Провадження № 2/554/144/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

11 лютого 2014 року Октябрський
районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарях - Жданову Є.В., Токар О.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача ТОВ
«Технополіс-1» - Сича В.А., представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Полтава
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технополіс-1»,
директора магазину № 3 Полтавської
філії ТОВ «Технополіс-1» ОСОБА_3,
Генерального директора ТОВ
«Технополіс-1» Цибульського Сергія
Віталійовича про зобов»язання
звільнити з посади, виплатити
заборгованість по заробітній платі,
середньомісячний заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні,
спричинені збитки, компенсацію за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технополіс-1»,
директора магазину № 3 Полтавської
філії ТОВ «Технополіс-1» ОСОБА_3,
Генерального директора ТОВ
«Технополіс-1» Цибульського Сергія
Віталійовича про зобов»язання
звільнити з посади, виплатити
заборгованість по заробітній платі,
середньомісячний заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні,
спричинені збитки, компенсацію за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати віднести за
рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Л.І.Савченко

Справа № 554/12829/13-ц

Провадження № 2/554/144/2014

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року Октябрський
районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарях - Жданову Є.В., Токар О.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача ТОВ
«Технополіс-1» - Сича В.А., представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Полтава
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технополіс-1»,
директора магазину № 3 Полтавської
філії ТОВ «Технополіс-1» ОСОБА_3,
Генерального директора ТОВ
«Технополіс-1» Цибульського Сергія
Віталійовича про зобов»язання
звільнити з посади, виплатити
заборгованість по заробітній платі,
середньомісячний заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні,
спричинені збитки, компенсацію за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до відповідачів ТОВ
«Технополіс-1», директора магазину № 3
Полтавської філії ТОВ «Технополіс-1»
ОСОБА_3, Генерального директора ТОВ
«Технополіс-1» Цибульського С.В.,
уточнивши його в ході судового
розгляду справи, про:

- зобов»язання Генерального директора
ТОВ «Технополіс-1» Цибульського С.В.
видати наказ про звільнення його з
роботи за заявою від 07 вересня 2013 року,
відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України, за
власним бажанням, та виплатити ТОВ
«Технополіс-1» вихідну допомогу, згідно
ст. 44 КЗпП, в розмірі 8 419 грн. 35 коп., але
не менше тримісячного середнього
заробітку;

- зобов»язання Генерального директора
ТОВ «Технополіс-1» Цибульського С.В.
вказати в наказі про виплату йому ТОВ
«Технополіс-1» заробітної плати у
подвійному розмірі в сумі 273 грн. 80 коп.,
відповідно до ст. 107 КЗпП України, яка не
нарахована за 25 серпня 2013 року, у
зв»язку з виходом у вихідний день на
роботу на прохання в.о. директора
магазину № 3 ПФ ТОВ «Технополіс-1»
Міняйла О.О. та виплатити її;

- зобов»язання Генерального директора
ТОВ «Технополіс-1» Цибульського С.В.
вказати в наказі про виплату йому ТОВ
«Технополіс-1» середнього заробітку,
згідно ст. 117 КЗпП, в розмірі
середньоденної зарплати 136, 90 грн. за
весь час затримки, за кожний
прострочений день, з 10 вересня 2013 року,
не рахуючи вказаного в заяві дня
звільнення 09 вересня 2013 року по день
фактичного розрахунку, що станом на 11
лютого 2014 року за 155 прострочених днів
становить 21 219 грн. 50 коп. та виплатити
її;

- зобов»язання Генерального директора
ТОВ «Технополіс-1» Цибульського С.В.
вказати в наказі про виплату йому ТОВ
«Технополіс-1» збитків (упущеної
вигоди), згідно п.2 ч.2 ст.22 ЦК України, в
розмірі середньоденної зарплати 136, 90
грн. за кожен прострочений робочий день
по день фактичного розрахунку, що
станом на 11 лютого 2014 року за 109
прострочених днів становить 14 922 грн. 10
коп. та виплатити їх;

- зобов»язання Генерального директора
ТОВ «Технополіс-1» Цибульського С.В.
вказати в наказі про виплату йому ТОВ
«Технополіс-1» компенсації за час
вимушеного прогулу, згідно ч.4 ст. 235
КЗпП України, в розмірі середньоденної
зарплати 136, 90 грн. за кожен день
вимушеного прогулу по день фактичного
розрахунку, що станом на 11 лютого 2014
року за 109 днів вимушеного прогулу
становить 14 922 грн. 10 коп. та виплатити
її;

- стягнути з ОСОБА_3 у відшкодування
моральної шкоди 1000 грн., а також судові
витрати по справі у сумі 229 грн. 40 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що 07 вересня 2013 року
подав за місцем роботи магазину № 3 ПФ
ТОВ «Технополіс-1» заяву про звільнення
з посади фахівця з роботи із зверненням
громадян з 09 вересня 2013 року, згідно ст.
38 КЗпП України, у зв»язку з
невиконанням власником законодавства
про працю, а саме не належного
обладнання його робочого місця всіма
необхідними засобами, зокрема,
ксероксом, сканером, принтером та
електронною поштою. Однак йому у
звільненні з цих підстав безпідставно
відмовили, не звільнивши до цього часу.
Повний розрахунок з ним не проведено, а
саме за відпрацьований 25 серпня 2013 року
день, не виплачено середній заробіток
за час затримки розрахунку, збитки та
компенсацію за вимушений прогул. Крім
того, директором магазину ОСОБА_3 йому
спричинена моральна шкода за
неприйняття рішення по його заяві та
відкликання на роботу у вихідний день.
З цих підстав, звернувся до суду з
позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав у повному обсязі, надав
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ
«Технополіс-1» Сич В.А. у судовому
засіданні позов не визнав, пояснив, що
ТОВ «Технополіс-1» забезпечило робоче
місце ОСОБА_1 всіма необхідними
засобами, порушення його трудових прав
відповідачем допущено не було, тому
підстав для звільнення ОСОБА_1 за ч.3 ст.
38 КЗпП України немає. Директором ПФ ТОВ
«Технополіс-1» направлено позивачу
відповідь на його заяву про
відсутність підстав для звільнення за
ч.3 ст. 38 КЗпП України, а також про
необхідність попередження про
звільнення за два тижні відповідно до
ст. 38 КЗпП України. Однак ОСОБА_1 з 09
вересня 2013 року продовжує не виходити
на роботу без будь-яких пояснень.
Вважає, що підстави для відшкодування
моральної шкоди також відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з»явилася, надіслала до суду
письмові заперечення проти позову
(а.с.21-23).

Представник відповідача директора
магазину № 3 Полтавської філії ТОВ
«Технополіс-1» ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечував,
зазначив, що дії ОСОБА_3 були законними,
тому підстав для задоволення позову
немає.

Відповідач генеральний директор ТОВ
«Технополіс-1» Цибульський С.В. у судове
засідання не з»явився, будучи належним
чином повідомленим про дату, час та
місце розгляду справи, про причини
неявки суд не повідомив.

Заслухавши учасників судового процесу,
перевіривши фактичні обставини справи
письмовими доказами, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 серпня 2012 року
ОСОБА_1 на підставі наказу № 201-к був
переведений з посади заступника
начальника охорони магазину № 3
Полтавської філії ТОВ «Технополіс-1» на
посаду фахівця з роботи зі зверненням
споживачів магазину № 3 Полтавської
філії ТОВ «Технополіс-1» (а.с.63).

З 26 серпня 2013 року по 08 вересня 2013 року
включно ОСОБА_1 була надана частина
основної щорічної відпустки
тривалістю 14 днів.

07 вересня 2013 року позивач звернувся до
директора Полтавської філії ТОВ
«Технополіс-1» із заявою про розірвання
трудового договору з його ініціативи
та звільнення його з 09 вересня 2013 року з
посади фахівця з роботи із зверненням
споживачів магазину № 3 Полтавської
філії ТОВ «Технополіс-1» згідно ст. 38
КЗпП України через порушення власником
трудового законодавства, а саме у
зв»язку з не обладнанням та не
забезпеченням робочого місця
відповідними технічними засобами з 18
серпня 2012 року, що робить неможливим
виконання своїх обов»язків та
продовження роботи, з виплатою
відповідно до ст. 44 КЗпП України
допомоги в розмірі не менше
тримісячного середнього заробітку.
Вказану заяву зареєстровано в журналі
вхідної кореспонденції 07 вересня 2013
року (а.с.6).

З аналогічною заявою цього ж дня ОСОБА_1
звернувся і до генерального директора
ТОВ «Технополіс-1» Цибульського С.В.

10 вересня 2013 року за вих. № 53/109
директором Полтавської філії ТОВ
«Технополіс-1» ОСОБА_1 надано відповідь
про невідповідність його заяви вимогам
ст.38 КЗпП України, оскільки підстави
для звільнення, які ним зазначені, не
відповідають дійсності. Наголошено, що
згідно ст. 38 КЗпП України працівник має
право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або
уповноваженого ним органу письмово за
два тижні. Звільнити його за поданою
ним заявою неможливо (а.с.9).

13 вересня 2013 року ОСОБА_1 повторно
звернувся із заявою про звільнення з
тих же підстав, 27 вересня 2013 року йому
надано аналогічну попередній
відповідь (а.с.8,10).

Також встановлено, що наказом
директора Полтавської філії ТОВ
«Технополіс-1» Гречишкіним О.М. від 09
вересня 2013 року створено робочу
комісію по розгляду заяви ОСОБА_1 у
складі директора магазину ОСОБА_3,
менеджера служби безпеки ОСОБА_8,
продавців ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.68).

Вказана комісія 09 вересня 2013 року
склала акт, яким встановлено, що робоче
місце ОСОБА_1 обладнане столом,
стільцем, комп»ютером, монітором,
клавіатурою та мишою, тумбою, офісним
приладдям, канцелярським приладдям, що
дозволяє повноцінно виконувати
трудові обов»язки працівником. З 18
серпня 2012 року ОСОБА_1 не чинилося
перешкод до доступу на робоче місце та
робоче місце було забезпечене
технічними засобами, що надає
можливість повноцінно виконувати
трудові обов»язки (а.с.69).

Згідно пояснень продавців ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 від 09 вересня 2013 року, а також
даних ними під час допиту у судовому
засіданні в якості свідків, ОСОБА_1 з 18
серпня 2012 року не чинилося жодних
перешкод до доступу на робоче місце і
робоче місце було забезпечене
технічними засобами, що надає
можливість повноцінно виконувати
трудові обов»язки.

У судовому засіданні допитана в якості
свідка ОСОБА_3 також показала, що робоче
місце ОСОБА_1 було обладнане всіма
необхідними засобами для виконання
своїх трудових обов»язків, в нього був
відсутній особистий сканер, ксерокс,
електронна пошта та принтер, однак вони
знаходилися в працівника, робоче місце
якого знаходилося поряд. Претензій до
ОСОБА_1 щодо неналежного виконання
своїх трудових обов»язків, пов»язаних
саме з відсутністю можливості їх
виконувати, з її боку, як директора, не
було.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 38 КЗпП України
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник.

Працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
власним бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Згідно п.3 ст. 29 КЗпП України до початку
роботи за укладеним трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний: визначити працівникові
робоче місце, забезпечити його
необхідними для роботи засобами.

Проаналізувавши зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку, що
доводи позивача про порушення
власником трудового законодавства не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні. Відсутність на його
робочому місці сканеру, принтеру,
ксероксу та електронної пошти не
потягло за собою жодних нарікань з боку
власника щодо неналежного виконання
ним трудових обов»язків за весь період
роботи. ОСОБА_1 мав можливість без
перешкод використовувати необхідні
йому в роботі технічні засоби, які
знаходилися на інших робочих місцях в
декількох метрах від нього. Крім того,
як пояснив у судовому засіданні свідок
ОСОБА_11, який працював
сервіс-менеджером, він надав ОСОБА_1 в
тимчасове користування свій МФО
(багатофункціональний прилад), тому
позивач був забезпечений необхідними
для роботи засобами.

З цих підстав, позовні вимоги ОСОБА_1
про зобов»язання Генерального
директора ТОВ «Технополіс-1»
Цибульського С.В. видати наказ про
звільнення його з роботи за заявою від
07 вересня 2013 року, відповідно до ч.3 ст. 38
КЗпП України, за власним бажанням, та
виплатити ТОВ «Технополіс-1» вихідну
допомогу, згідно ст. 44 КЗпП, в розмірі 8
419 грн. 35 коп., але не менше тримісячного
середнього заробітку, є безпідставними
та задоволенню не підлягають.

Не є обгрунтованими і позовні вимоги
про зобов»язання генерального
директора ТОВ «Технополіс-1»
Цибульського С.В. вказати в наказі про
виплату йому ТОВ «Технополіс-1»
заробітної плати у подвійному розмірі
в сумі 273 грн. 80 коп., відповідно до ст. 107
КЗпП України, яка не нарахована за 25
серпня 2013 року, у зв»язку з виходом у
вихідний день на роботу на прохання в.о.
директора магазину № 3 ПФ ТОВ
«Технополіс-1» Міняйла О.О. та виплатити
її, виходячи з наступного.

Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Як вбачається з табелю обліку робочого
часу за серпень 2013 року, завіреному
директором магазину № 3 ТОВ
«Технополіс-1», ОСОБА_1 25 серпня 2013 року
мав вихідний день.

Надана позивачем копія журналу з
відміткою, що 25 серпня 2013 року він
прибув на роботу о 9 год. 18 хв., а вийшов о
18 год. 20 хв., не може бути прийнята судом
як допустимий доказ, в розумінні ст. 59
ЦПК України, оскільки вона не завірена
у встановленому законом порядку
власником, а тому є сумніви в
достовірності зазначених в ній даних
(а.с.109). З тих же підстав не може бути
прийнята судом, як допустимий доказ,
відомість обліку робочого часу з
вересня 2012 року по серпень 2013 року,
надана позивачем (а.с.38).

Крім того, свідок ОСОБА_3 у судовому
засіданні зазначила, що 25 серпня 2013
року була у відпустці, але пізніше чула,
що ОСОБА_1 виходив на роботу в той день
зі своєї ініціативи.

Таким чином, позивачем не доведено, що 25
серпня 2013 року був офіційно його
робочим днем, а тому підстав для
виплати йому зарплати в подвійному
розмірі, згідно ст. 107 КЗпП України,
немає.

Враховуючи, що у судовому засіданні не
встановлено факту затримки розрахунку
з ОСОБА_1, його позовні вимоги про
зобов»язання Генерального директора
ТОВ «Технополіс-1» Цибульського С.В.
вказати в наказі про виплату йому ТОВ
«Технополіс-1» середнього заробітку,
згідно ст. 117 КЗпП, в розмірі
середньоденної зарплати 136, 90 грн. за
весь час затримки, за кожний
прострочений день, з 10 вересня 2013 року,
не рахуючи вказаного в заяві дня
звільнення 09 вересня 2013 року по день
фактичного розрахунку, що станом на 11
лютого 2014 року за 155 прострочених днів
становить 21 219 грн. 50 коп. та виплатити
її, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Враховуючи характер спірних
правовідносин, норми ст. 22 ЦК України до
них застосовані бути не можуть, а тому в
задоволенні позовних вимог про
зобов»язання Генерального директора
ТОВ «Технополіс-1» Цибульського С.В.
вказати в наказі про виплату ОСОБА_1 ТОВ
«Технополіс-1» збитків (упущеної
вигоди), згідно п.2 ч.2 ст.22 ЦК України, в
розмірі середньоденної зарплати 136, 90
грн. за кожен прострочений робочий день
по день фактичного розрахунку, що
станом на 11 лютого 2014 року за 109
прострочених днів становить 14 922 грн. 10
коп., та виплатити їх слід відмовити.

Згідно ч.4 ст. 235 КЗпП України у разі
затримки видачі трудової книжки з вини
власника або уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не звільнений з
посади і в задоволенні його позовних
вимог про зобов»язання звільнити його
з посади за ч.3 ст. 38 КЗпП України судом
відмовлено, позовні вимоги про
зобов»язання Генерального директора
ТОВ «Технополіс-1» Цибульського С.В.
вказати в наказі про виплату йому ТОВ
«Технополіс-1» компенсації за час
вимушеного прогулу, згідно ч.4 ст. 235
КЗпП України, в розмірі середньоденної
зарплати 136, 90 грн. за кожен день
вимушеного прогулу по день фактичного
розрахунку, що станом на 11 лютого 2014
року за 109 днів вимушеного прогулу
становить 14 922 грн. 10 коп. та виплатити
її, є безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Не знаходить суд підстав і для
стягнення з ОСОБА_3 у відшкодування
моральної шкоди 1000 грн., а також судових
витрат по справі у сумі 229 грн. 40 коп.,
оскільки згідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування моральної шкоди
власником або уповноваженим ним
органом працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Судом не встановлено порушення
законних прав позивача директором
магазину № 3 ТОВ «Технополіс-1» ОСОБА_3
під час виклику його на роботу в
телефонному режимі на 09 вересня 2013
року, коли в нього за графіком мав бути
вихідний день, оскільки, як встановлено
судом, в ті дні в магазині проводилася
масштабна акція і був великий наплив
людей, тому ОСОБА_1 попрохали вийти на
роботу у зв»язку з службовою
необхідністю, що допускається
відповідно до п.3 ч.2 ст. 71 КЗпП України.

За таких обставин, підстав для
відшкодування моральної шкоди суд не
вбачає, а тому і судові витрати
стягненню з відповідача не підлягають.

Питання про розподіл судових
витрат суд вирішує відповідно до ст. 88
ЦПК України та відносить їх за рахунок
держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технополіс-1»,
директора магазину № 3 Полтавської
філії ТОВ «Технополіс-1» ОСОБА_3,
Генерального директора ТОВ
«Технополіс-1» Цибульського Сергія
Віталійовича про зобов»язання
звільнити з посади, виплатити
заборгованість по заробітній платі,
середньомісячний заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні,
спричинені збитки, компенсацію за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Полтавської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. І. Савченко