Справа № 336/7954/13-Ц
Провадження № 2/336/104/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Кляшторного В.С., при секретарі
Ведмедьовій В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, поділ спільного
майна, визнання права власності на
майно, стягнення витрат на лікування та
поховання спадкодавця та проведення
зарахування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 в особі законного представника -
ОСОБА_3, про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, поділ спільного
майна, визнання права власності на
майно, стягнення витрат на лікування та
поховання спадкодавця та проведення
зарахування.

В позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її чоловік ОСОБА_4. Шлюб між ними
було зареєстровано 21.08.2012 р. До
реєстрації шлюбу вони з 10 серпня 2007
року жили однією сім'єю без реєстрації
шлюбу за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями
після смерті ОСОБА_4 є вона та
неповнолітній син її чоловіка - ОСОБА_2.

Позивачка своєчасно звернулась з
заявою про прийняття спадщини до 6-ї
Запорізької державної нотаріальної
контори, а в інтересах відповідача по
справі до нотаріальної контори
звернулась його мати - ОСОБА_3

В склад спадщини, що відкрилась після
смерті її померлого чоловіка входять
автомобілі:

- ГАЗ-33021 СПГ (вантажний фургон), №
кузова НОМЕР_4, 1995 року випуску,
реєстраційний № НОМЕР_1;

- АЗЛК-21412 № кузова НОМЕР_5, 1989 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2;

- причіп бортовий ПР, номер шасі НОМЕР_6,
реєстраційний номер НОМЕР_3.

Як зазначає позивачка, вказане майно
було придбано на ім'я покійного
чоловіка позивачки в той час коли вони
з ним проживали без реєстрації шлюбу.

При оформленні спадщини нотаріус
роз'яснила позивачці, що право
власності на вказане майно буде
визнано в прядку спадкування в рівних
частках за нею та сином її чоловіка -
відповідачем по справі.

Такий стан речей, як вважає позивачка,
порушує її права, оскільки зазначене
спадкове майно є спільною власністю її
чоловіка та її. У зв'язку з чим вона
звернулась до суду з позовом та просить
суд встановити факт, що вона та ОСОБА_4
мешкали однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 10 серпня 2007 р. по 21 серпня 2012
року, а також стягнути з відповідача на
її користь 8320,76 грн. на відшкодування її
витрат на лікування та поховання
ОСОБА_4 Також просить позбавити
відповідача права власності на ? частку
в вищезазначених транспортних засобам;
стягнувши з неї на користь
відповідача 8139,65 грн. в рахунок
вартості його частки у вказаному майні
та припинити заліком зобов'язання
відповідача по сплаті їй 8320,76 грн.
витрат на лікування та поховання
ОСОБА_4 її зобов'язання по сплаті
відповідачу 8139,65 грн. в рахунок
вартості його частки у вказаному майні;
визнати за нею право власності на
спірні автомобілі в порядку
спадкування за законом, як на частку в
спільному майні та в порядку
позбавлення права власності
співвласника на частку в спільному
майні.

У судовому засіданні позивачка
підтримала свої вимоги, надала
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві та наполягала на
задоволенні позову. На підтвердження
викладених в позові обставин надала
суду копії квитанцій про оплату
комунальних послуг та оплату поховання
померлого чоловіка. Під час судового
розгляду позивачка також надала суду
на огляд фотографії, посилаючись на
них, як на доказ спільного проживання
однією сім'єю з померлим.

У судовому засіданні законний
представник відповідача позов не
визнала, пояснила, що зазначені
транспортні засоби були придбані не на
спільні кошти її колишнього чоловіка з
позивачкою, а на заощадження самого
ОСОБА_4 та кошти, виручені від продажу
автомобілів, які були придбані в період
попереднього шлюбу ОСОБА_4 До укладення
шлюбу позивачка не вела спільне
господарство з ОСОБА_4 і ніякого
спільного майна вони не мали.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
допитані у судовому засіданні,
пояснили, що позивачка з ОСОБА_4 жили
разом однією сім'єю як чоловік та жінка
на протязі приблизно 4-х років, вели
спільне господарство, потім
зареєстрували шлюб.

Свідки, ОСОБА_9, ОСОБА_10, допитані в
судовому засіданні, пояснили, що
позивачка не проживала з ОСОБА_4 однією
сім'єю та не вела з ним спільне
господарство, а була запрошена для
здійснення догляду за батьком
останнього. Шлюб з ОСОБА_4 вона
зареєструвала за місяць до його смерті,
тому спільного майна вони не встигли
нажити.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази, вислухавши пояснення сторін та
свідків, суд вважає, що заявлений позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно з ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановленних ст. 61
цього Кодексу.

На думку суду, позивачка не надала
належних доказів того, що з серпня 2007
року вона проживала з ОСОБА_4 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, а майно, на
яке вона претендує як спадкоємець
померлого чоловіка, було придбане за їх
спільні кошти.

Свідки з боку позивачки в суді
підтверджували той факт, що вона жила у
ОСОБА_4, але свідки з боку відповідача
спростовували факт проживання
позивачки з останнім в якості його
жінки та наявність між ними шлюбних
стосунків. При цьому вони пояснювали,
що позивачка з'явилася у родині ОСОБА_4
в 2009 році в якості доглядачки його
дідуся похилого віку. З 2006 року по 2009
рік ОСОБА_4 проживав з іншою жінкою.
Останні роки життя ОСОБА_4 хворів на
тяжке онкологічне захворювання,
потребував сторонньої допомоги, яку
йому надавала позивачка. Перед смертю
ОСОБА_4 вона встигла зареєструвати шлюб
з ним. Початковий капітал для придбання
транспортних засобів ОСОБА_4 давала
мати ОСОБА_3 після продажу своєї
квартири. В 2000 році ОСОБА_4 та ОСОБА_3
придбали мікроавтобус, в 2001 році купили
автомобіль «Таврія». Ці транспортні
засоби вони продали в 2005 році, а на
отримані від їх продажу кошти купили
автомобіль «Москвич». Ще до появи
позивачки ОСОБА_4 придбав фургон з
причіпом, продавши попередній
автомобіль.

Посилання позивачки на фотографії, де
вона зображена разом з ОСОБА_4 та
квитанції про сплату комунальних
послуг, на думку суду, не можна
розцінювати як доказ того, що вони жили
однією сім'єю, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет та
придбали спірне майно за спільні кошти.

Також, на думку суду, не свідчить про
придбання майна за спільні кошти
довіреність на право розпоряджатися
транспортним засобом (автомобілем
«Газель»), оскільки висновки суду не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Інформації, що ОСОБА_4 придбав цей
автомобіль за спільні кошти з
позивачкою цей документ не містить.

Вимоги позивачки про відшкодування їй
половини витрат на лікування та
поховання померлого чоловіка, на думку
суду, задоволенню не підлягають,
оскільки його неповнолітній син не має
особистого заробітку та закон не
покладає на нього обов'язку сплачувати
витрати на лікування та поховання
батька. Як пояснила законний
представник неповнолітнього
відповідача, з ОСОБА_4 за рішенням суду
були стягнуті аліменти на утримання
сина, оскільки батько дитини не надавав
добровільно допомоги колишній дружині
та дитині. Борг по виплаті аліментів
складав більше 17000 грн. (згідно довідці,
що мається в матеріалах справи). Крім
того, вона просила суд врахувати ту
обставину, що позивачка отримала
державну допомогу на поховання.

Таким чином, під час розгляду справи
суду не були надані належні докази
правомірності вимог позивачки. На
думку суду, неповнолітня дитина
померлого має законне право на
отримання своєї частки спадщини.

На підставі вище наведеного та
керуючись ст., ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, поділ спільного
майна, визнання права власності на
майно, стягнення витрат на лікування та
поховання спадкодавця та проведення
зарахування - відмовити в повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів після
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
В.С. Кляшторний