Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-797/112/2014р.
інстанції Фисюк О.І.
інстанції Птіціна В.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2013 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді -
Птіціної В.І.,

суддів -
Єфімова В.О., Саліхова В.В.,

за участю:

секретаря - Лашкевич
Н.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Севастополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, приватного нотаріуса
Севастопольського міського округу
ОСОБА_5, відділу державної виконавчої
служби Гагарінського РУЮ в м.
Севастополі, КП „БТІтаДРОНМ" СМР, філії
01 приватного підприємства „НИВА-В.В.",
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
незаконними публічних торгів, акту,
свідоцтва, визнання незаконними певних
дій, витребування майна, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського
районного суду м.Севастополя від 06
листопада 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 р. позивач звернулась до
суду з позовом до відповідачів, в якому
уточнивши позовні вимоги, просить
визнати незаконними проведення
публічних торгів 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві
приватної власності на підставі
договору дарування, які призначені та
проведені філією 01 ПП «НИВА-В.Ш.» в
порушення вимог ч.ч.1,2 ст. 366 ЦК України;
визнати незаконним та скасувати акт
старшого державного виконавця ВДВС
Гагарінського РУЮ у м. Севастополі про
передачу стягувачу нереалізованого
майна від 08.09.2011 р.; визнати незаконним
свідоцтво від 07.03.2012 р. про право
власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом
Севастопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 на ім'я
ОСОБА_4; визнати незаконними дії КП
«БТІіДРОНМ» СМР щодо анулювання
реєстраційного запису №1957 від 24.04.2004 р.
про реєстрацію права власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3;
визнати незаконною реєстрацію права
власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1
на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6;
витребувати 1/2 частку квартири АДРЕСА_1
у відповідача ОСОБА_6 шляхом вселення
позивача в дану квартиру.

Вимоги позову мотивовані тим, що
позивач на підставі договору дарування
від 24.09.2004 є власником 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1. 20 березня 2013р. з листа
№1379 КП «БТІіДРОНМ» СМР позивачу стало
відомо, що реєстровий запис №1957 про її
право власності на частку спірної
квартири анульовано та в Реєстрову
книгу Внесений новий запис від 10.03.2012р.
про реєстрацію права власності на
належну їй частку спірної квартири за
ОСОБА_4 Підставою для анулювання КП
«БТІіДРОНМ» СМР реєстрового запису про
право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку
спірної квартири став документ, якому
посадові особи КП «БТІіДРОНМ» СМР
надали значення правовстановлюючого, а
саме: акт про передачу стягувачу
нереалізованого майна від 08.09.2011 р.
(виконавче провадження за рішенням
Апеляційного суду м. Севастополя від
27.05.2010 р. про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 1869466,60 грн.). У зв'язку з
тим, що у ОСОБА_4 було свідоцтво про
право власності на 1/2 частку спірної
квартири, видане приватним нотаріусом
Севастопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, в КП
«БТІіДРОНМ» СМР дане право було
зареєстроване, 21 серпня 2012 р. ОСОБА_4
подарувала 1/2 частку спірної квартири
ОСОБА_7, хоча квартира та право
користування нею ніколи не переходило
ані до ОСОБА_7, ані до ОСОБА_4 Згодом,
20.11.2012 р., ОСОБА_7 продала 1/2 частку
квартири ОСОБА_6 Позивач зазначає, що
оскільки правовстановлюючий документ
(договір дарування), на підставі якого
вона стала власником 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1 знаходиться у неї, ніким і
ніколи не визнавався недійсним, не
оспорювався, не є нікчемним правочином,
ОСОБА_3 вважає себе законним власником
1/2 спірної квартири та вважає дії
відповідачів незаконними.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Севастополя від 06 листопада 2013р. у
задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
ставить питання про скасування
ухваленого по справі рішення вказуючи
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права. Просить
ухвалити нове рішення яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися
вдруге, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином
(а.с.292), а тому розгляд справи
здійснюється колегією суддів у
порядку, передбаченому ч.2 ст.197 ЦПК
України, без фіксування за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

За правилами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач у супереч ч.1 ст.60 ЦПК України не
довела ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, та що позивачем невірно
обраний спосіб захисту порушеного
права.

З таким висновком погоджується колегія
суддів, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.10,11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.
Відповідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подарували ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1
кожній, що підтверджується договором
дарування від 24.09.2004р., посвідченого
приватним нотаріусом
Севастопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 та
зареєстрованого в реєстрі за №3905
(а.с.33-34). Згідно реєстраційному напису
на правовстановлюючому документі
квартира АДРЕСА_1 зареєстрована КП
«БТІіДРОНМ» СМР на праві власності за
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 по 1/2 частці за кожною
(а.с.36-38).

Як вбачається з акту старшого
державного виконавця ВДВС
Гагарінського РУЮ м.Севастополя про
передачу стягувачу нереалізованого
майна від 08.09.2011р. на примусовому
виконанні у ВДВС Гагарінського РУЮ у м.
Севастополі знаходиться виконавчий
лист №2-371/10, виданий 21.06.2010 р.
Гагарінським районним судом м.
Севастополя, про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 заборгованості у
розмірі 1869466,60 грн.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 72 Закону
України «Про нотаріат», наказу
Міністерства юстиції України від
27.10.1999р.№68/5 «Про затвердження
тимчасового положення про порядок
проведення публічних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна», торги з реалізації 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3,
проводились ПП «НИВА-В.Ш.» 22.03.2011 р. за
адресою: м.Севастополь, вул. 4-а
Бастіонна, буд.3, але не відбулись з
причин відсутності заяв від
потенційних покупців. Відповідно до
листів ПП «НИВА-В.Ш.» від 18.09.2011 р.
повторні публічні торги з реалізації 1/2
частки квартири АДРЕСА_1, що були
назначені на 07.06.2011 р. та 26.07.2011 р., не
відбулись також з тих же причин. 30.08.2011
р. на адресу ВДВС Гагарінського РУЮ у м.
Севастополі надійшов лист стягувача
ОСОБА_4 про бажання залишити за собою
нереалізоване майно. Відповідно до ст.
62 Закону України «Про виконавче
провадження» та згідно постанови
старшого державного виконавця ВДВС
Гагарінського РУЮ м.Севастополя про
передачу стягувачу нереалізованого
майна від 08.09.2011 р., стягувачу ОСОБА_4
передано 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за
рахунок часткового погашення
заборгованості за початковою вартістю
майна 475099,09 грн.(а.с.39-40).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 належить на праві власності
майно, що складається з 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом від 07.03.2012р., посвідченим
приватним нотаріусом
Севастопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрованим в реєстрі за №597(а.с.41).

Однак, матеріали справи не містять
доказів того що з боку виконавчої
служби та торгівельної організації,
яка проводила торги, були допущені
порушення закону, зазначені у позовній
заяві.

За таких обставин висновок суду про
недоведеність позовних вимог
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону та доводами апеляційної
скарги не спростовується за
відсутності належних для цього
доказів.

Приймаючи до уваги, що позивачем не
доведені заявлені ним вимоги, суд
першої інстанції правомірно відмовив
йому в задоволенні позову.

Відповідно до положень ст.ст. 15,16
Цивільного кодексу України кожна особа
має право на судовий захист свого
цивільного права.

При цьому, захист цивільних прав у
випадку їх порушення (або оспорювання)
за своїм змістом включає в себе
передбачені законом
матеріально-правові способи охорони
цивільних прав (способи захисту), як
загальні, що встановлені статтею 16 ЦК
України, так і спеціальні способи
захисту цивільних прав, що передбачені
правовими нормами, які регулюють
конкретні цивільні правовідносини.
Взагалі, у будь-якому випадку, у сенсі
ст.ст.1,3,4,16 ЦК України, обраний
позивачем судовий спосіб захисту його
цивільних прав повинен відповідати
способам захисту, встановленим
законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позивачем
невірно обраний спосіб захисту
порушеного права - визнання торгів
незаконними. Вимог про визнання
публічних торгів такими, що не
відбулися, позивач не заявляла. Інші
вимоги позову є похідними від
наслідків публічних торгів.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи,
отже суд першої інстанції при
вирішенні спору всебічно і повно
з'ясував і перевірив всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінив
докази, дав їм належну правову оцінку,
правильно визначив норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняв обґрунтоване і законне
судове рішення. Підстав передбачених
ст.309 ЦПК України для скасування
рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, п.1 ч.1 ст.314, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Севастополя від 06 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
В.І.Птіціна

Судді:
В.О.Єфімова

В.В.Саліхов