Справа № 435/3162/13-ц
Провадження № 22ц/782/5713/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року, лютого місяця, 03-го дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Луганської
області у складі:

головуючого судді: Яресько А.В.,

суддів: Борисова Є.А., Луганської В.М.,

при секретарі: Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 09 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми
авансу, третя особа - ОСОБА_3 ,-

встановила:

У березні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом, у якому просив суд
стягнути з відповідача на його користь
аванс в сумі 16280 гривень (2000 доларів
США), що був переданий ним
відповідачеві у рахунок продажу
будинку, розташованого в АДРЕСА_1 та
судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 09 грудня 2013 року позовні
вимоги було задоволено, було стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аванс в сумі 15
986 грн. та судові витрати у сумі 230 грн., а
усього було стягнуто 16 216 грн.

Відповідач не погодилась із винесеним
рішенням суду та надала на нього
апеляційну скаргу, у якій просила
скасувати рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 09
грудня 2013 року та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи та наявні
у них докази, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню із наступних питань.

Так, відповідно до правил ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи по суті судом
першої інстанції не було допущено
таких з порушень норм матеріального чи
процесуального права, що давали б
підстави для скасування чи зміни
рішення. Так, судом першої інстанції
було встановлено, що в жовтні між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було досягнуто
домовленості, згідно умов якої позивач
передав відповідачу грошові кошти в
сумі 2000 доларів США у якості завдатку в
рахунок подальшої купівлі-продажу
недобудованого житлового будинку в
АДРЕСА_1. При цьому суд першої інстанції
не знайшов підстав для визнання
переданих грошових коштів саме
завдатком - а визнав їх авансом, які і
стягнув судовим рішенням.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції, адже
до них він дійшов із належним
дотриманням норм матеріального та
процесуального права. Відповідно до
змісту ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. З матеріалів справи
вбачається, що правовідносини між
сторонами були оформлені лише шляхом
написання письмової розписки, окремого
письмового договору чи нотаріально
посвідченої угоди на підтвердження
умов домовленостей не оформлювалось - а
отже висновки суду першої інстанції
про те, що за таких обставин передану
суму слід вважати авансом - повністю
відповідають змісту частини 2 статті 570
ЦК. Доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують - адже здійснення
правочину саме щодо завдатку не може
доказуватись письмовою розпискою
одержувача завдатку, хоч там і вказано
декілька разів слово «завдаток» (а.с. 5,
22)- адже з огляду на приписи ст. 547 ЦК є
обов'язковою письмова форма саме
договору завдатку, як правочину щодо
забезпечення виконання зобов'язання -
незалежно від форми того договору, на
підставі якого виникло забезпечуване
завдатком зобов'язання.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Порушення вимоги про письмову форму
договору про завдаток тягне за собою
його недійсність, нікчемність - і,
відповідно, тягне за собою
застосування наслідків ч. 2 ст. 570 ЦК , а
не передбачені у ст. 571 ЦК наслідки.
Отже, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі та надані
сторонами, в їх сукупності, всі докази,
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
та правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Рішення суду, переглянуте судовою
колегією в межах доводів апеляційної
скарги, відповідає вимогам закону,
порушень процесуального законодавства
при розгляді справи та прийнятті
рішення не встановлено, тому підстав
для скасування рішення колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 314-315 ЦПК
України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 09 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
проголошення безпосередньо до суду
касаційної інстанції: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:____________ Судді:________________________