Номер провадження: 22-ц/785/6245/14
Головуючий у першій інстанції Пащенко
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Драгомерецького
М.М.

суддів - Громіка Р.Д.,

Панасенкова В.О.

при секретарі - Фабіжевській
Т.С.,

за участю: відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 28 квітня 2014 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

встановила:

19 листопада 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
20.09.2007 року між банком та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, згідно
якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 7
000 гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

При укладанні Договору сторони
керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно
якої договором приєднання є договір,
умови якого встановлені однією із
сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання
за Договором та угодою виконав в
повному обсязі, а саме надав
Відповідачу кредит у розмірі,
встановленому Договором.

Відповідач не надавав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом, відсоткам,
а також іншим витратам відповідно до
умов Договору, що відображено у
розрахунку заборгованості за
договором.

Таким чином, у порушення умов
кредитного договору, а також ст. ст. 509,
526, 1054 ЦК України, відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком Договір, що
підтверджується підписом у заяві.
Копії Умов та правил надання
банківських послуг Правил
користування платіжною карткою додані
до позовної заяви.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 30.09.2013 року має
заборгованість за кредитом в сумі 22760,82
грн., яка складається з наступного:

- 6695,60 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 11023,46 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 3481,72 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг;

- 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина).

- 1060,04 грн. - штраф (процентна
складова).

Розрахунок суми заборгованості
доданий. (Розрахунок заборгованості
відображено з моменту надання та
отримання кредитної послуги.)

Відповідач ухиляється від виконання
зобов'язання і заборгованості за
договором не погашає, що є порушенням
законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

Виходячи з наведеного позивач просив
ухвалити рішення суду, яким стягнути з
ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 22 760,82
грн. за кредитним договором б/н від
20.09.2007 року, та понесені судові витрати.

Представник позивача за довіреністю
Яковлева О.А. в судове засідання не
з'явилася. Надала заяву про розгляд
справи у її відсутність (а.с.38, 62).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав у
повному обсязі, та стверджував, що за
вказаним кредитним договором останній
платіж він робив у 2007 році, та 01 серпня
2008 року він звернувся до банку із
заявою про несанкціоноване зняття
коштів з його кредитної карти, а 13.09.2010
року він отримав висновок про
необрунтованість його заяви. Просив у
позові відмовити у повному обсязі.

Одночасно відповідач просив суд при
розгляді цього позову застосувати
строки позовної давності до заявлених
банком позовних вимог (а.с.39).

Рішенням суду першої інстанції позов
було задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
б/н від 20.09.2007 року станом на 30.09.2013 року
у розмірі - 12300,59 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом 2025,38 грн.,
заборгованості по процентами за
користування кредитом - 6936,64 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом 2276,64 грн., штраф
(фіксована складова) 500 грн., штраф
(процентна складова) 561,93 грн., та
судовий збір 123,88 грн.. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Позивач у своїй апеляційній скарзі
просить рішення суду скасувати, та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, посилаючись при цьому на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність рішення суду в межах
позовних вимог та заперечення на них
відповідача ОСОБА_3, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Суд першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, а саме в межах трирічного
строку з моменту звернення позивачем
до суду, оскільки строк позовної
давності не сплив.

Однак, судова колегія не може
погодитися з таким рішенням суду
першої інстанції з наступних підстав.

Переглядаючи оскаржене судове рішення
в межах ст. 303 ЦПК України судова
колегія приходить до висновку, що
зазначене рішення підлягає скасуванню.
На підставі ч. 3 зазначеної статті ЦПК
України, оскільки під час його
ухвалення місцевим судом неправильно
застосовано норму матеріального права,
щодо застосування строків позовної
давності до спірних правовідносин.

Матеріалами справи встановлено, що
20.09.2007 року між сторонами укладено
договір б/н про надання банківських
послуг з відкриттям карткового
рахунку.

Відповідно до п.6.5 Умов надання
банківських послуг, позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Договором.

Згідно п.6.6 Умов надання банківських
послуг, у разі невиконання зобов'язань
за Договором, на вимогу Банку виконати
зобов'язання з повернення Кредиту (у
тому числі простроченого кредиту та
Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Відповідно до п.8.6 Умов надання
банківських послуг, при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором, більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

Відповідно п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
Договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на той же строк,
а п. 8.6 передбачено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

Пунктом 9.6 Умов та правил надання
банківських послуг встановлено, що у
разі відсутності на картрахунку Карти
грошей у розмірі достатньому для
оплати послуг банку для продовження
дії картки і при ненадходженні коштів
протягом 3 місяців з моменту спливу
строку дії картки, Банк стягує комісію
за обслуговування рахунку відповідно
до діючого тарифу. Указана комісія
стягується банком по спливу указаного
в даному пункті строку щомісячно. В
разі якщо залишок на Картрахунку менш
розміру комісії, встановленого
тарифами банку, то розмір комісії за
обслуговування Картрахунку
встановлюється в розмірі залишку
коштів на Картрахунку утримувача.

Відповідно до умов Договору відповідач
20.09.2007 року отримав кредит у розмірі 7000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік.

- В порушення умов договору
позивач неналежним чином виконував
умови договору, у зв'язку з чим, станом
на 30.09.2013 року має заборгованість в сумі
22 760,82 грн., яка складається:

- 6695,60 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 11023,46 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 3481,72 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг;

- 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина).

- 1060,04 грн. - штраф (процентна
складова).

Позивач 19.11.2013 року звернувся до суду з
позовом про стягнення цієї
заборгованості.

При цьому позивач виходив з того, що
незважаючи на те, що кредитний договір
діє протягом 12 місяців після його
підписання, у зв'язку з тим, що
відповідач не звернувся з заявою про
його припинення, то відповідно до п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг він вважається пролонгованим.
Тому підлягають стягненню
заборгованість по процентам за
користування кредитом, заборгованість
по комісії з часу порушення
зобов'язання до часу звернення до суду.

Судова колегія вважає, що вказана
позиція позивача не співпадає з
позицією судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України, яка
викладена в постанові від 19 березня 2014
року № 6- 14цс14, відповідно до якої, якщо
договір укладено відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Суд першої інстанції не врахував, що
відповідно до правил користування
платіжною карткою, граничний строк дії
картки (місяць і рік) указано на ній і
вона дійсна до останнього календарного
дня такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH).

Судом встановлено, що між сторонами
20.09.2007 року було укладено кредитний
договір, відповідно до якого позивач
надав відповідачу кредит у сумі 7000 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії платіжної
картки, який становить 12 місяців.

Платіжну картку банк видав позивачу
20.09.2007 року, строк її дії закінчився у
листопаді 2011 року (а.с. 32).

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідач заявив клопотання про
застосування строку позовної давності,
що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України є підставою для відмови у
позові. Судова колегія звертає увагу,
що відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
"Про захист прав споживачів" визначено,
що у випадку, якщо кредитодавець у
позасудовому порядку або до судового
провадження звертається з вимогою про
повернення споживчого кредиту або
погашення іншого боргового
зобов'язання споживача, кредитодавець
не може у будь-який спосіб вимагати
будь-якої плати або винагороди від
споживача за таке звернення. При цьому
кредитодавцю, зокрема, забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув.

Матеріали справи містять докази того,
що після закінчення строку дії
банківських умов та правил, за якими
відповідач отримав кредит, а саме - з
20.09.2008 року, ОСОБА_3 продовжував
користуватися банківською карткою,
оскільки ним 14.05.2009 року сплачено до
банку 200,03 грн.. У подальшому з 14.05.2009
року до 19.11.2013 року відповідачем не було
зроблено жодного платежу до банку щодо
погашення суми кредиту, який банк
вважає не погашеним.

При цьому протягом більше ніж трьох
років позивач не робив спроб щодо
з'ясування обставин виниклої у ОСОБА_3
кредитної заборгованості, оскільки з
часу останнього платежу, який
відповідач зробив 14.05.2009 року банк був
обізнаний про невиконання
відповідачем зобов'язань по кредиту,
який є предметом спору у даній
цивільній справі. Оскільки доказів про
вчинення дій щодо розшуку боржника,
направлення йому вимоги про погашення
заборгованості матеріали справи не
містять.

Відповідачем на адресу суду поштою
було направлено оригінал кредитної
карти та квитанцій про сплату ним банку
коштів по спірному кредиту, з яких
вбачається, що у строк дії кредитної
карти ОСОБА_3 зробив останній платіж
14.05.2009 року. Ці обставини відповідач
підтвердив і у судовому засіданні в
апеляційному суді, та додав, що у
подальшому не сплачував кошти до банку
вважаючи кредит погашеним.

Таким чином, судова колегія вважає, що
строк позовної давності на вимогу про
сплату заборгованості за кредитним
договором сплинув, оскільки він
розпочався з моменту останнього
платежу по кредиту, а саме 14.05.2009 року, а
позивач звернувся до суду з такими
вимогами лише 19.11.2013 року, тобто через
три роки, в межах яких ці вимоги було
слід заявити.

Згідно ч.1 ст.69 ЦПК України кожна особа
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст.61 ЦПК України.

Викладені позивачем обставини про
укладення Договору підтверджуються
письмовими доказами, наданими при
подачі позову до суду:

- копією заяви позичальника ОСОБА_3
від 20.09.2007 року (а.с.8);

- копією Умов і Правил надання
банківських послуг (а.с.9-12);

- копією паспорту громадянина
України ОСОБА_3 (а.с.13);

- копією картки ідентифікаційного
номеру ОСОБА_3 (а.с.14)

- розрахунком заборгованості на
загальну суму - 22 760,82 грн. (а.с.5-7).

Вивчивши матеріали справи та
врахувавши її обставини, судова
колегія прийшла до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
із передбачених ч.4 ст.267 ЦК України
підстав, оскільки ПАТ КБ "ПриватБанк"
пропущено строк позовної давності,
клопотання про поновлення якого
позивачем не заявлялося, а відповідач
наполягав на застосуванні наслідків
пропущення такого строку в порядку ч. 3
ст. 267 ЦК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції, виносячи рішення,
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. п.
1,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 28 квітня 2014
року скасувати, ухвалити по справі нове
рішення, яким у задоволенні позову
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором б/н від 20.09.2007 року
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області:
М.М.
Драгомерецький

Р.Д. Громік

В.О.
Панасенков