У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В.,
Шимківа С.С.,

секретар судового засідання:
Пиляй І.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Сарненського районного суду
від 23 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Сарненської міської
ради про усунення порушень права
власності, визнання частково недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного
суду від 23 грудня 2013 року ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2,
Сарненської міської ради про усунення
порушень права власності, визнання
частково недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку -
відмовлено.

В апеляційній скарзі на це
рішення ОСОБА_1 покликається на
неправильне застосування судом норм
матеріального права при вирішенні
справи та порушення норм
процесуального закону (неповнота
судового слідства).

Вказує, що висновок суду про те, що
до неї як спадкоємця перейшло право
користування частиною земельної
ділянки, яка необхідна для
обслуговування житлового будинку, - є
помилковим з огляду на те, що
відповідно до ч.2 ст.377 Цивільного
кодексу України визначався порядок
набуття права на земельну ділянку, на
якій розміщені житловий будинок,
будівлі або споруди у випадку
відчуження цієї земельної ділянки її
власником на підставі
цивільно-правової угоди.

Порядок спадкування земельної
ділянки визначений ст.1225 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої при
переході до спадкоємців права
власності на житловий будинок земельна
ділянка, на якій він розміщений ,
переходить у власність або
користування спадкоємців в межах
визначених при наданні, за умови, що
спадкодавець не складав заповіту щодо
розпорядження земельною ділянкою,
належною йому на праві власності.

Спадкодавець - її батько - був
власником 1/2 частини житлового будинку
по АДРЕСА_1 та користувачем 1/2 частини
земельної ділянки, яка в 1998 році була
передана йому у власність.

Після смерті батька саме за нею
визнано право власності на 1/2 будинку в
порядку спадкування за заповітом
згідно рішення суду від 07.05.2007 року.

Будь-яких інших розпоряджень щодо
земельної ділянки спадкодавець не
робив, а тому вона успадкувала все
належне батьку майно, в т.ч. і земельну
ділянку площею 0,099 га біля будинку.

Просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове по суті позовних
вимог.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_2 вказує, що викладені в
ній доводи є безпідставними, оскільки
спадкодавець власником земельної
ділянки, яка перебуває на даний час в
користуванні позивачки, - не був.

Земельною ділянкою, розмір якої
вказано в Державному акті виданому для
нього в 2007 році, він користується
протягом 35 років, з моменту забудови
житлового будинку.

Просить відхилити апеляційну
скаргу, а рішення суду залишити без
змін.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що вимоги
ОСОБА_1 заявлені з приводу земельної
ділянки площею 0,099 га за адресою
АДРЕСА_1 з покликанням на те, що вказану
земельну ділянку вона успадкувала
після смерті батька, який помер у 2006
році.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд вірно вказав з покликанням на ст. 3
ЦПК України, що ОСОБА_1 не доведено
порушення відповідачем її прав на
користування земельною ділянкою біля
частини житлового будинку, право на
який за нею визнано рішенням
Сарненського районного суду від 7
травня 2007 року.

Доводи ОСОБА_1 щодо успадкування
після смерті батька земельної ділянки
не відповідають матеріалам справи та
наданим доказам.

Відповідно до заповіту обсяг
спадщини спадкодавцем визначено
стосовно 1/2 частини будинку АДРЕСА_1

Рішенням виконавчого комітету
Сарненської міської ради № 497 від 21.10.1998
року було задоволено заяву ОСОБА_3 про
передачу у приватну власність
земельної ділянки розміром 0,099 га для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель за адресою -
АДРЕСА_2 та заяву ОСОБА_2 про передачу у
приватну власність земельної ділянки
розміром 0,079 га для обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель за адресою - АДРЕСА_1(а.с.27,29).

ОСОБА_2 на підставі цього рішення
17 грудня 2007 року отримано Державний
акт на право власності на цю земельну
ділянку.

ОСОБА_3 Державний акт про
право власності як документ, що
посвідчує це право, - не отримував, а
тому вимога ОСОБА_1 щодо відновлення її
права власності на цю ділянку,- судом
вірно розцінена як безпідставна.

Відповідно до статті 3 ЦПК
України, статті 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права лише у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
а в даному випадку ОСОБА_1 не доведено
порушення її прав рішенням виконавчого
комітету Сарненської міської ради № 497
від 21.10.1998 року про передачу у
приватну власність земельної ділянки
розміром 0,079 га для обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель за адресою - АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та
отриманням ним на підставі цього
рішення Державного акта на право
власності на цю земельну ділянку.

Судом першої інстанції ухвалено
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують викладених у ньому
висновків.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення Сарненського районного суду
Рівненської області від 23 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку сторонами та
особами, які беруть участь у справі,
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Малько О.С.
Бондаренко Н.В.
Шимків С.С.