Провадження №2/485/81/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді
Кішковської З.А.,

при секретарі -
Забаровській С.А.,

за участю представника позивача -
Мартиченко О.І.,

за участю відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Снігурівка
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості,

Встановив:

20 грудня 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулося до суду з
указаним позовом.

У заяві позивач послався на те, що за
укладеним 04 січня 2008 року договором
відповідачка отримала кредитні кошти у
сумі 3000грн., прийнявши зобов'язання про
повернення коштів зі сплатою відсотків
за їх користування у розмірі 24% на рік
на суму залишку заборгованості та
комісії у 3.5% на місяць, щомісячними
платежами по 390грн., кінцевим терміном
повернення по 04 січня 2009 року.

Зобов'язань за вказаним договором
ОСОБА_2 належним чином не виконала.
Станом на 22 листопада 2013 року
заборгованість платежів склала
14465грн.40коп., яку позивач просив
стягнути разом з відшкодуванням
судових витрат.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримала в
повному обсязі.

Відповідачка позовні вимоги не
визнала. Вважала, що кредитором не
дотримано строків заявлення вимоги.

Дослідивши докази, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

04 січня 2008 року сторони по справі
уклали строковий кредитний договір, що
складають заява позичальника, пам'ятка
клієнта, умови та правила надання
банківських послуг, а також тарифи
банка.

За вказаним, позивач надав кредитні
кошти у розмірі 3000грн. за програмою
"Швидкі гроші" на споживчі цілі.
Відповідачка натомість прийняла
зобов'язання повернення кредиту у
строк по 04 січня 2009 року щомісячними
платежами по 390грн., що включали також
два відсотки на суму залишку
заборгованості та 3.5% комісії на місяць.
При порушенні зобов'язань по погашенню
кредиту мала сплатити штраф при
порушенні строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 120
днів фіксованою частиною 500грн. + 5% від
суми позову.

ОСОБА_2, згідно виписки по лицьовому
рахунку, кошти на погашення кредиту
внесла частково, останній платіж
датовано 13 липня 2009 року.

Станом на 22 листопада 2013 року
заборгованість платежів склала
14465грн.40коп., з яких 2062.46грн. по кредиту,
7004.85грн. по відсоткам за користування
кредитом, 4233,07грн. - комісії, 500грн.
фіксована частина штрафу, 665.02грн. його
процентна складова (розрахунок на
а.с.4-6).

Між сторонами мають місце
цивільно-правові відносини, які
виникають із зобов'язального права по
кредитному договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. За ст.527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін) - ст.530 ЦК України.

За ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
Кодексу, яка визначає, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, а боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням відсотків, розмір яких
встановлено договором. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідачка
порушила умови кредитного договору,
строк повернення позики не дотримала,
позикодавець поніс втрати
матеріального характеру, суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими.

При цьому, за правовою позицією
ВСУ (у справі №6-116 цс 13) суд враховує, що
відповідно до ст.261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов. Перебіг
позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення. Позовна давність у таких
випадках обчислюється окремо по
кожному простроченому платежу. У разі
порушення боржником строків сплати
чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст.1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті. Несплачені до моменту
звернення кредитора до суду платежі
підлягають стягненню у межах позовної
давності по кожному із платежів.

Суд визначає, що несплачені до
моменту звернення кредитора до суду 20
грудня 2013 року платежі не підлягають
стягненню, остільки вимоги по ним
заявлені поза межами позовної давності
по кожному із платежів. Строк вимоги по
останньому платежу 13.07.2009 року в межах
позовної давності закінчився 13 липня
2012 року.

Пунктом 31 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
зазначене вище правило застосовується
й до додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи). Зазначене
роз'яснення стосується і позасудового
порядку вирішення спорів, і в разі
звернення з відповідним позовом до
суду.

Суд не знаходить підстав для
поновлення строків позовної давності
за клопотанням позивача за ненаданням
доказів щодо поважності причин його
пропуску відповідно вимогам ст.ст.10,60
ЦПК України.

На підставі викладеного, суд
ухвалює про залишення позовних вимог
без задоволення за закінченням строку
позовної давності.

Керуючись ст.ст. 3,4,15,57,60,
208-210,213,214,215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості
залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана сторонами на ім'я
апеляційного суду Миколаївської
області через Снігурівський районний
суд Миколаївської області протягом
десяти днів після його проголошення.

Суддя