Суддя: Марченко Н. Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2014 року
Центрально-Міський районний суд м.
Горлівки Донецької області в складі:
головуючої-судді Марченко Н.Ю. при
секретарі Серцовій К.Є., представника
заявника Сухомліна С.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Горлівка скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго" на дії державного
виконавця Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції Бойкової О.В., -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
"ДТЕК Донецькобленерго" звернулося до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції Бойкової О.В., обґрунтовуючи
доводи тим, що постановою державного
виконавця від 26 листопада 2013 року
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження за судовим наказом,
виданим 26 жовтня 2012 року
Центрально-Міським районним судом
міста Горлівки по справі № 0551/8487/2012 за
заявою ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" про
стягнення з ОСОБА_4 суми заборгованості
за спожиту електричну енергію в
розмірі 556 грн. 55 коп. та судового збору
в розмірі 107 грн. 40 коп., посилаючись на
невідповідність судового наказану
вимогам ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження", а саме в ньому
відсутній ідентифікаційний номер
боржника. Вважає, що такі дії
державного виконавця суперечать
діючому законодавству. За цих підстав
просить визнати дії державного
виконавця незаконними та зобов'язати
державного виконавця скасувати
вищевказану постанову та винести
постанову про відкриття виконавчого
провадження за судовим наказом.

У судовому засіданні представник
заявника за довіреністю Сухомлін С.І.
скаргу підтримав та наполягав на її
задоволенні.

Представник Центрально-Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції у судове засіданні не заявився,
про час і місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, надав
суду письмові заперечення, в яких
зазначив, що дії державного виконавця
відповідають вимогам ст. 18 Закону
України "Про виконавче провадження" з
урахуванням змін, внесених Законом
України від 04.07.2012 року "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо вдосконалення та
спрощення процедури держаної
реєстрації земельних ділянок та
речових прав на нерухоме майно", п. 3.3
Інструкції з організації примусового
виконання рішень. Просив відмовити у
задоволенні скарги, розгляд скарги
провести без участі державного
виконавця.

Суд, заслухавши доводи
представника заявника, дослідивши
матеріали скарги та надані суду докази,
вважає встановленим наступне:

26 жовтня 2012 року
Центрально-Міським районним судом м.
Горлівки по справі № 0551/8487/2012 виданий
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго"
суми заборгованості за спожиту
електричну енергію в розмірі 556 грн. 55
коп. та судового збору в розмірі 107 грн.
40 коп.

Даний судовий наказ набрав
чинності 08.01.2013 року та виданий
стягувачеві для пред'явлення до
виконання.

Постановою державного виконавця
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції від 26.11.2013
року відмовлено у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання зазначеного судового наказу
з тих підстав, що виконавчий документ
не відповідає вимогам ст. 18 Закону
України "Про виконавче провадження", а
саме у ньому відсутній
ідентифікаційний номер боржника.

Разом з тим, суд вважає таку
постанову державного виконавця
неправомірною та такою, що підлягає
скасуванню з таких підстав:

Згідно ч. 2 ст. 103 ЦПК України
судовий наказ має відповідати вимогам
до виконавчого документа, встановленим
Законом України "Про виконавче
провадження" та обов'язково містити
положення про дату видачі судового
наказу стягувачу, дату набрання
судовим наказом законної сили та строк
пред'явлення судового наказу до
виконання. Зазначені відомості
вносяться до судового наказу у день
його видачі стягувачу для пред'явлення
до виконання.

Вимоги до виконавчого документа
визначені статтею 18 Закону України "Про
виконавче провадження", згідно п. 3 ч. 1
якої у виконавчому документі
зазначають повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові за наявності)
(для фізичних осіб) стягувача і
боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника за наявності (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника за
наявності (для фізичних осіб -
платників податків), а також інші дані,
якщо вони відомі суду чи іншому органу,
що видав виконавчий документ, які
ідентифікують стягувача та боржника чи
можуть сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону
України "Про виконаче провадження"
державний виконавець з метою захисту
інтересів стягувача може самостійно
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Тобто, у разі незазначення
індивідуального ідентифікаційного
номера (реєстраційного номера
облікової картки платника податків) у
рішенні суду, судовому наказі, згідно
із п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець може самостійно звернутися
до відповідного державного органу
державної податкової служби із запитом
про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника.

Відмовляючи у відкритті
виконавчого провадження, державний
виконавець не звернув уваги на
визначену ЦПК України судову процедуру
розгляду заяв про видачу судового
наказу. Так, згідно ч. 2 ст. 102 ЦПК України
суддя видає судовий наказ без
проведення судового засідання і
виклику стягувача і боржника.

Крім того, суд звертає увагу, що з
метою удосконалення інформаційного
обміну між судами загальної юрисдикції
та Державною податковою службою
України відповідно до вимог, зокрема п.
3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче
провадження», 26 лютого 2013 року між
Державною судовою адміністрацією
України та Державною податковою
службою України підписано наказ № 30/44
«Про затвердження Порядку надання
судам загальної юрисдикції інформації
про реєстраційні номери облікових
карток платників податків боржників та
стягувачів». Цей Порядок визначає
загальні правила надання Державною
податковою службою України інформації
про реєстраційні номери облікових
карток платників податків боржників та
стягувачів до судів загальної
юрисдикції на підставі судових рішень,
що набрали законної сили, для внесення
цих даних до виконавчого документа, що
видається відповідно до вимог
процесуального законодавства (п. 2
указаного Порядку).

Таким чином, на час прийняття 26
жовтня 2012 року Центрально-Міським
районним судом м. Горлівки судового
наказу та набрання ним законної сили
08.01.2013 року, в суду та заявника були
відсутні можливості без згоди
боржника, який не викликався до суду,
отримати дані, про які в своїй
постанові зазначив державний
виконавець.

Суд вважає, що виданий судовий
наказ містить усі основні його
реквізити, передбачені ч. 2 ст. 103 ЦПК
України, дату видачі судового наказу
стягувачу, дату набрання судовим
наказом законної сили та строк
пред'явлення судового наказу до
виконання, судовий наказ підписаний
суддею, скріплений гербовою печаткою,
тому посилання на положення Закону
України "Про виконавче провадження", як
на підставу для відмови у відкритті
виконавчого провадження у зв'язку із
незазначенням в ньому індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника не
можна визнати обґрунтованим.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 ЦПК
України судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Суд вважає, що незазначення у
виконавчому документі індивідуального
ідентифікаційного номеру не є законною
та обґрунтованою підставою для відмови
у примусовому виконанні судового
рішення державною виконавчою службою,
оскільки таке виконання рішення є
невід'ємною складовою частиною
судового захисту будь-якої особи.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтею 383 ЦПК України
встановлено, що сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

За наведених підстав, суд вважає
необхідним визнати неправомірною та
скасувати постанову державного
виконавця про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 26.11.2013 року з примусового
виконання судового наказу, виданого
26.10.2012 року Центрально-Міським районним
судом м. Горлівки по справі № 0551/8487/2012.

Проте суд вважає такими, що не
підлягають задоволенню вимоги ПАТ
"ДТЕК "Донецькобленерго" в частині
зобов'язання державного виконавця
винести постанову про відкриття
виконавчого провадження за судовим
наказам, оскільки суд не вправі
зобов'язувати державного виконавця до
вчинення тих дій, які згідно із Законом
України "Про виконавче провадження"
можуть здійснюватись тільки державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби.
Зазначена позиція викладена в п. 7
постанови пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження».

На думку суду, належним способом
поновлення порушених прав стягувача у
даному випадку буде зобов'язання
Центрально-Міський відділ державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції вирішити
питання про прийняття судового наказу
до виконання.

За таких обставин, скарга ПАТ
"ДТЕК "Донецькобленерго" підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209-210, 387 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Донецькобленерго" на
дії державного виконавця
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції Бойкової
О.В. задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 26.11.2013 року, винесену
державним виконавцем
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції Бойковою
О.В. за результатами розгляду заяви ПАТ
"ДТЕК Донецькобленерго" про примусове
виконання судового наказу, виданого
26.10.2012 року Центрально-Міським районним
судом м. Горлівки по справі № 0551/8487/2012.

Зобов'язати Центрально-Міський відділ
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції вирішити питання про прийняття
до виконання судового наказу по справі
№ 0551/8487/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Донецькобленерго"
суми заборгованості за спожиту
електричну енергію в розмірі 556 грн. 55
коп. та судового збору в розмірі 107 грн.
40 коп.

В іншій частині заявлені вимоги
залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області шляхом подання
апеляційної скарги через
Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки протягом п'яти днів з дня її
оголошення. Особи, які брали участь у
справі і не були присутні під час
оголошення ухвали, мають право подати
апеляційну скаргу протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
Н. Ю.
Марченко