17.12.2014 17.12.2014
17.12.2014 17.12.2014
Справа №
№ 2/359/2358/2014
РІШЕННЯ

Іменем
України

12 грудня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді
Журавського В.В.

при секретарі
Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бориспіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
передачу у власність частини земельної
ділянки, частини побудованих приміщень
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа Бориспільська
районна державна нотаріальна контора
про усунення від права на спадкування
та визнання права власності на
спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
вищезазначеною позовною заявою, в якій
просить зобов'язати відповідача
змінити правовідношення і передати їй
(позивачу) у власність частину
земельного паю в розмірі 1,1325 га взамін
на її (позивача) 1/8 частину приміщень
будинку АДРЕСА_1, які належать їй
(позивачу) на праві власності.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 19.09.2011 року їй, як дружині померлого
ОСОБА_3, була встановлена обов'язкова
частка в спадковому майні, що становить
? частину земельної ділянки розміром 1,51
га та 1/8 частину приміщень будинку
АДРЕСА_1.

Виділити в натурі належну їй частину в
приміщеннях вищевказаного будинку та
користуватися цією частиною неможливо,
внаслідок чого вона запропонувала
відповідачу передати їй належну
останній частину зазначеної вище
земельної ділянки взамін на належну їй
(позивачу) частину в приміщеннях
будинку, тобто отримати компенсацію в
порядку ст.364 ЦК України.

Проте, відповідач не відповідає на її
пропозицію, в зв'язку з чим порушуються
її права, а тому вона вимушена
звернутися до суду з даним позовом.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулася з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, який був
уточнений під час розгляду,
посилаючись на те, що ні рішенням
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 04.05.2011 року, ні
рішенням Апеляційного суду Київської
області від 19.09.2011 року за ОСОБА_1 не
визнавалось право власності на майно,
яке вона зазначає в первісному позові,
а тому вимоги про отримання
компенсації є безпідставними.

Крім того, ОСОБА_1 не приймала жодної
участі в житті спадкодавця ОСОБА_3 з 1971
року, коли останній захворів, не
допомагала, не піклувалася та не
здійснювала його поховання.

В зв'язку з чим просить усунути ОСОБА_1
від права на спадкування за законом
майна ОСОБА_3 на підставі ч.5 та ч.6 ст.1224
ЦК України, визнавши за нею (ОСОБА_2)
право власності на 1/8 частину
прибудованих приміщень будинку
АДРЕСА_1 та ? частину земельної ділянки
розміром 1,51 га, що розташована в селі
Мирне Бориспільського району
Київської області.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі,
підтвердивши викладені в первісному
позові обставини, просили їх
задовольнити в повному обсязі. Проти
зустрічного позову заперечили, надавши
письмові заперечення, в яких вказують,
що ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця
ОСОБА_3, так як шлюб у встановленому
законом порядку не розірвано, а тому
навіть при наявності заповіту,
відповідно до ст.1241 ЦК України, має
право на обов'язкову частку, в зв'язку з
чим не має необхідності звертатися до
суду з позовом для встановлення цієї
частки, яка становить 1/8 приміщень
будинку АДРЕСА_1. Обов'язкова частка
може бути лише зменшена за рішенням
суду, але ОСОБА_2 з такими вимогами не
зверталася, враховуючи також те, що
минув строк позовної давності.
Відносно позбавлення ОСОБА_1 права на
спадщину через ухилення від надання
допомоги спадкодавцеві зазначили, що
ніяких доказів таких обставин ОСОБА_2
та її представник не надали.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5, в суді
первісний позов не визнав з підстав
зазначених в зустрічному позові,
просив задовольнити зустрічні позовні
вимоги, посилаючись на викладені в
зустрічному позові обставини.

Третя особа свого представника за
викликом суду не направила, про день,
час та місце слухання справи
повідомлена належним чином, причини
неявки не повідомила, заяви про
слухання справи без участі свого
представника та письмових пояснень не
надала.

Суд, заслухавши учасників судового
розгляду, дослідивши обставини справи
та перевіривши їх доказами, вважає, що
первісний та зустрічний позови
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 17.07.2004 року.

Як вбачається з заповіту від 30.06.2004
року, який на день смерті заповідача не
змінено і не скасовано, ОСОБА_3
заповідав все своє майно ОСОБА_6.

Заочним рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25.01.2007 року, яке набрало чинності,
встановлено факт, що має юридичне
значення, а саме, що ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав з ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім єю без
шлюбу з 1971 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, а також
визнано за ОСОБА_3 право власності на
половину майна набутого ним за час
проживання однією сім єю з ОСОБА_7, яке
складається з прибудованих приміщень
1-2, 1-3, 1-8, 1-6, 1-1, 1-2, 1-3 по АДРЕСА_1.

Крім того, ОСОБА_3 на день смерті
належала на праві власності земельна
ділянка розміром 1,51 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що розташована на
території Мирненської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, згідно Державного акта на
право приватної власності на землю
серії ІІ-КВ № 059638 від 26.03.2001 року.

Відповідно до Свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6
помер, так і не оформивши спадкове
майно після смерті ОСОБА_3.

На підставі рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04.05.2011 року за ОСОБА_2, як дружиною
померлого ОСОБА_6, визнано право
власності в порядку спадкування на
прибудовані до житлового будинку
приміщення 1-2, 1-3, 1-8, 1-6, 1-1, 1-2, 1-3,
розташовані по АДРЕСА_1, та належали
ОСОБА_3 на підставі заочного рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 25.01.2007 року, та на
5/6 частин вказаної вище земельної
ділянки розміром 1,51 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що розташована на
території Мирненської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, а також зменшено розмір
обов'язкової частки у спадщині ОСОБА_8
після смерті ОСОБА_3 до 1/6 частини
спірної земельної ділянки та визнано
право власності в порядку спадкування
на дану частину земельної ділянки за
останньою.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 19.09.2011 року, яке вступило в
законну силу, рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04.05.2011 року в частині визнання за
ОСОБА_2 права власності на спадкове
майно змінено та визнано за останньою
право власності в порядку спадкування
за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 на 3/8 частини прибудованих
приміщень 1-2, 1-3, 1-8, 1-6, 1-1, 1-2, 1-3 житлового
будинку АДРЕСА_1 та ? частини земельної
ділянки розміром 1,51 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що розташована на
території Мирненської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, а в частині зменшення
обов'язкової частки у спадщині ОСОБА_9
та визнання за нею права на спадкове
майно скасовано, в решті залишено без
змін.

Як передбачено ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Також вказаним рішенням Апеляційного
суду Київської області від 19.09.2011 року
встановлено, що ОСОБА_1 успадкувала
майно в порядку спадкування
обов'язкової частки як непрацездатна
дружина померлого ОСОБА_3, яке
становить, згідно ч.1 ст.1241 ЦК України, 1/8
частину прибудованих приміщень 1-2, 1-3,
1-8, 1-6, 1-1, 1-2, 1-3 житлового будинку АДРЕСА_1
та ? частину земельної ділянки розміром
1,51 га, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Мирненської сільської ради
Бориспільського району Київської
області.

Отже, вищенаведеним підтверджуються
твердження позивача та її представника
щодо відсутності необхідності
звертатися до суду з позовом для
встановлення розміру обов'язкової
частки, що належить ОСОБА_1 в спадковому
майні, та щодо відсутності вимог ОСОБА_2
про зменшення розміру цієї
обов'язкової частки.

До того ж, зазначеним рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 19.09.2011 року не визнавалось право
власності ОСОБА_1 на обов'язкову частку
в спадковому майні в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3, про що
зазначав представник відповідача в
зустрічному позові.

Згідно ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник
має право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності.

А ч.2 цієї ж статті передбачено, якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Позивачем та її представником не було
надано жодних доказів на підтвердження
того, що ОСОБА_1 набула право власності
на 1/8 частину прибудованих приміщень 1-2,
1-3, 1-8, 1-6, 1-1, 1-2, 1-3 житлового будинку
АДРЕСА_1 та ? частину земельної ділянки
розміром 1,51 га, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Мирненської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, у встановленому чинним
законодавством порядку.

Крім того, позивачем та її
представником не було надано жодних
доказів того, що виділ 1/8 частини
прибудованих приміщень 1-2, 1-3, 1-8, 1-6, 1-1,
1-2, 1-3 житлового будинку АДРЕСА_1 та ?
частини земельної ділянки розміром 1,51
га, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Мирненської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, в натурі не допускається або є
неможливим, що дає право на отримання
від інших співвласників грошової або
іншої матеріальної компенсації
вартості цих часток майна.

Таким чином, враховуючи вищенаведене
підстав для задоволення позову ОСОБА_1
не має.

В силу положень ч.5 ст.1224 ЦК України, за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

А в ч.6 цієї ж статті зазначено, що
положення цієї статті поширюються на
всіх спадкоємців, у тому числі й на тих,
хто має право на обов'язкову частку у
спадщині, а також на осіб, на користь
яких зроблено заповідальний відказ.

Належних та допустимих доказів того, що
ОСОБА_1 ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві - ОСОБА_3, який через
похилий вік та хворобу потребував
допомоги, представником відповідача
надано не було, про що також зазначав
представник позивача у своїх
запереченнях на зустрічну позовну
заяву.

Тому підстави для задоволення
зустрічного позову ОСОБА_2 відсутні.

Сплачені при подачі позовів судові
витрати у вигляді судового збору,
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України,
необхідно звернути в дохід держави, так
як заявлені в них позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

В зв'язку з вищевикладеним, на підставі
ст.ст.364 ч.1 та ч.2, 1224 ч.5 та ч.6 ЦК України,
керуючись ст.ст.10, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про передачу у власність частини
земельної ділянки та побудованих
приміщень відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа
Бориспільська районна державна
нотаріальна контора про усунення від
права на спадкування та визнання права
власності на спадкове майно відмовити.

Сплачений сторонами при подачі позову
судовий збір звернути в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене через
Бориспільський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у розгляді справи, але не
були присутні під час проголошення, на
протязі десяти днів з моменту
отримання копії рішення.

Суддя
В.В.
Журавський