КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/7617/13-ц
Провадження № 2/552/654/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2014 року Київський районний суд
м.Полтави в складі:

Головуючого
судді - Турченко Т.В.

При
секретарі -
Рибальченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Полтаві цивільну
справу за позовом Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
«Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

28.10.2013 року позивач Полтавське
обласне комунальне виробниче
підприємство теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання, посилаючись на те, що
відповідач проживає за адресою:
АДРЕСА_1 та користується послугами
підприємства по забезпеченню тепловою
енергією у вигляді опалення та
гарячого водопостачання. Відповідач є
квартиронаймачем та власником
даного нерухомого майна та
зобов'язаний оплачувати отримані
послуги, проте у повному обсязі не
оплачує кошти за отримані послуги,
тому за період з 01 лютого 2007 року по 01
жовтня 2013 року утворилась
заборгованість у сумі 4007 грн. 45 коп.
Загальна сума заборгованості з
нарахованим індексом інфляції та 3 %
річних складає 5368 грн. 42 коп.

В судовому засіданні представник
позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»
Пихтіна Ю.А. позовні вимоги підтримала
в повному обсязі, та просила їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала
частково. Просила суд відмовити в
задоволенні позову в частині стягнення
з неї індексу інфляції та 3% річних.

Суд, заслухавши думку представника
позивача Пихтіної Ю.А., відповідача
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач
є квартиронаймачем та
власникомнерухомого майна за адресою
АДРЕСА_1, користується послугами з
теплопостачання, які надаються
ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго"
відповідно до „Правил надання
населенню послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення ",
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.

Згідно статті 322 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати
майно, що йому належить, якщо інше
не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору, розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено,
що плата за комунальні послуги
береться за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

В зв'язку з тим, що відповідач
ОСОБА_1 не виконує взяті на себе
зобов'язання в повному обсязі та не
оплачує послуги з теплопостачання,
утворилась заборгованість за період
з 01 лютого 2007 року по 01 жовтня 2013
року у сумі 4007 грн. 45 коп.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник у разі прострочення
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Така ж відповідальність за несвоєчасне
здійснення платежів за надання послуг
з теплопостачання встановлена у п. 23
Правил та п. 20 Типового договору про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 р
оку № 630.

Разом з тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну
грошову суму на користь кредитора
відповідно до цивільно-правового
договору або з інших підстав,
визначених законом, є грошовим
зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу в грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти
висновку про те, що правовідносини, які
склалися між сторонами є грошовим
зобов'язанням, у якому, серед інших прав
і обов'язків сторін, на боржника
покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України)
вимагати сплату грошей за надані
послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної
природи правовідносин сторін як
грошових зобов'язань, на них
поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як
спеціальний вид цивільно-правової
відповідальності за прострочення
виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" правова норма щодо
відповідальності боржника за
несвоєчасне здійснення оплати за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені не виключає застосування правових
норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК
України до спірних правовідносин також
кореспондується із закріпленими в п. 3
ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами,
відповідно до яких однією з вимог, за
якими може бути видано судовий наказ, є
вимога про стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих на суму
заборгованості.

На підставі викладеного суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості за
надані послуги з врахуванням індексу
інфляції та 3% річних, а всього 5368 грн.
42 коп.

Крім заборгованості, з відповідача
на користь позивача підлягають
стягненню судові витрати у розмірі
229 грн. 40 коп.(двісті двадцять дев'ять
гривень сорок копійок).

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 322, 625 ЦК України , ст. ст. 10, 11, 60,
88, 209, 212-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства «Полтаватеплоенерго»
заборгованість в сумі 4 007 грн. 45 коп.,
індекс інфляції в сумі 828 грн. 60 коп., 3%
річних в сумі 532 грн. 37 коп. та судовий
збір в сумі 229 грн. 40 коп., а всього 5 597
грн. 82 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий
Т.В.Турченко