ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1614/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р.
смт. Петриківка

Петриківський районний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Соловйова І.М., за
участю секретаря судового засідання
Столяренко Н.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу № 187/1614/13-ц за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Іванівська сільська рада
Петриківського району про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання права на житло та
вселення,-

Встановив:

29.10.2013 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2., яким
просить встановити факт проживання
однією сімє'ю без реєстрації шлюбу
позивача та ОСОБА_3 з березня 2005 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати право
користування житловим приміщенням -
будинок АДРЕСА_1 та вселити позивача у
вказане приміщення. Свої вимоги
мотивує тим, що з березня 2005 року він
почав проживати з ОСОБА_3, та з
зазначеної дати з дозволу останньої
вселився в будинок АДРЕСА_1. Де проживав
до дня смерті ОСОБА_3, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 16.09.2013 року звернувся
до суду до відповідачки про поділ майна
нажите за час проживання з ОСОБА_3, але з
огляду на заперечення ОСОБА_2 вона
продовжує заперечувати його право на
вищевказане майно. На даний час
відповідач чинить перешкоди та не
дозволяє користуватися житловим
приміщенням. Встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу має юридичне
значення, так як дозволяє йому оформити
у подальшому право на прийняття
спадщини та одержання свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач та
його представник позов підтримали в
повному обсязі, просили його
задовольнити. Також позивач додав, що з
ОСОБА_3 проживав з лютого 2006 року, з
дозволу якої й оселився в спірному
будинку. З 2007 року шлюбних відносин він
не має на підставі судового рішення
прийнятого у цьому ж році.

Відповідач та її представник проти
позову заперечували, просили в його
задоволенні відмовити. В своїх
запереченнях відповідач вказала, що
відповідно до заповіту після смерті її
доньки ОСОБА_3, вона має право
успадкувати майно зокрема будинок та
земельну ділянку під ним по АДРЕСА_1.
Окрім того вказує, що зазначений
будинок був подарований ОСОБА_3 лише у
квітні 2005 року, на підставі договору
дарування від 06.04.2005 році. Також в
період 2005 року її донька перебувала у
шлюбі з ОСОБА_4, а позивач проживав
разом зі своєю дружиною та чотирма
дітьми. Крім цього у позивача є
зареєстроване місце проживання за
іншою адресою. Що стосується доводів
позивача про ведення спільного
господарства ( купівлю обладнання для
торгівельного павільйону, придбання
майна, дерев'яного будинку, наявність
на його ім'я довіреностей від ОСОБА_3.),
відповідач зазначає, про їх
необґрунтованість та недоказаність.

Вислухавши думку сторін та їх
представників, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку щодо
необґрунтованості позовних вимог та
відсутності підстав для встановлення
юридичного факту.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5, пояснив, що фактично поживає в
АДРЕСА_2. З позивачем знайомий по
роботі. Зі слів інших осіб знає, що
позивач проживав з ОСОБА_3 в будинку
АДРЕСА_1 також йому відомо, що вони
разом будували будинок та робили в
ньому ремонт, разом ставили торговий
павільйон. Хто давав кошти на придбання
будинку не знає. Також додав, що
особисто бачив як вони разом саджали
огород. При цьому пояснив, що в будинку
у них не був, в гості його не
запрошували.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6, пояснив, що проживає в АДРЕСА_3.
Зі слів інших осіб та переважно зі слів
першої дружини позивача, знає, що
ОСОБА_1 проживав близько 8 років з
ОСОБА_3, до дня смерті потім позивач
перейшов до батьків. Також зі слів знає,
що вони разом будували будинок, в чому
допомагала і мати ОСОБА_3 Яке у них було
господарство не знає, коли в них був то
заходив лише у двір, та й то це було
рідко, бачив як позивач обробляв огород
трактором.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7, пояснив що працює з 2006 року
секретарем Іванівської сільської ради,
також йому відомо, що позивач проживав
з ОСОБА_3 років чотири. Довідку №767 від
15.08.2013 року про факт проживання
позивача з ОСОБА_3 з березня 2005 року
готував діловод. Особисто за адресою по
АДРЕСА_1 не виїжджав. Бачив разом
позивача та ОСОБА_3, коли ті приїжджали
до сільської ради для отримання
довідок пов'язаних з підприємницькою
діяльністю останньої, при цьому
довідки ОСОБА_3 отримувала особисто.
Хоча їхні відносини він би
охарактеризував як відносини подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи на
підставі договору дарування від 06.04.2005
року ОСОБА_8 подаровано ОСОБА_9 житловий
будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 56). Рішення про
реєстрацію права власності прийнято
18.11.2008 року (а.с. 59).

Таким чином слід погодитися з
відповідачем щодо неможливості
проживання за вказаною адресою однією
сім'єю позивачем з березня 2005 року, що
спростовується показами свідків
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та під час судового
розгляду не заперечувалося і самим
позивачем.

При цьому, суд критично оцінює надану
позивачем довідку Іванівської
сільської ради №767 від 15.08.2013 року, дані
якої також спростовані допитаними
судом свідками.

Окрім цього, як встановлено судом,
ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 по
01.10.2008 року, який був розірваний згідно
свідоцтва про розірвання шлюбу 01.10.2008
року (а.с. 57).

Як пояснив позивач він також перебував
у шлюбі з іншою особою, однак у зв'язку
зі зверненням до суду та на підставі
судового рішення у 2007 році вказаний
шлюб було розірвано.

Суд зазначає, що за змістом статей 21 та
74 Сімейного кодексу України проживання
однією сім'єю жінки та чоловіка без
шлюбу не є підставою для виникнення у
них прав та обов'язків подружжя. Якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Виходячи з аналізу вказаних норм,
враховуючи загальні засади цивільного
судочинства, суд дійшов висновку, що
однією з передумов встановлення факту
проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без шлюбу є відсутність факту
перебування в будь-якому іншому шлюбі.

Окрім цього відповідно ст. 115 Сімейного
кодексу України (в редакції що діяла до
01.07.2010 року) розірвання шлюбу,
здійснене за рішенням суду, має бути
зареєстроване в державному органі
реєстрації актів цивільного стану, за
заявою колишньої дружини або чоловіка.
Розірвання шлюбу засвідчується
Свідоцтвом про розірвання шлюбу,
зразок якого затверджує Кабінет
Міністрів України.

Відповідного Свідоцтва позивачем суду
не надано.

Зазначене в сукупності спростовує
доводи позивача як щодо періоду
проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без шлюбу, так і з огляду на
положення ст. 1264 Цивільного кодексу
України взагалі існування такого
факту.

Між тим слід погодитися з позивачем, що
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним
у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.

В даному випадку поняття члена сім'ї за
сімейним законодавством не можна
ототожнювати з поняттям члена сім'ї
наймача за житловим законодавством.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій ст. 64 Житлового кодексу,
а саме дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

Однак в порушення вимог статей 10 та 60
ЦПК України позивачем не підтверджено
як постійність проживання так і
ведення спільного господарства. Надані
товарні чеки та видаткова накладна не
містять даних, які можна пов'язати з
веденням спільного господарства, при
цьому видаткова накладна вказує на
придбання товару саме ФОП ОСОБА_3

Долучений до позовної заяви договір на
виготовлення, доставку, збирання та
встановлення дерев'яного будинку від
25.05.2012 року, замовником якого є позивач
містить не чітке місце виконання
договору. Хоча відповідач і вказує на
наявність дерев'яного будинку (кухні)
за адресою по АДРЕСА_1, однак сам по собі
факт наявності вказаного будинку не
може свідчити про ведення спільного
господарства.

Відповідно довідки Іванівської
сільської ради №872 від 12.09.2013 року по
АДРЕСА_1 була зареєстрована до дня
своєї смерті ОСОБА_3, та станом на
ІНФОРМАЦІЯ_1 року за вказаною адресою
також зареєстровані ОСОБА_10 та ОСОБА_11
(а.с. 58).

В судовому засіданні позивач не
заперечував відсутності в нього
реєстрації за вказаною адресою.

Окрім цього будь-яких угод між ОСОБА_3
та позивачем про користування жилим
приміщенням, останнім суду не надано, а
матеріалами справи не підтверджено
наявність згоди на вселення з
подальшим постійним користуванням
таким приміщенням.

За таких обставин, у зв'язку з не
підтвердженням факту проживання
однією сім'єю жінки та чоловіка без
шлюбу, постійного проживання, а також
ведення спільного господарства, вимоги
позивача про визнання права
користування та вселення до житлового
приміщення з підстав зазначених у
позові є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214-215, ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Іванівська сільська рада
Петриківського району про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання права на житло та
вселення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом. Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде
виготовлено та підписано 14.02.2014 року.

Суддя І. М.
Соловйов