Провадження №2/756/1243/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Великохацької В.В.,

при секретарі
Зимовскій І.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Київської
міської ради про встановлення факту та
визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулись до суду з
позовом до Київської міської ради з
вказаним позовом посилаючись на те, що
на підставі розпорядження Фонду
комунального майна Мінського району м.
Києва № 863 від 13.07.1993 року було видано
свідоцтво про право власності на якого
співвласниками даної квартири в рівних
частках були ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
ОСОБА_3 є рідною тіткою ОСОБА_1 та
батьком позивача ОСОБА_4. ОСОБА_5 є
рідною тіткою ОСОБА_3. ОСОБА_5 у спірній
квартирі була зареєстрована та
проживала починаючи з 06.04.1993 року, 15.03.1994
року була виписана до с. Н.
Олександрівка, Краснодарського району
Луганської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5
померла. Після її смерті відкрилась
спадщина у вигляді 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, проте, у встановленому законом
порядку спадщина прийнята ніким не
була і на теперішній час ОСОБА_5
залишається власником 1/3 частини
спірної квартири. Згідно з довідкою
Краснодонської міської державної
нотаріальної контори Луганської
області № 1824/01-16 від 17.12.2013 року після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 спадкової
справи не заводилось. ОСОБА_3 є
спадкоємцем другої черги за правом
представлення після смерті ОСОБА_5.
Починаючи з 06.04.1993 року до дня смерті, а
саме, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 був
зареєстрований та постійно проживав у
АДРЕСА_1, а отже, на думку позивачів,
прийняв спадщину після померлої
ОСОБА_5, оскільки фактично продовжував
користуватися належною останній
частиною спірної квартири, хоча і не
отримав свідоцтва про право на
спадщину. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.
Його спадкоємцями є позивачі по справі
- дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_4, які у
встановлений законом строк звернулись
до Одинадцятої київської державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_3 та отримали свідоцтво про право
на спадщину за законом по 1/6 частини
квартири АДРЕСА_1. Разом із тим,
позивачі не можуть без встановлення
судом факту прийняття ОСОБА_3 спадщини
після померлої ОСОБА_5, набути права
власності на частини квартири, що її
належали. Крім того, позивачі просили
визнати за кожним із них по 1/6 частині
спірної квартири, що належала ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого Фондом комунального
майна Мінського району м. Києві 13 липня
1993 року.

У судовому засіданні представник
позивачів підтримала позовні вимоги,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, але надав
письмові пояснення, в яких просити
слухати справу без участі представника
Київської міської ради та просить
відмовити в задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивачів, приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
розпорядження Фонду комунального
майна Мінського району м. Києва № 863 від
13.07.1993 року було видано свідоцтво про
право власності на житло на квартиру
АДРЕСА_1, відповідно до якого
співвласниками даної квартири у рівних
частках були ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
(а.с. 7).

ОСОБА_3 є чоловіком позивачки
ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу, виданим 29.03.1986 року
відділом ЗАГС Шевченківського РВК,
актовий запис № 383 (а.с. 9), та батьком
позивача ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про народження, виданим
22.01.1993 року відділом ЗАГС
Шевченківського району м. Києва,
актовий запис № 71 (а.с. 10).

ОСОБА_5 є рідною тіткою ОСОБА_3, що
підтверджується довідкою № 93 від 19.03.1992
року, виданою Новоолександрівською
селищною радою Краснодонського району
Луганської області (а.с. 13).

Відповідно до довідки ЖЕК №517 м.
Києва ОСОБА_5 у спірній квартирі була
зареєстрована та проживала починаючи з
06.04.1993 року, 15.03.1994 року була виписана до
с. Н.Олександрівка, Краснодонського
району Луганської області (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим Новоолександрівською селищною
радою Краснодонського району, актовий
запис № 14 (а.с 11).

Згідно довідки Краснодонської
міської державної нотаріальної
контори Луганської області № 1824/01-16 від
17.12.2013 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_5 спадкової справи не заводилось
(а.с. 14).

Починаючи з 06.04.1993 року до дня
смерті, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 був
зареєстрований та постійно проживав у
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №
474 за березень 2013 року (а.с. 15).

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР
1963 року визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

Враховуючи те, що на момент смерті
ОСОБА_5 чинними були норми Цивільного
кодексу Української РСР 1963 року, суд
приходить до висновку необхідним
встановити факт прийняття ОСОБА_3
спадщини після померлої ОСОБА_5,
оскільки фактично продовжував
користуватися належною останній
частиною спірної квартири, хоча і не
отримав свідоцтва про право на
спадщину.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).
Його спадкоємцем є позивачі по справі -
дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_4, які у
встановлений законом строк звернулись
до Одинадцятої київської державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_3 та отримали свідоцтва про право
на спадщину за законом на по 1/6 частини
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 18-19).

Враховуючи те, що ОСОБА_3 фактично
прийнято спадщину після смерті ОСОБА_5,
його частка у праві власності на
квартиру АДРЕСА_1 становить 1/3 частини.

Згідно ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 ЦК України,
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Враховуючи відсутність у спадкодавця
ОСОБА_3 правовстановлюючих документів
на спадкове майно, яке залишилось після
смерті ОСОБА_5 та з огляду на
встановлення судом факту прийняття ним
спадщини, суд приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивачів про
визнання за кожним з них права
власності по 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого Фондом комунального майна
Мінського району м. Києва 13 липня 1993
року.

На підставі наведеного і
керуючись, ст.ст. 208, 209, 212 - 215, 256, 259 ЦПК
України, ст.ст. 328, 1216, 1218, 1268 ЦК України,
ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2 до
Київської міської ради про
встановлення факту та визнання права
власності - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3
спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
тітки ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
в порядку спадкування на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого Фондом комунального
майна Мінського району м. Києві 13 липня
1993 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого Фондом комунального
майна Мінського району м. Києві 13 липня
1993 року.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
В.В. Великохацька