печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2341/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10.12.2014 року
м. Київ

Печерський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді - Підпалого В.В.,

при секретарі - Дідик М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: КП УЖГ
«Липкижитлосевірс» Печерського району
в м. Києві, КП СПБ «Арсенал», Печерська
РДА в м. Києві, Печерський РВ ГУ ДМС
України в м. Києві про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту,- позивач,
ОСОБА_1.) звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 (надалі по тексту,- відповідач,
ОСОБА_2.), треті особи: Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства «Липкижитлосервіс»
(надалі по тексту,- третя особа- 1, КП УЖГ
«Липкижитлосервіс»), Відділ
громадянства паспортної та
міграційної служби у Печерському
районі міста Києва (надалі по тексту,-
третя особа- 2) про визнання Відповідача
таким, що втратив право користування
жилою площею в гуртожитку по АДРЕСА_1 в
м. Києві та зняття його з реєстрації.

Протокольною ухвалою суду від 27.10.2014
року до розгляду справи в якості третих
осіб було залучено: КП СПБ «Арсенал»
(надалі по тексту,- третя особа- 3) та
Печерську районну у м. Києві державну
адміністрацію (надалі по тексту,- третя
особа- 4, Печерська РДА в м. Києві).

В судовому засіданні Позивач та її
представник - ОСОБА_3, позов підтримали
та просили задовольнити.

Представник третьої особи- 1 щодо
вирішення справи поклався на розсуд
суду.

Представник третьої особи- 3 позов
підтримав та просив задовольнити.

Третя особа- 2 та третя особа- 4 своїх
представників в судове зсідання не
направили, надіславши листи, в яких
просили вирішувати справу без їх
участі, щодо вирішення справи
поклались на розсуд суду.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи неодноразово повідомлявся
судом, у тому числі, й за останнім
відомим місцем проживання.

За згодою позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд, вислухавши думку позивача, його
представника, представників третіх
осіб, дослідивши письмові матеріали
справи, приходить до наступного
висновку.

Так, позов мотивований тим, що з 2003 року
Позивач була призначена на посаду
контролера оптичних деталей та
приборів КП СПБ «Арсенал», у зв'язку з
чим їй було виділено кімнату в
гуртожитку по АДРЕСА_1 в м. Києві, й за
даною адресою вона зареєстрована з
10.11.2005 року. 29.11.2012 року відповідно до
протоколу № 80 було прийняте спільне
рішення адміністрації та профкому КП
СПБ «Арсенал» «Про надання ОСОБА_1
(ордеру на заняття кімнати в
гуртожитку», й позивачу було видано
ордер на жилу площу в гуртожитку № 122 на
право заняття жилої площі в гуртожитку
по АДРЕСА_1 розміром 12,8 кв.м. У
відповідності до довідки ф. 3, яка
видана КП УЖГ «Липкижитлосевірс»
Печерського району в м. Києві, в даному
житловому приміщенні зареєстровано
три особи: власник - ОСОБА_1, син - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, колишній чоловік - ОСОБА_2
20.07.2010 року між Позивачем та
Відповідачем було розірвано шлюб, про
що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів
зроблено відповідний актовий запис за
№ 206. З лютого 2010 року Відповідач виїхав
з гуртожитку по АДРЕСА_1 за невідомою
Позивачу адресою. З часу розірвання
шлюбу та по даний час за даною адресою
не проживав, участі в утриманні житла
не брав, станом на сьогоднішній день
його місце проживання Позивачу
невідоме. Факт відсутності Відповідача
з лютого 2010 року по вересень 2013 року за
даною адресою підтверджується актом
обстеження працівників КСПЗ -27
КП СПБ «Арсенал», та актами КП УЖГ
«Липкижитлосевірс» Печерського району
в м. Києві від 04.09.2013 року, 07.10.2013 року,
04.11.2013 року, 17.12.2013 року, 20.01.2014
року. Особистих речей Відповідача в
даному житловому приміщенні немає,
участі в утриманні даного житла, оплаті
комунальних послуг, проведенні
поточного ремонту тощо - не бере.

Разом з тим, згідно ст. 15 ч. 1 ЦПК України
суд розглядає справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Ст. 3 ч. 1 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України при
здійсненні правосуддя у цивільних
справах суд захищає права, свободи та
інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законом.

Відповідно до ст. 18 ЖК Української РСР
управління житловим фондом
здійснюється власником або
уповноваженим ним органом у межах,
визначених власником.

Так, з матеріалів справи убачається, що
Позивач не є власником житла - АДРЕСА_1 в
м. Києві.

Правилами користування приміщеннями
житлових будинків і гуртожитків, які
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992 року № 572
передбачено, що користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків здійснюється згідно з
свідоцтвом на право власності або
договором найму (оренди).

Позивачем, ні свідоцтва на право
власності, ні договору найму (оренди)
відносно АДРЕСА_1 в м. Києві, суду не
надано.

Згідно акту приймання-передачі
гуртожитку по АДРЕСА_1 в м. Києві, в
комунальну власність територіальної
громади м. Києва та до сфери управління
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації та додатку № 1
до акту, власником гуртожитку по
АДРЕСА_1 в м. Києві є територіальна
громада м. Києва, а сам гуртожиток по
АДРЕСА_1 в м. Києві перебуває у сфері
управління Печерської РДА у м. Києві та
на балансі КП УЖГ «Липкижитлосервіс»
(а. с. а. с. 163-168).

Крім того, з матеріалів справи
убачається, що будинок по АДРЕСА_1
перебуває на балансі КП УЖГ
«Липкижитлосервіс» та має статус
гуртожитку.

Зазначені обставини зазначив суду й
представник третьої особи КП УЖГ
«Липкижитлосервіс».

Так, відповідно до ст. 1-1 Закону України
«Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків» житлова
кімната у гуртожитку - окреме житлове
приміщення у гуртожитку, призначене
та придатне для постійного проживання
у ньому; житлові приміщення у
гуртожитку - приміщення гуртожитку
(житлові кімнати, житлові блоки
(секції), призначені та придатні для
постійного проживання у них.

Зокрема, позивач в судовому засіданні
показав суду, що Відповідач отримав
жилу площу в гуртожитку по АДРЕСА_1
розміром 12,8 кв.м., раніше неї, та в
зазначену кімнату вона була вселена
тільки після одруження з Відповідачем,
коли той вже мешкав у кім. 170 гуртожитку
по АДРЕСА_1, та працевлаштуванні на
підприємстві, на балансі якого
перебував гуртожиток.

Крім того, з наданої суду копії довідки
форми № 3 убачається, що Відповідач
мешкає в гуртожитку по АДРЕСА_1 з 03.11.2005
року, у той час як Позивач мешкає в
гуртожитку по АДРЕСА_1 з 10.11.2005 року (а. с.
а. с. 15, 124).

З копії єдиного відомчого ордеру № 16
від 01.08. 2006 року убачається, що Позивачу
дозволено зайняти ліжко місце в
кімнаті АДРЕСА_1

Зазначені обставини визнані Позивачем
та іншими особами, які беруть участь у
справі та не оспорються ними.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Цивільним кодексом України та іншими
законами може встановлюватися для
захисту певних чи окремих категорій
прав спеціальні способи захисту прав. З
урахуванням наведеного суд під час
розгляду і вирішення цивільної справи
визначає спосіб захисту, виходячи із
закону, який регулює конкретні
правовідносини, і тих юридичних фактів,
що обумовлюють виникнення цих
правовідносин та цього спору.

У тих випадках, коли спеціальна норма
закону встановила інший, ніж
визначений ст. 16 ЦК України, спосіб
захисту, застосовується спосіб
захисту, встановлений спеціальною
нормою. Одночасно можуть
застосовуватися положення ст. 16 ЦК
України і положення спеціальної норми
щодо способу захисту у випадках, коли
ці способи тотожні й на них поширюється
дія ЦК України.

Особа, законний інтерес або право якої
порушено, може скористатися способом
захисту, який прямо передбачений
нормою матеріального права або може
скористатися можливістю вибору між
декількома способами захисту, якщо це
не заборонено законом. Якщо ж
спеціальні норми не встановлюють
конкретних заходів, то особа має право
обрати спосіб із числа передбачених ст.
16 ЦК України з урахуванням специфіки
порушеного права й характеру
правопорушення.

Так, відповідно до ст. 25 ч. 2 Закону
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»
громадяни, які вважають, що їх житлові
права чи житлові права членів їх
сімей порушені, мають право для
вирішення спорів звертатися
безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 18 ч. 1 п. 6 Закону
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»
органи місцевого самоврядування у
житловій сфері щодо приватизації
громадянами житла у гуртожитках
здійснюють володіння, використання,
управління, експлуатацію переданих
територіальним громадам згідно з цим
Законом гуртожитків (майнових
комплексів) (безпосередньо чи через
визначеного виконавчим органом ради
управителя), організовують їх належне
обслуговування та ремонт,
упорядкування.

Встановлено, що власник гуртожитку по
АДРЕСА_1 в м. Києві не ставив питання про
зняття Відвідача з реєстрації місця
проживання та про позбавлення
Відповідача права користування жилою
площею в кімнаті АДРЕСА_1 в м. Києві.

Разом з тим, саме власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, зокрема, шляхом зняття особи
з реєстрації місця проживання,
пред'явивши разом із тим вимогу про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Зокрема, у висновках Верховного Суду
України, викладених в постанові від
16.01.2012 року у справі № 6-57цс11,
визначено, що право вимагати усунення
відповідних перешкод має власник,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши разом із тим про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»
Відповідач є особою, на яку поширюється
дія Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків».

Відповідно до ст. 19 ч. 1 Закону України
«Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків»
забороняється виселення, переселення
та відселення мешканців гуртожитків,
на яких поширюється дія цього Закону,
без попереднього надання їм (їх сім'ям)
іншого житла, придатного для
постійного проживання людей.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: КП УЖГ
«Липкижитлосервіс» Печерського району
в м. Києві, КП СПБ «Арсенал», Печерська
РДА в м. Києві, Печерський РВ ГУ ДМС
України в м. Києві про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 18, 71, 72 ЖК Української
РСР, Законом України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків», Правилами користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, які затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.10.1992 року № 572 , ст. ст. 3, 4, 15, 16 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 224 ЦПК
України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: КП
УЖГ «Липкижитлосевірс» Печерського
району в м. Києві, КП СПБ «Арсенал»,
Печерська РДА в м. Києві, Печерський РВ
ГУ ДМС України в м. Києві про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку, -
залишити без задоволення.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В.В. Підпалий