АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1448/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Кучер
Є.М.,

за участю:

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркс.Капітал» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Маркс.Капітал» до ОСОБА_3 про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ТОВ «Маркс.Капітал»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
Позивач просив стягнути з відповідача
на його користь страхове відшкодування
в розмірі 24 435,65 грн. в порядку регресу.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.10.2010
в с. Петро-Павлівська Борщагівка
відбулась ДТП за участю автомобіля
«Фольцваген», державний номер НОМЕР_1
та автомобіля «УАЗ», державний номер
НОМЕР_2. Постановою суду від 18.10.2010 було
встановлено, що ДТП сталася з вини
водія автомобіля «УАЗ».
Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «УАЗ» була
застрахована в ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія» згідно
полісу.

Водію автомобіля «Фольцваген»,
внаслідок ДТП, ПрАТ «Українська
екологічна страхова компанія» було
виплачено страхове відшкодування в
розмірі 24 435,65 грн.

Як зазначає позивач, на виконання вимог
діючого законодавства, відповідач не
повідомив ПрАТ «Українська екологічна
страхова компанія» про настання
страхової події, а тому єпідстави,
передбачені діючим законодавством на
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу.

Вказане право вимоги перейшло до
позивача згідно укладеного договору
про надання фінансових послуг
факторингу від 31.05.2012.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 26.11.2013 в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та неповне з'ясування судом обставин
справи, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким позов
задовольнити в повному обсязі. Вважає,
що суд першої інстанції безпідставно
та необґрунтовано дійшов висновку про
відмову в стягненні з відповідача
сплаченого страхового відшкодування,
оскільки останнім не виконані вимоги
закону щодо вчасного повідомлення
страховика про настання страхового
випадку.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечувала за її
безпідставністю та необґрунтованістю
і просила апеляційну скаргу відхилити,
а рішення суду залишити без змін,
оскільки воно постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Представник позивача в судове
засідання не з'явивсь, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив, а тому колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу
за відсутності представника позивача,
оскільки його неявка не перешкоджає
розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що відповідач не повідомив
страхову компанію про настання
страхової події.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 18.01.2010 ОСОБА_3 уклав з ЗАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (поліс №ВС/9078899).

Термін дії договору встановлений з
18.01.2010 по 17.01.2011.

Відповідно до зазначеного договору
була застрахована цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 - власника
будь-якого легкового автомобіля
(категорії «В»),

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області по
адміністративній справі №3-5075/10
визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та застосовано до нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу на користь держави. Зокрема в
постанові зазначено, що 09.10.2010
приблизно о 15 год. 00 хв. в с.
Петро-Павлівська Борщагівка водій
ОСОБА_3, керуючи автомобілем «УАЗ»,
державний номер НОМЕР_2 на території СК
«Чайка» не зумів дотриматись
безпечного бокового інтервалу та
допустив зіткнення з припаркованим
автомобілем «Фольцваген», державний
номер НОМЕР_1, чим порушив п.13.1 ПДР
України.

Постанова набрала законної сили.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено,
що постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, що
набрала законної сили є обов'язковою
для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову суду,
з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

01.09.2010 ОСОБА_4 звернулася до позивача із
заявою про виплату страхового
відшкодування.

Згідно із звітами №117 та №117/2 про
оцінку автомобіля «Фольцваген»,
державний номер НОМЕР_1 від 15.10.2010 та
18.11.2010, на підставі страхових актів
№12-10/1245 та №12-10/1245/Д, власнику
автомобіля «Фольцваген», державний
номер НОМЕР_1 сплачено страхове
відшкодування в розмірі 24 435,65 грн.
платіжними дорученнями.

За договором про надання фінансових
послуг факторингу від 31.05.2012 до ТОВ
«Маркс.Капітал» перейшло право вимоги
до ОСОБА_3 за страховими актами №12-10/1245
та №12-10/1245Д на загальну суму 24 435,65 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом
позивач вказував, що відповідач не вжив
заходів невідкладного, але не пізніше
трьох робочих днів, повідомлення
страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди, а
відтак в силу вимог п. «г» п.п. 38.1.1 п. 38.1
ст. 38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних заходів» має право подати
регресний позов до страхувальника.

В своїх поясненнях представником
відповідача неодноразово зазначалось
про виконання відповідачем вимог п.п.
33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 та договору
обов'язкового страхування.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач вказує, що ним відразу після
скоєння ДТП здійснено телефонний
дзвінок і повідомлено представника
страхової компанії про настання
страхового випадку, тобто вжито
заходів для невідкладного
повідомлення страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Позивач звертаючись до суду
обґрунтовував позовні вимоги тим, що
про ДТП, яка сталася 09.10.2010, не було
повідомлено ПрАТ «Українська
екологічна страхова компанія» в
строки, передбачені ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової
відповідальності».Проте, така позиція
позивача жодним доказом не
підтверджена та більш того
спростовується наступними
законодавчими нормами та відповідними
доказами.

Відповідно до п.п. 33.1.2 п. 33.1. ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності»
чітко було визначено, що учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ, про настання ДТП.

ДТП сталось 09.10.2010, про що було
повідомлено у триденний термін ЗАТ
«Українська екологічна страхова
компанія», а саме 11.10.2010, що
підтверджується викладеним у
письмовій заяві адресованій Голові
Правління ЗАТ «Українська екологічна
страхова компанія». У графі: «Було
повідомлено ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія» -
вказується дата 11.10.2010(а.с.44-45).

Крім того, протокол огляду
транспортного засобу складено 12.10.2010.

Також у Додатку №1 до Договору про
надання фінансових послуг факторингу
від 31.05.2012 вказана дата повідомлення
11.10.2010 (а.с. 59-61).

За таких обставин спростовується
позиція, що нібитоЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія» не була
у триденний термін повідомлена про
дане ДТП.

Встановивши вищевказані фактичні
обставини справи, надавши вірну оцінку
наявним у справі доказам та
проаналізувавши норми права, які
регулюють спірні правовідносини
сторін, суд першої інстанції дійшов
цілком законного та обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Отже, суд першої інстанції повно та
всебічно розглянув справу, надав всім
доводам сторін належну правову оцінку,
оцінив належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та постановив
законне, правильне по суті і
справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено, відтак доводи апеляційної
скарги щодо неправильного
застосування норм матеріального права
та неповного з'ясування обставин, що
мають значення для справи є
безпідставними, висновків суду не
спростовують та на законність рішення
не впливають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Маркс.Капітал» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді