У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Луспеник Д.Д.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
подану представником - ОСОБА_3, на
ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 29 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 15 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
встановлення факту спільного
проживання, визнання права власності у
спільному майні, визнання права
власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 10 вересня 2012 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
29 листопада 2012 року рішення суду першої
інстанції скасовано частково, ухвалено
нове рішення, яким встановлено факт
спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6
однією сім'єю без шлюбу в період з
лютого 2007 року до 18 листопада
2011року та визнано за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частку будинку
АДРЕСА_1; 1/2 частку земельної ділянки
площею 0,176 га, що розташована на
території АДРЕСА_1; 1/2 частку земельної
ділянки площею 0,0874 га, що розташована у
АДРЕСА_1 У решті - рішення суду залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду
України від 13 лютого 2013 року
рішення апеляційного суду м. Києва від
29 листопада 2012 року скасовано та
залишено в силі рішення Оболонського
районного суду м. Києва від
10 вересня 2012 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
в задоволенні заяви ОСОБА_2
про ухвалення додаткового рішення про
стягнення судових витрат відмовлено.

У листопаді 2013 року представник ОСОБА_2
звернувся до суду першої інстанції із
заявою про ухвалення додаткового
рішення та розподіл між сторонами
судових витрат.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 29 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 15
січня 2014 року, у задоволенні заяви про
ухвалення додаткового рішення
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в собі
представника - ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права, просить скасувати зазначені
ухвали суду та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції для
розгляду заяви про ухвалення
додаткового рішення.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо їх незаконності.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_2 про встановлення факту
спільного проживання, визнання права
власності у спільному майні, визнання
права власності в порядку спадкування
за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою
представником - ОСОБА_3, на ухвалу
Оболонського районного суду м. Києва
від 29 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 15 січня
2014 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ Д.Д. Луспеник