштів в рахунок
доплати за роботу в нічні години в
розмірі 68 грн. 68 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції дійшов висновку
про те, що відповідачем не було
порушено порядок здійснення
відрахування з заробітної плати
позивача, відповідач в повній мірі
розрахувався з позивачем при
звільненні та, у зв'язку з цим, відсутні
підстави для застосування вимог ст. 117
КЗпП України.

Колегія суддів апеляційного суду
з такими висновками не погоджується,
оскільки вони суперечать вимогам
чинного законодавства.

Так, відповідно до положень ст. 127
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП України), відрахування із
заробітної плати можуть провадитись
тільки у випадках, передбачених
законодавством України.

Відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі
і організації, де вони працюють, можуть
провадитись за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого
в рахунок заробітної плати; для
повернення сум, зайво виплачених
внаслідок лічильних помилок; для
погашення невитраченого і своєчасно не
поверненого авансу, виданого на
службове відрядження або переведення
до іншої місцевості; на господарські
потреби, якщо працівник не оспорює
підстав і розміру відрахування. У цих
випадках власник або уповноважений ним
орган вправі видати наказ
(розпорядження) про відрахування не
пізніше одного місяця з дня закінчення
строку, встановленого для повернення
авансу, погашення заборгованості або з
дня виплати неправильно обчисленої
суми;

2) при звільненні працівника до
закінчення того робочого року, в
рахунок якого він вже одержав
відпустку, за невідроблені дні
відпустки. Відрахування за ці дні не
провадиться, якщо працівник
звільняється з роботи з підстав,
зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і
пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а
також при направленні на навчання та в
зв'язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди,
завданої з вини працівника
підприємству, установі, організації
(стаття 136).

Як вбачається з матеріалів
справи, відрахування із заробітної
плати позивача за липень 2013 року було
здійснено на підставі коригуючого
табелю, при цьому наказ (розпорядження)
власника або уповноваженого ним органу
не видавався.

Представник ДП «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» в судовому
засіданні при розгляді апеляційної
скарги не заперечувала тієї обставини,
що окремого наказу генерального
директора щодо здійснення
відрахування із заробітної плати
позивача не видавалось.

З огляду на вказане, колегія
суддів вважає доводи апеляційної
скарги щодо неправильності висновків
суду першої інстанції про законність
відрахувань із заробітної плати,
такими, що заслуговують на увагу.

При відсутності окремого наказу
(розпорядження) власника або
уповноваженого ним органу
відрахування із заробітної плати
ОСОБА_1 за липень 2013 року в сумі 68,68 грн.
здійснені без законної підстави.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач ОСОБА_1 звертався із заявою
на ім'я генерального директора ДП
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про
виплату незаконно утриманої із
заробітної плати суми, яка залишилась
без задоволення. (а.с.9)

Відповідно до ч. 1 ст. 47 та ст. 116
КЗпП України, власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний у
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку та
провести з ним розрахунок у повному
обсязі.

Таким чином, позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо стягнення незаконно
утриманих із заробітної плати за
липень 2013 року коштів в сумі 68 грн. 68
коп. підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає
також обгрунтованими вимоги щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача середнього заробітку за весь
час затримки виплати, починаючи з дня
звільнення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Оскільки колегія суддів прийшла
до висновку про задоволення вимог
позивача у повному обсязі, підлягають
також і до задоволення вимоги ОСОБА_1
про стягнення з відповідача середнього
заробітку за час затримки належних до
виплати сум з дня звільнення і до часу
ухвалення даного рішення.

В судовому засіданні встановлено
та не заперечується обома сторонами, що
графік роботи ОСОБА_1 становив
8-годинний робочий день 5 днів
на тиждень, крім суботи та неділі.

Як вбачається з довідки № 11-48/1-2203
від 11.11.2013р. про середню заробітну плату
ОСОБА_1, складеної у відповідності до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати», середньоденна
заробітна плата позивача становила 512,83
грн. (а.с. 19)

При визначенні розміру
середнього заробітку, який підлягає до
стягнення з відповідача на користь
позивача, колегією суддів проведено
наступний розрахунок: 512,83 х 111 робочий
день (з 31.08.2013 по 05.02.2014) = 56 924, 13 гривень.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції ухвалене за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
зроблені із порушенням та неправильним
застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України є підставами для його
скасування із ухваленням нового
рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 117, 127 КЗпП України, 303,
307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 грудня 2013 року - скасувати,
ухвалити у справі нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» про стягнення незаконно
утриманих із заробітної плати коштів
та середньої заробітної плати за час
затримки виплати - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на
користь ОСОБА_1 утримані з заробітної
плати без належних підстав кошти в сумі
68 гривень 68 копійок.

Стягнути з Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
весь час затримки виплати належних сум
кошти в розмірі 56 924 (п'ятдесят шість
тисяч дев'ятсот двадцять чотири) гривні
13 копійок.

Стягнути з Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на
користь держави судовий збір в розмірі
569,24 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
Таргоній Д.О.

Голуб С.А.

Приходько К.П.