Справа № 362/3812/14-ц Головуючий у І
інстанції Ковбель М.М.Провадження №
22-ц/780/6767/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія
УХВАЛА

Іменем України

09 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді
Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва
В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Васильківського міськрайонного
суду Київської області від 07 листопада
2014 року у справі за заявою ОСОБА_1 про
перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 вересня 2014 року по справі за
скаргою ОСОБА_1 на дії відділу
Державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції Київської області
та зобов'язання вчинити дії,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року заявник ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою про
перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 вересня 2014 року по справі за
скаргою ОСОБА_1 на дії відділу
Державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції Київської області
та зобов'язання вчинити дії. Заяву
мотивував тим, що ухвалою
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 05 вересня 2014 року
частково задоволено скаргу ОСОБА_1 та
зобов'язано начальника відділу
державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції в Київській області
зняти арешт з належної ОСОБА_1 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1, що накладено за
реєстраційними номерами обтяження №
57521 та 1360920 про обтяження квартири
АДРЕСА_1. Однак 06 жовтня 2014 року
Державним реєстратором прав на
нерухоме майно винесено рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень, відповідно до якої
повідомляється про неможливість
виконання згаданого судового рішення
від 05 вересня 2014 року, так як відділом
державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції на об'єкт обтяження
було накладено арешт без зазначення
часток. На думку заявника, є підстави
для звернення до суду з даною заявою,
оскільки він не знав та не міг знати, що
інформація, надана відділом державної
виконавчої служби Васильківського
міськрайонного управління юстиції про
накладення обтяження на об'єкт
нерухомості стосується всього об'єкта,
а не 1/3 його частини. Просив переглянути
в зв'язку з нововиявленими обставинами
ухвалу Васильківського міськрайонного
суду Київської області від 05 вересня 2014
року, скасувати її та постановити нову
ухвалу про зняття арешту з квартири
АДРЕСА_1, який накладено за
реєстраційним номером обтяження № 57521,
що реєстрований 08 липня 2004 року по
постанові № 328/4 від 30 червня 2004 року
відділу державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції про обтяження
квартири АДРЕСА_1; за реєстраційним
номером обтяження № 1360920, що
зареєстрований 07 жовтня 2004 року по
постанові № 476/4/4 від 27 вересня 2004 року
відділом державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції про обтяження
квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 07 листопада 2014 року в задоволенні
заяви ОСОБА_1 про скасування за
нововиявленими обставинами ухвали
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 05 вересня 2014 року
відмовлено.

Заявник ОСОБА_1, не погоджуючись із
ухвалою суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на необґрунтованість ухвали, просив
скасувати ухвалу Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 07 листопада 2014 року, матеріали
справи направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, перевіряючи законність
та обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1
про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, суд першої інстанції
виходив із недоведеності підстав
такого перегляду відповідно до ч. 2 ст.
361 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, оскільки вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України,
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдиві показання свідка, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Згідно ч. 2 ст. 365 ЦПК України
розглянувши заяву, суд може скасувати
судове рішення, що переглядається, і
прийняти нове судове рішення або
залишити заяву про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
без задоволення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК України, є
те, що вони існували на час розгляду
справи; ці обставини не могли бути
відомі заявникові на час розгляду
справи; вони входять до предмета
доказування у справі та можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі. Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Відповідно до п. 7 даної постанови
обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст.
361 ЦПК України є підставою для
перегляду судового рішення, це
юридичні факти, які існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, повинні бути
істотними, тобто такими, що могли
вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення і були
встановлені після набрання ним
законної сили.

Питання про те, які обставини можна
вважати істотними, є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладені в основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відома
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

Отже, підставою перегляду будь-якого
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами є те, що на
час ухвалення рішення суд не мав
можливості врахувати істотну
обставину, яка могла суттєво вплинути
на вирішення справи, оскільки учасники
розгляду справи не знали про неї та,
відповідно, не могли надати суду дані
про неї.

Таким чином перегляд справи у зв'язку з
нововиявленими обставинами має на меті
не усунення судових помилок (що є
прерогативою судів апеляційної та
касаційної інстанції), а лише перегляд
вже розглянутої справи з урахуванням
обставини, про існування якої стало
відомо після ухвалення судового
рішення.

Як вбачається із матеріалів справи,
заявник, звертаючись із скаргою на дії
державного виконавця, просив зокрема
зняти арешт з належної йому 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1, який накладено за
реєстраційним номером обтяження № 57521,
що реєстрований 08 липня 2004 року по
постанові № 328/4 від 30 червня 2004 року
відділу державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції про обтяження
квартири АДРЕСА_1; за реєстраційним
номером обтяження № 1360920, що
зареєстрований 07 жовтня 2004 року по
постанові № 476/4/4 від 27 вересня 2004 року
відділу державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції про обтяження
квартири АДРЕСА_1.

Судом задоволено вимоги заявника в
даному обсязі.

Спростовуються матеріалами справи
доводи апеляційної скарги, що заявнику
не було відомо про накладення об'єкту
на всю квартиру, а не на його частину, що
є ново виявленою обставиною.

Так, в матеріалах справи наявний витяг
з Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна у порядку доступу
нотаріусів № 59210016 від 04 червня 2014 року
за параметрами запиту АДРЕСА_1. За
даними витягу, арешти нерухомого майна
здійснено: 24 червня 2004 року за
реєстраційним номером обтяження 41273 на
підставі ухвали б/н від 11 травня 2004 року
Васильківського міськрайонного суду,
об'єкт обтяження - квартира АДРЕСА_1; 08
липня 2004 року за реєстраційним номером
обтяження 57521 на підставі постанови 328/4
від 30 червня 2004 року відділу державної
виконавчої служби Васильківського
міського управління юстиції, об'єкт
обтяження - квартира АДРЕСА_1; 22 вересня
2004 року за реєстраційним номером 1321138
на підставі ухвали б/н від 11 травня 2004
року Васильківського міськрайонного
суду Київської області, об'єкт
обтяження - квартира АДРЕСА_1; 07 жовтня
2004 року за реєстраційним номером 1360920
на підставі постанови 476/4 від 27 вересня
2004 року відділу державної виконавчої
служби Васильківського міського
управління юстиції, об'єкт обтяження -
1/3 частина квартири АДРЕСА_1 (а. с. 10 - 11).

Таким чином, даний витяг, із якого
ОСОБА_1 міг дізнатись про обсяг арешту,
накладеного на його квартиру в цілому,
був наявний в матеріалах справи ще під
час постановлення ухвали судом першої
інстанції від 05 вересня 2014 року.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції в ухвалі від 07 листопада 2014
року про те, що обставини, на які
посилається заявник як на
нововиявлені, не можуть вважатися
такими, і що заявник, подаючи заяву про
перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали суду, по суті змінив
заявлені вимоги.

При цьому судом першої інстанції
правомірно було враховано, що не може
вважатися нововиявленою обставина, яка
ґрунтується на переоцінці тих доказів,
які вже оцінювались судом у процесі
розгляду справи і були надані самим
заявником. Також не можуть визнаватися
нововиявленими обставини, на які
посилався учасник судового процесу в
своїх поясненнях в суді будь-якої
інстанції, або які могли бути
встановлені судом в разі виконання
вимог процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги, що іншим
чином неможливо виправити недолік,
допущений ОСОБА_1 внаслідок допущеної
раніше помилки органів державної
виконавчої служби, ніж шляхом
уточнення вказаного питання в рамках
розгляду судом заяви про перегляд
справи за нововиявленими обставинами,
колегія суддів відхиляє, оскільки інші
співвласники не позбавлені можливості
звернутися до суду із вимогами про
звільнення майна з-під арешту. Особисті
права та інтереси самого апелянта як
співвласника 1/3 вказаної квартири
судом були захищені.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування ухвали суду.

Оскільки заявником ОСОБА_1 не було
доведено передбачених ст. 361 ЦПК
України підстав для перегляду рішення
у зв'язку з нововиявленими обставинами,
судом першої інстанції правомірно було
відмовлено заявнику в задоволенні
заяви про перегляд рішення у зв'язку із
нововиявленими обставинами.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
першої інстанції постановлена із
дотриманням норм процесуального права
і не може бути скасована з підстав, що
викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного
суду Київської області від 07 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.