Провадження № 22-ц/779/482/2014
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Шалаути Г.І., Шишка А.І.

секретаря
Бойчука Л.М.

з участю представників: апелянта -
Кічури Г.В., Кріль О.І.; відповідача1-
Стадник І.М.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до Головного управління
Державної казначейської служби
України в Івано-Франківській області,
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
повернення коштів, за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на рішення
Івано-Франківського міського суду від
13 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулася в суд із зазначеним
позовом до управління Державного
казначейства в м. Івано-Франківську та
просила стягнути з відповідача на її
користь кошти в сумі 7200грн., які є її
особистими.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 17 жовтня 2013 року замінено
первісного відповідача управління
Державного казначейства в м.
Івано-Франківську області, належним
відповідачем - Головним управлінням
Державної казначейської служби
України в Івано-Франківській області.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 29 листопада 2013 року залучено
до участі в справі в якості
співвідповідача ДПІ в м.
Івано-Франківську.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 13 грудня 2013 року позов ОСОБА_5
до ГУ Державної казначейської служби
України в Івано-Франківській області,
ДПІ в м. Івано-Франківську про
повернення коштів - задоволено
частково.

Зобов'язано ДПІ в м. Івано-Франківську
повернути ОСОБА_5 7200грн. безпідставно
набутих коштів. В решті позову
відмовлено.

На дане рішення ДПІ в м.
Івано-Франківську подало апеляційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апелянт вказує, що помилковим є
посилання суду на ст. 1212-1213 ЦК України,
згідно яких, особа яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи без достатньої правової підстави
зобов'язана повернути потерпілому це
майно, оскільки кошти від ОСОБА_5 ДПІ в
м. Івано-Франківську не отримувала, а
тому не має що повертати.

Апелянт також зазначає, що в описовій
частині рішення відсутні будь-які
посилання на докази, якими воно
обґрунтовується. У мотивувальній
частині рішення встановлені обставини
не підтверджуються жодними доказами, а
ґрунтуються тільки на поясненнях
позивача, без надання будь-якої оцінки
письмовим доказам у справі. Крім того
не зрозумілим апелянту є те, з яких
підстав суд задоволив позовні вимоги
саме до ДПІ в м. Івано-Франківську.

Вважає також, що позивачем пропущений
строк позовної давності звернення до
суду.

На думку апелянта, суд даним обставинам
не дав належної оцінки та ухвалив
рішення з порушенням вимог закону.

З вище наведених підстав просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представники
апелянта доводи апеляційної скарги
підтримали з мотивів поданих у
апеляційній скарзі, просили про їх
задоволення.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, хоча належним чином
повідомлялася про час й місце розгляду
справи, що у відповідності до ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Представник відповідача1 апеляційну
скаргу заперечила, вважає її
безпідставною, а рішення суду законним
та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є підстави
допустити негайне виконання судового
рішення; чи є підстави для скасування
заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції не в
повній мірі відповідає зазначеним
вимогам, оскільки не ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволенні позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
позов ОСОБА_5 є підставним та таким, що
підлягає до задоволення в частині
зобов'язання ДПІ в м. Івано-Франківську
ГУ Міндоходів Івано-Франківської
області повернути позивачці кошти.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Згідно п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України, рішення
суду складається зокрема з
мотивувальної частини де зазначаються:
встановлені судом обставини і
визначені відповідно до них
правовідносини, а також, мотиви, з яких
суд вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази, застосовує зазначені в рішенні
нормативно-правові акти; назви, статті,
її частини, абзацу, пункту, підпункту
закону, на підставі якого вирішено
справу, а також процесуального закону,
яким суд керувався.

Аналогічні вимоги до
мотивувальної частини рішення
викладені в пунктах 8, 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у
цивільній справі".

Суд першої інстанції на вимоги ст.215 ЦПК
України уваги не звернув. З
мотивувальної частини рішення не
зрозуміло чому саме суд вирішив
зобов'язати саме ДПІ в м.
Івано-Франківську повернути позивачці
безпідставно набуті кошти. У судовому
рішенні не наведено жодних мотивів з
яких суд прийшов до такого висновку, не
зазначено доказів та
нормативно-правових актів, згідно яких
суд ухвалив саме таке рішення. Крім
того в резолютивній частині рішення
суд вказав: Позов задовольнити
частково. Зобов'язати ДПІ в м.
Івано-Франківську повернути ОСОБА_5
7200грн. безпідставно набутих коштів. В
задоволенні інших позовних вимог -
відмовити. Проте, як вбачається із
позовної заяви, позивач просила
стягнути з Управління Державної
казначейської служби України в
Івано-Франківській області 7200грн. та
поновити її строк звернення до суду.
Інших вимог позивачкою заявлено не
було.

Із матеріалів справи вбачається, що між
ОСОБА_5 та ПП «Свон» в особі директора
Шевчук Л.І. був укладений договір №31
від 28.02.2007 року, згідно якого позивачка
повинна була інвестувати будівництво
житлового приміщення, загальною площею
45,75 кв.м, яке складається з однієї
квартири НОМЕР_1, а саме: кімнати, кухні,
коридору, яка розташована на 6-му
поверсі 9-ти поверхового будинку
(а.с.9-13). На виконання умов даного
договору позивачка сплатила
забудівнику грошові кошти в сумі 7200грн.
(а.с.14,15). Згідно договору про передачу
функцій замовника будівництва від
26.09.2007 року, функції забудівника
передано ПП «Будінвест-ІФ» (а.с.31-34).
Згідно листа Першої Івано-Франківської
державної нотаріальної контори (а.с.6),
ПП «Будсервіс-ІФ» 06.05.2008 року внесло на
депозитний рахунок Першої
Івано-Франківської державної
нотаріальної контори кошти в сумі
7200грн., як повернення коштів, згідно
листа Івано-Франківського Державного
медичного університету №13/128 від 15.01.2008
року. Після закінчення трьохрічного
терміну зазначені коти були
перераховані до УДК в м.
Івано-Франківську.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 1212 ЦК
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

У листі Управління Державної
казначейської служби України в м.
Івано-Франківську №03-04/1830 від 30.09.2013
року (а.с.7-8) зазначено, що згідно
постанови КМУ №106 від 16.02.2011 року «Про
деякі питання ведення обліку податків
і зборів (обов'язкових платежів) та
інших доходів бюджету» визначено, що
контролюючим органом для повернення
сплачених коштів за кодом 24060300 (за
актами перевірок) є орган Державної
податкової служби України.

Із позовної заяви ОСОБА_5 вбачається, що
вона просила поновити строк звернення
до суду, оскільки про те, що кошти, які
були внесені нею на дольову участь у
будівництві житлового будинку,
передані на депозитний рахунок Першої
Івано-Франківської державної
нотаріальної контори, їй стало відомо
на початку 2013 року, після чого вона і
звернулася в нотаріальну контору про
повернення коштів.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

У відповідності до вимог ч. 3,5 ст. 267 ЦК
України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

На думку колегії суддів,
наявність в матеріалах справи
письмових доказів, а саме: договору на
дольову участь у будівництві житлового
будинку, квитанціями про сплату
позивачкою будівельній фірмі грошових
коштів в сумі 7200грн., листа Першої
Івано-Франківської державної
нотаріальної контори про те, що
зазначені кошти перераховані до
управління Державного Казначейства у
м. Івано-Франківську, листа Управління
Державної казначейської служби
України в м. Івано-Франківську , в якому
вказано, що для повернення коштів
необхідно подати заяву та оригінал
виконавчого документа - рішення суду,
підтверджують наявність підстав для
поновлення ОСОБА_5 строку звернення до
суду та часткове задоволення позовних
вимог. Грошові кошти в розмірі 7200грн.
безпідставно набутих коштів
підлягають стягненню із рахунку
Державного бюджету України в Головному
управлінні Державної казначейської
служби України в Івано-Франківській
області.

Однак суд першої інстанції
наведеного не врахував, не в повній
мірі дослідив обставини справи та
ухвалив рішення з порушенням вимог
закону.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Зважаючи на викладене вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
стягнення на користь ОСОБА_5 7200грн.
безпідставно набутих коштів із рахунку
Державного бюджету України в Головному
управлінні Державної казначейської
служби України в Івано-Франківській
області.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 13 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Поновити ОСОБА_5 строк на звернення до
суду.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з рахунку Державного бюджету
України в Головному управлінні
Державної казначейської служби
України в Івано-Франківській області
№0002, код бюджетної класифікації
доходів 24060300 - інші надходження на
користь ОСОБА_5 (інд.код.НОМЕР_2) 7200 грн.
сплачених нею особистих коштів, як
повернення здійснене ПП »Будсервіс-
ІФ», згідно листа Івано-Франківського
державного медичного університету
№13/128 від 15.01.2008 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Г.І. Шалаута

А.І. Шишко