Справа № 254/5678/13-ц
Провадження № 2/254/1581/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

11 лютого 2014 року
м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька у складі:

Головуючого - судді:
Данилів С.В.,

за секретаря:
Доброреза А.А.,

за участю позивача:
ОСОБА_1,

представника позивача:
ОСОБА_2,

відповідача:
ОСОБА_3,

відповідача:
ОСОБА_4,

відповідача та представника
відповідача: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ
та визнання права власності на майно в
порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Враховуючи складність справи,
складання повного рішення відповідно
до ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, слід
відкласти на п'ять днів з дня
закінчення розгляду справи, оголосивши
у судовому засіданні вступну та
резолютивну частини.

Керуючись ст. ст. 70, 74 СК України, ст.ст.
368, 372, 1226, 1261, 1267, 1268, 1269, 1278 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про поділ та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Визнати факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_7 однією сім'єю у період з січня
2002 року по день фактичної реєстрації
шлюбу, тобто 25 серпня 2006 року.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, загальної
площею 60,4 кв. м. спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1

Стягнути на користь ОСОБА_1 солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 судовий
збір у сумі 695 гривень 38 копійок.

Рішення може бути оскаржено сторонами
до апеляційного суду Донецької області
через Будьоннівський районний суд м.
Донецька шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Будьоннівського

районного суду м. Донецька
С.В.Данилів

Справа № 254/5678/13-ц

Провадження № 2/254/1581/2013

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька у складі:

Головуючого - судді:
Данилів С.В.,

за секретаря:
Доброреза А.А.,

за участю позивача:
ОСОБА_1,

представника позивача:
ОСОБА_2,

відповідача:
ОСОБА_3,

відповідача:
ОСОБА_4,

відповідача та представника
відповідача: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ
та визнання права власності на майно в
порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Будьоннівського районного суду м.
Донецька із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ та визнання
права власності на майно в порядку
спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її
чоловік ОСОБА_7, з яким вона проживала у
цивільному шлюбі з початку 2002 року, та в
подальшому ними 25 серпня 2006 року було
зареєстровано шлюб Совєтським ВРАЦС
Макіївського РУЮ.

Позивач зазначає, що після смерті
чоловіка, відкрилась спадщина на
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 60,4 кв. м., яка була
придбана 23 січня 2006 року нею разом з
ОСОБА_7, шляхом укладання іпотечного
кредиту на суму 27000 доларів США. Позивач
зазначає, що іпотечний договір та
придбана вищевказана квартира було
оформлено на ім'я ОСОБА_7, однак відразу
біля придбання квартири, вона разом з
чоловіком стала проживати у ній.

Також, позивач вказує, що вона та ОСОБА_7
працювали, вели спільне господарство,
купували меблі, одяг, разом відпочивали
під час відпустки, та зі спільного
сімейного бюджету сплачували кредит на
придбану квартиру. Однак, оскільки
сімейні доходи в неї та у ОСОБА_7 були
невеликі, то 05 червня 2006 року вона
взяла кредит у ПАТ «Приватбанку» у
сумі 5000 гривень, що на той час було
еквівалентно 1000 доларам США, для сплати
кредиту за придбану квартиру за
кредитним договором від 23 січня 2006
року.

Крім того, для сплати кредиту на
квартиру, позивач брала у березні 2006
року грошові кошти у борг у своєї мами
ОСОБА_1 у сумі 10000 доларів США.

Позивач зазначає, що вона разом з
чоловіком сплатили банку кредит та
відсотки за користування кредитом до
серпня 2008 року, тобто достроково.

З огляду на вищенаведене позивач
вважає, що квартира АДРЕСА_1 є їхньою
спільною сумісною власністю з ОСОБА_7

Відтак, з урахуванням вимог ст.ст. 70, 74
Сімейного кодексу України, просить суд
позов задовольнити, та:

- визнати факт її проживання з ОСОБА_7
однією сім'єю у період з січня 2002 року
по день реєстрації шлюбу, тобто до 25
серпня 2006 року;

- визнати, що квартира АДРЕСА_1, є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_7 та ОСОБА_1,

- визнати за нею право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1;

- визнати право власності на іншу 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 за
спадкоємцями ОСОБА_7: ОСОБА_1, ОСОБА_9,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 1/10 частині
квартири за кожним, у порядку
спадкування за законом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_2 уточнили
позовні вимоги, зокрема надали заву про
залишення без розгляду позовних вимог
в частині визнання права власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за
спадкоємцями ОСОБА_7: ОСОБА_1,ОСОБА_9,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 1/10 частині
квартири за кожним, у порядку
спадкування за законом, в іншій частині
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі та надала пояснення аналогічні
змісту позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
судовому засіданні позов визнали у
повному обсязі, просили суд його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5, яка діє в своїх
інтересах та згідно довіреності, що
міститься в матеріалах справи, діє в
інтересах ОСОБА_6, у судовому засіданні
позов визнала у повному обсязі, просили
суд його задовольнити.

Допитана у судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_1
та ОСОБА_7 мали стосунки з 2000 року,
проживали у неї в квартирі. Для купівлі
квартири, взяли кредит у банку. З пенсії
допомагала їм виплачувати кредит за
придбану квартиру. Її донька ОСОБА_11
теж давала їм у борг грошові кошти у
сумі десять тисяч доларів США. Всю
побутову техніку вони купували
самостійно.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_12 суду пояснив, що
із померлим ОСОБА_7 знайомий з 1998 року.
ОСОБА_7 до 2002 року часто проживав у
нього, казав, що проблеми у сімейних
стосунках з першою дружиною. З
позивачем ОСОБА_7 познайомився у 2000
році, і саме в цей час він пішов від
своєї дружини ОСОБА_3 Також, свідок суду
пояснив, що з 2002 року ОСОБА_1 стала
проживати разом із ОСОБА_7 у квартирі
її бабусі ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2.
ОСОБА_7 відразу не зареєстрував шлюб з
ОСОБА_1, оскільки після першого шлюбу не
надто довіряв жінкам, а тому перевіряв
справжність почуттів до себе ОСОБА_1
Йому відомо, що позивач разом із ОСОБА_7
брали у банку кредит для придбання
квартири, оскільки останній часто
позичав у нього кошти для погашення
кредиту. Також повідомив суд, що поки
позивач була вагітна, то вона
продовжувала працювати, щоб скоріше
погасити кредит за квартиру.

Допитана у судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що її
донька - позивач зустрічалася із
ОСОБА_7 із 2000 року, вони проживали разом
у бабусі позивача, єдина проблема у
цієї пари була проблема із грошима.
Однак у 2006 році вони вирішили взяти
кредит на купівлю квартири, і вона
позичала їм 10 000 доларів США для
придбання квартири. У бабусі ОСОБА_10,
позивач разом із ОСОБА_7 проживали у
двох кімнатах. Квартиру купували із
метою створення родини, кредит ОСОБА_7
оформив на себе, оскільки справжній
чоловік. Він постійно проживав з ними,
ночував в дома, аліменти на доньку від
першого шлюбу платив своєчасно.
Позичені в неї грошові кошти позивач не
повернула, та і вона такі не вимагала,
оскільки було скрутне фінансове
становище. До смерті ОСОБА_7 питання
щодо на кого оформлена квартира не
піднімався, оскільки ще за життя він
говорив, що хоче, щоб ця квартира
належала їхній з ОСОБА_1 донці - ОСОБА_9.
Усі речі, послуги лікарів та інші
сімейні питання ОСОБА_1 із ОСОБА_7
вирішували разом.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_13 суду пояснив, що
ОСОБА_7 та ОСОБА_1 почали зустрічатися
із 2000 року, а жити разом почали з 2002
року у квартирі бабусі ОСОБА_1 - ОСОБА_10
Проживали та купували техніку завжди
разом. У 2006 році вони взяли у банку
кредит для купівлі квартири, оскільки
вже на той час планували жити разом.
Кредит ОСОБА_7 погасив достроково, йому
в цьому допомогли бабуся та мама
позивача. Як тільки вони купили
квартиру, то відразу переїхали, про це
йому відомо, оскільки він допомагав їм
робити ремонт квартири. Також, свідок
суду повідомив, що шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_7 укладено серпні 2006 року.

Допитана у судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_14, суду пояснила, що у
квартирі АДРЕСА_1 позивач та ОСОБА_7
стали проживати з 2006 року, як тільки
придбали квартиру, потім в них
народилася донька. Квартира була
оформлена на ОСОБА_7, однак з самого
початку, ще до реєстрації шлюбу ОСОБА_1
була прописана у цій квартирі.

Суд, заслухавши сторони, допитавши
свідків, вивчивши матеріали справи,
приходить до висновку, що суд приходить
до висновку, що позовна заява є
підставна та таку слід задовольнити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, що мають
істотне значення для вирішення справи.

Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна
із сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ч. 1 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, що беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.174 ЦПК
України, у разі визнання відповідачем
позову, суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 21 СК України, шлюбом
є сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у державному органі
реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без реєстрації шлюбу не є
підставою для виникнення у них прав та
обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу
шлюб є підставою для виникнення прав та
обов'язків подружжя.

Разом із тим, згідно із ст. 74 СК України,
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення гл. 8 цього Кодексу.

Як роз'яснено у п. 20 Постанові Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», при застосуванні ст. 74 СК
України, що регулює поділ майна осіб,
які проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Виходячи із змісту наведених вище
положень закону, та роз'яснень до них,
для визначення осіб як таких, що
перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст. 74 СК України, суд
повинен встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, упродовж якого було
придбане спірне майно.

Оцінюючи зібрані у справі докази, з
врахуванням показів свідків наданих у
судовому засіданні, також те, що усі
відповідачі у справі визнали факт
проживання позивач із ОСОБА_7, суд
вважає доведеним той факт, що в період з
січня 2002 року по 25 серпня 2006 року,
тобто з моменту спільного проживання і
до офіційної реєстрації шлюбу, ОСОБА_1
та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, а відтак, таку вимогу
вважає обґрунтованою, та ухвалює
рішення про її задоволення.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», передбачено, що, вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом.

Відповідно до ст. ст. 70, 71 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. Майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
ділиться між ними натурі.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу квартир ВСО № 485116 від
23 січня 2006 року, ОСОБА_7 придбав у
приватну власність трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

З довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль»
від 17 червня 2013 року вбачається, що
ОСОБА_7 станом 13 червня 2013 року не має
заборгованості за кредитним договором
№ 014/11-178/567 від 23 січня 2006 року, який він
придбав для придбання житла у кредит.

Згідно копії свідоцтва про шлюб 25
серпня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1
зареєстровано шлюб, про що в книзі
реєстрації актів цивільного стану
Совєтським ВРАЦС Макіївського МУЮ
зроблено відповідний актовий запис №
187.

Згідно довідки ПП «Фірма «Калейдоскоп»
від 25 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 з 01 липня
2005 року по 10 грудня 2012 року працювала
на посаді комерційного директора в ПП
«Фірма «Калейдоскоп» та її заробітна
плата за 2006 рік становить 2300 грн., за 2007
рік - 3796 грн., 2008 рік - 6960 грн.

Згідно договору SAMDN№1805 про
відкриття карткового рахунку та
обслуговування від 05 липня 2006 року,
ОСОБА_1 відкрила кредитний картковий
рахунок.

Згідно розписки від 10 березня 2006 року,
ОСОБА_1 позичила у свої матері ОСОБА_11 10
000 доларів США для погашення іпотечного
кредиту в АТ «Райффайзен Банк Аваль»
за квартиру АДРЕСА_1, термін повернення
кредиту 31 грудня 2009 року.

Згідно довідки ЖСК «Мир-87» №141 від 06
листопада 2013 року ОСОБА_16 з 23 березня 2006
року зареєстрована у вищевказаній
квартирі де і проживає разом із
донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, по
теперішній час.

З копії свідоцтва про смерть
вбачається, що ОСОБА_7 помер 10 грудня 2012
року, про що Відділом РАЦС
Будьоннівського РУЮ м. Донецька 10
грудня 2012 року складено відповідний
актовий запис № 1174.

Відтак, судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_7 у кредит під
час фактичного проживання разом із
ОСОБА_1, та погашення кредиту
відбувалося за спільні кошти подружжя.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_1
була зареєстрована у спірній квартирі
до фактичного оформлення шлюбних
стосунків із ОСОБА_7, що фактично
підтверджує слова свідків ОСОБА_17 та
ОСОБА_12, які були надані у судовому
засідання, про те що метою придбання
вищевказаної квартири ОСОБА_7 було
створення сім'ї з ОСОБА_1

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
заявлені позивачем вимоги про
визнання квартири АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_7 та визнання за позивачем право
власності на ? частину квартири є
підставні та такі слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 70, 74 СК України, ст.ст.
368, 372, 1226, 1261, 1267, 1268, 1269, 1278 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про поділ та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Визнати факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_7 однією сім'єю у період з січня
2002 року по день фактичної реєстрації
шлюбу, тобто 25 серпня 2006 року.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, загальної
площею 60,4 кв. м. спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1

Стягнути на користь ОСОБА_1 солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 судовий
збір у сумі 695 гривень 38 копійок.

Рішення може бути оскаржено сторонами
до апеляційного суду Донецької області
через Будьоннівський районний суд м.
Донецька шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Будьоннівського

районного суду м. Донецька
С.В.Данилів