Справа №591/4156/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сибільов О. В.Номер
провадження 22-ц/788/199/14 Суддя-доповідач -
Маслов Василь. Олексійович. Категорія -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Маслова В. О.,

суддів - Криворотенка В. І., Лузан Л. В.,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 11 грудня 2013 року та ухвалу
цього ж суду від 25 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
фізичної особи підприємця ОСОБА_5,
треті особи: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Зарічник", Сумська
міська рада, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Сумській області про відшкодування
майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 11 грудня 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено за
необґрунтованістю. Вирішено питання
щодо судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 25 грудня 2013
року відмовлено в ухваленні
додаткового рішення за заявою ОСОБА_3

В апеляційних скаргах позивач
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги. Вважає, що судові
рішення суперечать матеріалам справи,
при вирішенні справи місцевий суд не
взяв до уваги доказів, які знаходяться
в матеріалах справи. Крім того вказує,
що не надавав згоди на переобладнання
сусіднього балкону, відповідач ОСОБА_4
не звертався до Сумської міськради за
дозволом на його переобладнання. Також
вважає, що судова експертиза по справі
не була проведена з вини місцевого
суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який
підтримав доводи апеляційних скарг,
пояснення ОСОБА_4, який вважав рішення
місцевого суду правильним, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
відхиленню, а рішення та ухвала
місцевого суду залишенню без зміни,
виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач і відповідач проживають в
одному багатоповерховому будинку
АДРЕСА_1, є власниками суміжних квартир
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з балконами, квартира
позивача знаходиться над квартирою
відповідача. Будинок зданий в
експлуатацію у 1985 році. Упродовж
десятиліть балкон відповідача мав
скляну раму. У зв'язку з ветхим станом
останньої, відповідач замовив у
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
металопластиковий склопакет, оплатив і
30 травня 2012 року працівники останньої
встановили цей склопакет на його
балконі.

Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Позивач стверджує, що під час установки
склопакета була пошкоджена плита його
балкону, чим йому завдана матеріальна
та моральна шкода.

Відповідач не визнає цього позову,
вважає, що ніяким чином не пошкодив
майна позивача, а тільки замінив стару
раму на новий склопакет, помістивши
його впритул до верхнього балкону.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Оцінюючи наявні у справі докази, у тому
числі фотокартки, акт огляду балкону
від 20 серпня 2012 року, копія якого є на
а.с. 20, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність достатніх
доказів на підтвердження заявленого
позову. Дійсно, плита верхнього балкону
має дрібні шпаринки і дрібні сколи,
однак немає жодного доказу, який би
пов'язував їх з заміною відповідачем
старої рами на склопакет 30 травня 2012
року. Заміну рами на склопакет на
балконі не вимагає спеціальних
дозволів і узгоджень з органами
місцевого самоврядування. Ця робота не
призвела до пошкодження майна
позивача, не спричинила йому моральної
шкоди.

Заслуговують на увагу заперечення
відповідача про те, що, по-перше,
будинок старий, побудований у 1985 році,
піддається зносу, амортизації, балкон
під впливом води, вітру, сонцю, морозу,
температурних коливань піддається
руйнації, по-друге, позивач допустив
зберігання на балконі 500 цеглин вагою
кожна більше 3 кг. Останню обставину
підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Проаналізувавши всі зібрані у справі
докази колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
недоведеність заявленого позову.

У апеляційній скарзі не названо
доказів або обставин, які б ставили під
сумнів висновки суду першої інстанції.
Суд першої інстанції призначав у
справі будівельно-технічну експертизу
щодо причин появи шпарин в балконі і чи
пов'язані вони з заміною рами, однак
із-за відсутності первинних
будівельних документів, креслень
спірної залізобетонної плити, що
зроблені у проектній документації, та у
зв'язку з неоплатою позивачем цієї
експертизи, вона проведена не була. У
зв'язку з цим експерт зазначив про
неможливість проведення експертизи
про що зазначив у своєму висновку, який
є на а.с. 215.

Заміна дерев'яної рами на балконі на
металопластиковий склопакет не
відноситься до переобладнань і
перепланувань жилих приміщень і не
вимагає дозволу органу місцевого
самоврядування. Окрім постанови
Кабінету Міністрів України від 24 січня
2006 року № 45, яка змінена постановою
Кабінету Міністрів України від 14 січня
2009 року № 5, якими затверджені Правила
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків, про це йдеться
і в Порядку надання дозволу на
перепланування або переобладнання
житлових та нежитлових приміщень,
затверджених сесією Сумської міської
ради 24 червня 2009 року.

Суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 в
винесені додаткового рішення щодо його
мотивів, оскільки постановлення
додаткового рішення з цих підстав не
передбачено ст. 220 ЦПК України. Тому і
друга апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 291, 303, 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 312, 314, 315,
316 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 11 грудня 2013 року та ухвалу від
25 грудня 2013 року у даній справі
залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -