ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі

головуючого судді
Колесника О.М.

при секретарі
Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за скаргою ОСОБА_2,
заінтересовані особи начальник
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві ЯРУШЕВСЬКОЇ І.І.,
старший державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві ІВАНЮК Д.С., на
рішення та бездіяльність посадових
осіб державної виконавчої служби

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою до
суб'єктів оскарження про скасування
постанов про відкриття виконавчого
провадження, накладення арешту на
майно боржника та заборони на його
відчуження, мотивуючи свої вимоги тим,
що 5.10.2012 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Іванюк Д.С. було винесено 4 постанови: по
ВП №34597905 про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа Дарницького
районного суду м. Києва №2-238/10 від 21.09.2012
року про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 50 000 грн.; по ВП №34597728
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання виконавчого
листа Дарницького районного суду м.
Києва №2-238/10 від 21.09.2012 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 50 000 грн.; по ВП №34597675 про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа Дарницького районного суду м.
Києва №2-238/10 від 21.09.2012 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 3
876 грн. судових витрат на проведення
експертизи; по ВП №34598006 про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа
Дарницького районного суду м. Києва
№2-238/10 від 21.09.2012 року про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 3 876 грн.
судових витрат на проведення
експертизи. В усіх 4 постановах
значиться дата набрання судового
рішення законної сили 2.12.2011 року і
строк пред'явлення до виконання - 1 рік.
Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 19.04.2013 року було виправлено
помилку допущену при оформленні
виконавчих листів №2-238/10, виданих
Дарницьким районним судом м. Києва
28.09.2012 року, шляхом заміни дати набрання
судового рішення законної сили з 2.12.2011
року на 5.09.2011 року у вказаних 4
виконавчих листах. Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва ухвала
Дарницького районного суду м. Києва від
19.04.2013 року була залишена без змін.
Таким чином, поскільки дата набрання
судового рішення законної сили була
змінена з 2.12.2011 року на 5.09.2011 року, а
строк пред'явлення виконавчих листів
до виконання тільки 1 рік, тому видача 4
виконавчих листів 21.09.2012 року
Дарницьким районним судом м. Києва
стягувачам відбулась після закінчення
річного строку для пред'явлення
виконавчих документів до виконання. За
таких обставин постанови про відкриття
виконавчих проваджень ВП №34597905; ВП
№34597728; ВП №34597675; ВП №34598006 були
винесені старшим державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Іванюк Д.С. 5.10.2012 року
з порушенням вимог ст.25 та ст.26 Закону
України „Про виконавче провадження".
Також вказаними постановами накладено
арешт на все майно, яке належить
скаржнику на праві власності, тобто на
3-хкімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю
850 000 грн., машиномісце НОМЕР_1 на
підземній автостоянці по АДРЕСА_2
вартістю 150 000 грн.; інше рухоме майно.
Враховуючи загальний розмір стягнення
в сумі 107 752 грн., старший державний
виконавець наклала арешт на майно
боржника в значно більшому розмірі та
заборонила його відчужувати в супереч
ч.1-3, ст.57 Закону України „Про виконавче
провадження". На його заяву з цього
приводу до начальника відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Ярушевської І.І.
скаржник отримав відмову, тому
звертається до суду зі скаргою. Однак у
зв`язку з тим, що тривалий час він чекав
відповіді на свої звернення до
виконавчої служби, заявник пропустив
визначений законом строк оскарження,
тому просить суд поновити вказаний
строк, визнати причини пропуску
поважними та скасувати 4 зазначені
постанови про відкриття виконавчих
проваджень і накладення арешту на все
майно боржника від 5.10.2012 року,
зобов'язати Іванюк Д.С. зняти арешт з
усього майна боржника та скасувати
заборону на його відчуження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги
скарги підтримав, надавши пояснення
аналогічні змісту скарги.

Заінтересовані особи: начальник
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Ярушевська І.І. та
старший державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Іванюк Д.С. або їх
представники в судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
двічі повідомлені належним чином (а.с.43;
48), з заявами до суду про неможливість
розгляду справи у їх відсутність не
звертались.

Заслухавши заявника, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що скаргу
необхідно залишити без розгляду.

Згідно ч.1, ст.383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

10.06.2014 року заявник ОСОБА_2 зареєстрував
в Дарницькому районному суді м. Києва
скаргу на дії начальника та старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві, що підтверджується
відбитком штампу канцелярії суду (а.с.2).

У відповідності до ст.7 Закону України
«Про державну виконавчу службу»
працівник органу державної
виконавчої служби зобов'язаний
сумлінно виконувати службові
обов'язки, не допускати в своїй
діяльності порушення прав громадян та
юридичних осіб, гарантованих
Конституцією України, законами
України.

Як передбачено ч.1, ст.6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Як встановлено у судовому засіданні,
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 20.12.2010 року було стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по
99 576 грн. моральної шкоди, завданої
злочином, на кожного, по 1 095 грн.
щомісячного довічного утримання на
кожного. Рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 5.09.2011 року рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
20.12.2010 року було змінено і в частині
стягнення моральної шкоди було
зменшено суму до 50 000 грн. на кожного з
позивачів (стягувачів), в іншій частині
рішення залишено без змін. Ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2.12.2011 року касаційні скарги
були відхилені. 28.09.2012 року Дарницьким
районним судом м. Києва було видано
виконавчі листи №2-238/10 по вказаній
цивільній справі, які передані до
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві для виконання.
Вказані обставини не заперечувались
учасниками процесу.

За змістом ч.1, ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

5.10.2012 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Іванюк Д.С. було винесено 4 постанови: по
ВП №34597905 про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа Дарницького
районного суду м. Києва №2-238/10 від 21.09.2012
року про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 50 000 грн.; по ВП №34597728
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання виконавчого
листа Дарницького районного суду м.
Києва №2-238/10 від 21.09.2012 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 50 000 грн.; по ВП №34597675 про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа Дарницького районного суду м.
Києва №2-238/10 від 21.09.2012 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 3
876 грн. судових витрат на проведення
експертизи; по ВП №34598006 про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа
Дарницького районного суду м. Києва
№2-238/10 від 21.09.2012 року про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 3 876 грн.
судових витрат на проведення
експертизи. У всіх 4 постановах
значиться дата набрання судового
рішення законної сили 2.12.2011 року і
строк пред'явлення до виконання - 1 рік
(а.с.8-11).

Таким чином, при винесенні
оскаржуваних постанов на момент
відкриття виконавчого провадження
старший державний виконавець Іванюк
Д.С. діяла в межах чинного
законодавства, при цьому вона не мала
повноважень піддавати сумніву зміст
виконавчих листів.

В подальшому ухвалою Дарницького
районного суду м. Києва від 19.04.2013 року
було виправлено помилку, допущену при
оформленні виконавчих листів №2-238/10,
виданих Дарницьким районним судом м.
Києва 28.09.2012 року, шляхом заміни дати
набрання судового рішення законної
сили з 2.12.2011 року на 5.09.2011 року у
вказаних 4 виконавчих листах (а.с.12).
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
ухвала Дарницького районного суду м.
Києва від 19.04.2013 року була залишена без
змін (а.с.13-14). Таким чином, тільки станом
на 19.04.2013 року дата набрання судового
рішення законної сили змінилась з 2.12.2011
року на 5.09.2011 року, тобто на цю дату
вказане рішення суду виконувалось
понад 6 місяців.

Як наголошує ч.1, ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1, ст.57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Тими ж оскаржуваними постановами про
відкриття виконавчого провадження від
5.10.2012 року старший державний
виконавець Іванюк Д.С. наклала арешт на
все майно боржника ОСОБА_2 та
заборонила здійснювати його
відчуження (а.с.8-11).

Ствердження заявника про те, що старший
державний виконавець, наклавши арешт
на все його майно, значно перевищила
розмір арештованого майна, яке
належить ОСОБА_2 на праві власності, ніж
сума, яка підлягає стягненню, так як
вартість 3-хкімнатної квартири АДРЕСА_1
складає 850 000 грн., вартість машиномісця
НОМЕР_1 на підземній автостоянці по
АДРЕСА_2 становить 150 000 грн., суд не може
покласти в основу ухвали, поскільки
заявником не було надано документів
про їх дійсну ринкової вартості на день
винесення оскаржуваних постанов. Крім
того, ОСОБА_2 не був позбавлений права з
моменту отримання зазначених постанов
31.10.2012 року добровільно виконати судове
рішення або надати Іванюк Д.С. грошові
кошти чи перелік майна для його
виконання.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому
засіданні, суд приходить до висновку,
що поскільки в судовому засіданні не
знайшли свого підтвердження обставини
щодо незаконності винесення вказаних
постанов, тому дії суб'єкту оскарження
необхідно визнати законними.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження» рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця ті інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи суду.
Боржник має право оскаржувати рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби виключно в
судовому порядку.

За змістом ч.6, ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» постанова про
відкриття виконавчого провадження
може бути оскаржена сторонами у
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом. А ч.4, ст.57
Закону України «Про виконавче
провадження» зазначає, що постанова
державного виконавця про арешт коштів
чи майна боржника може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Поскільки боржник ОСОБА_2 отримав копії
4 оскаржуваних постанов про відкриття
виконавчого провадження, накладення
арешту на майно та заборони на його
відчуження від 5.10.2012 року 31.10.2012 року, що
він не заперечував у судовому
засіданні, а скарга на дії начальника
та старшого державного виконавця
подана 10.06.2014 року, тобто у термін понад
20 місяців, крім того, причини
пропущення строку на оскарження, на які
вказував заявник, не визнані судом
поважними, тому вказані обставини є
підставою для залишення скарги без
розгляду.

Керуючись ст.10; 11; 60; 209-210 ЦПК України, на
підставі ст.383-388 ЦПК України, ст.6; 11; 25; 57;
82 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.7 Закону України «Про
державну виконавчу службу», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи
начальник відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
ЯРУШЕВСЬКОЇ І.І., старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
ІВАНЮК Д.С., на рішення та бездіяльність
посадових осіб державної виконавчої
служби - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути
подана до Апеляційного суду м. Києва
через Дарницький районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня її оголошення.

СУДДЯ:
О.М. КОЛЕСНИК