Справа № 661/1920/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року

Новокаховський міський суд
Херсонської області в складі :

головуючого - судді Ведяшкіної Ю.В.

при секретарі - Фуркало Н.О.

за участю представника позивачки -
ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нова Каховка
Херсонської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог, щодо
предмету спору, Регіональна
універсальна товарна біржа
"Таврійська", про визнання угоди
купівлі - продажу дійсною та визнання
права власності,

у с т а н о в
и в :

В квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом в якому
просила суд визнати договір купівлі -
продажу будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, укладений 01.11.2001 року
на Регіональній універсальній
товарній біржі "Таврійська" між ОСОБА_2
та ОСОБА_4, дійсним, визнати за нею право
власності на зазначений будинок.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачка зазначила, що 01.11.2001
року між нею та ОСОБА_2 на Регіональній
універсальній товарній біржі
"Таврійська" був укладений договір
купівлі - продажу нерухомого майна, а
саме будинку АДРЕСА_1, який належав
відповідачу на підставі договору
купівлі - продажу від 06.10.2000 року,
укладеного на Регіональній
універсальній товарній біржі
"Таврійська" між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
Спірний договір купівлі - продажу у
відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону
України "Про товарну біржу" не був
нотаріально посвідчений. В 2013 році
вирішила продати спірний будинк, але
нотаріус відмовив посилаючись на
відсутність нотаріального посвідчення
договору від 01.11.2001 року.

В судове засідання позивачка ОСОБА_3 не
з'явилася, в своїй заяві зазначила, що
позов підтримує в повному обсязі та
просить суд розглядати справу в її
відсутність.

В судовому засіданні представник
позивачки - адвокат ОСОБА_1, позов
ОСОБА_3 підтримала та просила суд його
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов не визнав посилаючись на те, що в
2001 році він дійсно зустрічався із
позивачкою на території Регіональної
універсальної товарної біржі
"Таврійська" де вони повинні були
оформити договір купівлі - продажу
спірного будинку, але оскільки
позивачка на той час не мала коштів на
оплату вартості будинку, договір
укладений не був та відповідно ним
підписаний не був. В договорі від 01.11.2001
року, який наданий суду позивачкою,
стоїть не його підпис, тому в
задоволенні позову просив відмовити.

В судове засідання представник третьої
особи: Регіональної універсальної
товарної біржі "Таврійська" не з'явився
з невідомих суду причин.

Заслухавши пояснення учасників
цивільного процесу, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов наступних
висновків.

Так, судом встановлено, що 01 листопада
2001 року на Регіональній універсальній
товарній біржі "Таврійська" між ОСОБА_2
та ОСОБА_4 укладено договір купівлі -
продажу, відповідно до якого ОСОБА_2
продав, а ОСОБА_4 купила житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно до п. 2 договору
жилий будинок продано за 6000 грн., які
отримані продавцем від покупця до
підписання договору. Зі змісту
договору також вбачається, що у
відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону
України "Про товарну біржу" договір не
підлягає нотаріальному посвідченню.
11.04.2002 року вказаний договір
зареєстрований Каховським БТІ.

24.04.2004 року позивачка одружилася та
змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_3
на ОСОБА_3.

20.03.2013 року приватним нотаріусом
Новокаховського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 відмовила
в оформленні договору купівлі - продажу
спірного будинку, оскільки оспорюваний
договір не був нотаріально
посвідчений.

Враховуючи, що вказані правовідносини
виникли між сторонами 01.11.2001 року, суд
застосовує норми законодавства, які їх
регулювали та були чинними в
зазначений період. Так, відповідно
до ст. 224 ЦК України 1963 року за договором
купівлі - продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму;
відповідно до ст. 227 ЦК України договір
купівлі - продажу жилого будинку
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією з сторін є
громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору (стаття 47
цього Кодексу). Договір купівлі -
продажу жилого будинку підлягає
реєстрації у виконавчому комітеті
місцевої Ради народних депутатів;
відповідно до ст. 47 ЦК України
нотаріальне посвідчення угод
обов'язкове лише у випадках,
зазначених у законі. Недодержання в цих
випадках нотаріальної форми тягне за
собою недійсність угоди з наслідками,
передбаченими частиною другою статті 48
цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або
частково виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення не вимагається;

відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України
"Про товарну біржу" в редакції, чинній
станом на 01.11.2001 року, угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню.

Отже, враховуючи встановлені по справі
обставини та аналізуючи наведені норми
законодавства, суд вважає доведеним, що
01.11.2001 року між сторонами був укладений
договір купівлі - продажу спірного
будинку, в результаті якого
відповідачем був переданий позивачці у
власність спірний жилий будинок, що
відповідачем в судовому засіданні не
оспорювалося, а позивачкою було
сплачено відповідачу обумовлену
грошову суму.

При цьому суд не приймає до уваги
твердження відповідача, про те, що
позивач не сплатила йому обумовлену
грошову суму, оскільки таке твердження
не доведено належними доказами та
спростовується п. 2 зазначеного
договору, відповідно до якого жилий
будинок продано за 6000 грн., які отримані
продавцем від покупця до підписання
договору, до того ж, суд дійшов такого
висновку виходячи з того, що відповідач
на протязі майже 12 років не вживав
заходів по відновленню свого
порушеного права; показання свідків:
ОСОБА_8, ОСОБА_9, відповідно до яких,
спірний договір не був укладений,
оскільки позивачка не мала коштів на
оплату вартості спірного будинку, суд
сприймає критично, бо наведені
показання ґрунтуються на припущеннях,
зроблених свідками зі слів
відповідача; твердження відповідача
про те, що на оспорюваному договорі
стоїть не його підпис, суд сприймає
критично, оскільки таке твердження не
доведено належними доказами, а 10.09.2013
року судом за клопотанням ОСОБА_2 була
призначена судова почеркознавча
експертиза. На вирішення експерта
поставлено питання: чи виконаний
підпис в графі продавець від імені
ОСОБА_2 на договорі купівлі - продажу,
зареєстрованого в Регіональній
універсальній товарній біржі
"Таврійська" від 01.11.2001 року тією особою,
від імені якої він зазначений, чи іншою
особою, але 20.11.2013 року своїм листом
експерт повідомив про неможливість
проведення експертизи ( з причини не
надання відповідачем вільних зразків
підпису та почерку складених ним в
період 2001 року) та повернув матеріали
цивільної справи до суду.

Тобто, обома сторонами договору
повністю виконано угоду, яка на момент
її укладання відповідно до норм ЦК
України потребувала нотаріального
посвідчення, а відповідно до вимог
Закону України "Про товарну біржу" не
підлягала нотаріальному посвідченню,
спірний договір купівлі - продажу
позивачкою був зареєстрований в БТІ, до
теперішнього часу жодна з сторін
договору не заявляла про його
недійсність, але вже в 2013 році під час
коли позивачка намагалася
скористатися своїм правом
розпорядитися власністю, вона отримала
відмову в нотаріальному посвідчені
договору з причин відсутності
нотаріального посвідчення спірного
договору, що призвело до порушення її
конституційного права на володіння,
користування і розпорядження своєю
власністю, а також враховуючи, що
відповідач ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, а
іншого способу захисту порушеного
права позивачки, суд не вбачає, тому суд
вважає за необхідне позов
задовольнити, а оспорювану угоду
визнати дійсною.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України, суд стягує з відповідача
понесені позивачкою судові витрати на
оплату судового збору в розмірі 229,40
грн. та на оплату правової допомоги в
розмірі 4500 грн.

На підставі ст. 41 Конституції України,
ст. ст. 6, 41, 42, 45, 47, 224, 227 ЦК України (1963
року), ст. 15 Закону України "Про товарну
біржу" в редакції, чинній станом на
01.11.2001 року, ст. ст. 4, 11, 12, 48, 49 Закону
України "Про власність" в редакції, яка
була чинною станом на 01.11.2001 року;
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 209, 212, 213,
214, 215, 223 ЦПК України суд, -

в и р і ш и
в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог, щодо
предмету спору, Регіональна
універсальна товарна біржа
"Таврійська", про визнання угоди
купівлі - продажу дійсною та визнання
права власності - задовольнити.

Визнати договір купівлі - продажу
будинку АДРЕСА_1, укладений 01.11.2001 року
на Регіональній універсальній
товарній біржі "Таврійська" між ОСОБА_2
та ОСОБА_4, дійсним.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 4729,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

Суддя Ю. В. Ведяшкіна