Справа № 369/5841/14-ц Головуючий у І
інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/6270/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Л.А.Категорія 54
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Касьяненко Л.І.,

при секретарі Микитенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
"Чорнобаївське" на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 22 вересня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Чорнобаївське" про стягнення
середньої заробітної плати за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним позовом, який
обґрунтовував тим, що наказом № 174-к від
24.09.2012 року він був призначений на
посаду заступника директора
публічного акціонерного товариства
«Чорнобаївське» (далі - ПАТ
«Чорнобаївське»), про що було зроблений
відповідний запис в трудовій книжці за
№ 18.

Наказом № 215-к від 07.12.2012 року ОСОБА_2 був
призначений на посаду директора, про що
зроблений запис в трудовій книжці за №
19.

31 січня 2013 року Позивачу було надано
проект наказу від 31 січня поточного
року за № 15-к «Про звільнення ОСОБА_2».

При звільненні Позивача з ним не був
проведений розрахунок, як це
передбачено ст. 47 Кодексу Законів про
працю України (далі - КЗпП України).

Відповідач заборгував Позивачу із
виплатою заробітної плати у розмірі: за
грудень 2012 року - 12 595,00 грн., за січень 2013
року - 12 595,00 грн., а всього - 25 190,00 грн.

12.04.2013 року рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області позов ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Чорнобаївське» про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати та
моральної шкоди було задоволено
частково, а саме: стягнено з публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» на користь ОСОБА_2
заборгованість по заробітній платі за
грудень 2012 року 12 595,00 грн., за січень 2013
року 12 595,00 грн., а всього 25 190,00 грн.
Рішення набрало законної сили 22 квітня
2013 року.

Виконати в добровільному порядку
рішення суду Відповідач відмовився.

05.07.2014 року відділом державної
виконавчої служби Бєлозерського
районного управління юстиції
Херсонської області було відкрите
виконавче провадження № 38841936 по
виконанню рішення суду та стягнення на
користь ОСОБА_2 заборгованість по
заробітній платі за грудень 2012 року 12
595,00 грн., за січень 2013 року 12 595,00 грн., а
всього 25 190,00 грн.

31 березня 2014 року Позивачу, на його
картковий рахунок НОМЕР_1, на виконання
рішення суду, надійшли грошові кошти
від публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» у розмірі 25
190,00 грн.

Враховуючи положення ст. 116 КЗпП
України, Позивач просив суд стягнути з
Відповідача середню заробітну плату за
весь час затримки розрахунку при
звільненні, розпочинаючи з 01.02.2013 року
по 31.02.2014 року у розмірі 177 520 грн. 41 коп.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 22
вересня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» на користь
ОСОБА_2 177 520 грн. середньої заробітної
плати за весь час затримки розрахунку
при звільненні, розпочинаючи з 01.02.2013
року по 31.02.2014 року. Вирішено питання
судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Чорнобаївське» вважає рішення суду
незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Крім того, відповідач зазначає, що
позивач подав заяву після спливу
строку позовної давності, а тому просив
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року „Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що наказом № 174-к від
24.09.2012 року позивач був призначений на
посаду заступника директора ПАТ
«Чорнобаївське», про що було зроблений
відповідний запис в трудовій книжці за
№ 18.

Наказом № 215-к від 07.12.2012 року ОСОБА_2 був
призначений на посаду директора, про що
зроблений запис в трудовій книжці за №
19.

31 січня 2013 року Позивачу було надано
проект наказу від 31 січня поточного
року за № 15-к «Про звільнення ОСОБА_2».

При звільненні Позивача з ним не був
проведений розрахунок, як це
передбачено ст. 47 КЗпП України.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
12.04.2013 року позов ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати та
моральної шкоди було задоволено
частково, а саме: стягнено з публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» на користь ОСОБА_2
заборгованість по заробітній платі за
грудень 2012 року 12 595,00 грн., за січень 2013
року 12 595,00 грн., а всього 25 190,00 грн.

Виконати в добровільному порядку
рішення суду Відповідач відмовився.

05.07.2014 року відділом державної
виконавчої служби Бєлозерського
районного управління юстиції
Херсонської області було відкрите
виконавче провадження №38841936 по
виконанню рішення суду та стягнення на
користь ОСОБА_2 заборгованість по
заробітній платі за грудень 2012 року 12
595,00 грн., за січень 2013 року 12 595,00 грн., а
всього 25 190,00 грн.

31 березня 2014 року Позивачу, на його
картковий рахунок НОМЕР_1, на виконання
рішення суду, надійшли грошові кошти
від публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» у розмірі 25
190,00 грн.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року № 13 "Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці"
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
Кодексу законів про працю України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому свої вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи,
затримка розрахунку при звільненні
позивача почалася 01.02.2013 року, а днем
фактичного розрахунку є 31.03.2014 року,
коли на рахунок позивача надійшли
грошові кошти, а саме заборгованість по
заробітній платі на суму 25 190,00 грн.

Враховуючи положення вказаних норм та
обставини справи, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
до правильного висновку про
задоволення позовних вимог та вірно
стягнув з ПАТ «Чорнобаївське» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільнені
позивача на суму 177 520 грн.

Щодо доводів відповідача про те, що
позивач подав заяву після спливу
строку позовної давності, то вони є
необґрунтованими та спростовуються
матеріалами справи.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга відповідача
не містить.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Чорнобаївське" відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
22 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: