Номер провадження № 22-ц/785/1934/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Троїцької
Л.Л.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: позивача ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
припинення права власності на частку у
спільному майні, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 06 грудня 2013
року,-

встановила:

11.09.2006р. ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4 про припинення права
власності на частку у спільному майні,
в якому просила припинити право
власності ОСОБА_4 на 13/75 частин
житлового будинку, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

При цьому посилалася на те, що
позивачка є власником 62/75 частин
вищезазначеного будинку, частина
відповідачки є незначною, спірний
будинок є неподільним, ОСОБА_4 має інше
місце проживання, також ОСОБА_2 внесла
кошти на депозитний рахунок суду та
згодна на компенсацію.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити їх у повному
обсязі.

Відповідачка у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову,
посилаючись на те, що вона з 1974 року
зареєстрована та проживала за адресою:
АДРЕСА_1, останній час в зв'язку з
погіршенням стосунків між сторонами,
відповідачка вимушена знімати житло,
однак іншого місця проживання у неї
немає, а тому при задоволенні позову
будуть порушені її інтереси, як
співвласника та інтереси її доньки -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також
зареєстрована за вищевказаною адресою.

Представник відповідачки також
просила у задоволенні позову
відмовити, з підстав викладених у
запереченнях на позов та запереченнях
на висновок судової
будівельно-технічної експертизи, які
надала до суду.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 06.12.2013р. в задоволенні позову
позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 06.12.2013р. скасувати, ухвалити
нове рішення, яким позов позивача
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
При цьому посилається на те, що
відповідачка та її донька проживають
за адресою АДРЕСА_2, ця квартира
належить ОСОБА_7, який згідно свідоцтва
про народження є батьком дитини
відповідача - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а
тому права неповнолітньої дитини не
порушуються.

В суді апеляційної інстанції
позивачка ОСОБА_2, її представник
ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та
просили її задовольнити. При цьому
посилалися на те, що частка
відповідачки є незначною, її виділення
в натурі є неможливою, спільне
користування будинком з відповідачкою
є також неможливим.

Відповідачка ОСОБА_4, її представник
ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін. При цьому посилались на те, що
ОСОБА_4, є матір'ю - одиначкою, в
свідоцтві про народження батько
дитини вказаний за заявою ОСОБА_4 В
зв'язку з поганими відносинами зі
своєю рідною сестрою ОСОБА_2, вона не
може проживати у спірному будинку. Вона
не має іншого житла, орендує квартиру,
в зв'язку з чим не згодна з вимогами
позивача про припинення її права
власності на квартиру. Вважає, що в
спірному будинку є можливість
проживати, оскільки є земельна ділянка,
на якій можливо добудувати прибудову
до будинку.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу в
задоволенні позову на підставі ст.365 ЦК
України, суд першої інстанції
посилався на те що, припиненням права
власності ОСОБА_4 на частку у спільному
майні буде завдана істотна шкода її
інтересам та інтересам її
неповнолітньої дитини. При цьому суд
зазначив, що наявність всіх чотирьох
обставин повинна бути оцінена судом у
сукупності для прийняття рішення про
припинення права власності. В даному
випадку судом не приймається до уваги
висновок судової будівельно-технічної
експертизи від 27 серпня 2013р. №845,
оскільки експертом не визначено чи є
частка ОСОБА_4 (13/75) у житловому будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
незначною, крім того, експертом
вирішувалось питання про можливість
виділу в натурі 13/75 частин
вищезазначеного будинку, який
складається із приміщень: 1-2 житлова,
пл..20,0 кв.м., 2-1 кухня, пл.10,0 кв.м., 2-2
коридор, пл.7,2 кв.м., 2-3 житлова, пл.9,0
кв.м., 2-4 санвузол, пл.2,7 кв.м., 3-1 кухня,
пл.14,8 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м.,
житлова площа 29,0 кв.м. Однак, з
матеріалів справи та технічної
документації вбачається, що житловий
будинок складається із приміщень: 1-2
житлова, пл.20,0 кв.м., 2-1 кухня, пл.10,0 кв.м.,
2-2 коридор, пл.7,2 кв.м., 2-3 житлова пл.9,0
кв.м., 2-4 санвузол, пл.2,7 кв.м., 3-1 житлова,
пл.14,8 кв.м., а відповідно і житлова площа
будинку складає 33,8 кв.м., а не 29,0 кв.м.
Крім того, ринкова вартість 13/75 частин
спірного будинку проведена без
врахування земельної ділянки, площею
1024 кв.м., яка знаходиться у користуванні
сторін, а тому є підстави для відмови
позивачу у позові.

З'ясувавши в достатньо повному
обсязі права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевіривши доводи
та давши їм належну правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником 62/75 частини житлового
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
дарування від 20 червня 1996р., свідоцтвом
про право власності на спадщину за
законом від 07 грудня 1996р., договором
дарування частини житлового будинку
від 14 вересня 2000р.

Згідно свідоцтва про право
власності на спадщину за законом від 07
грудня 1996р. ОСОБА_4 є власником 13/75
частини житлового будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_4 з 09.12.1991р. та її донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з 05.02.2013р., зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1 і іншого житла у них
не має(а.с.149).

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, її матір'ю є
ОСОБА_4, а батьком - ОСОБА_7, тобто
реєстрація батька здійсненна за
заявою матері (а.с.104).

Згідно рішення Київського районного
суду м. Одеси від 24 січня 2012р. ОСОБА_4 та
ОСОБА_9 розірвали шлюб. В рішенні
зазначено, що сторони припинили шлюбні
стосунки з серпня 2010р., проживають
окремо. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4
залишила прізвище ОСОБА_4 (а.с.102-103).

Як вбачається з технічного
паспорту, сторони мають в користуванні
земельну ділянку 1068 кв.м., яка під
городом знаходиться в розмірі 722 кв.м.,
під двором 251 кв.м.(а.с.44 -45).

Згідно висновку судової
будівельно - технічної експертизи,
ринкова вартість будинку АДРЕСА_1,
складає 210 083 грн., де 13/75 частин
складає 36 414 грн. Виділити в натурі 13/75
частин неможливо (а.с.110-119).

Відповідно до ухвали Київського
районного суду м. Одеси від 06 грудня
2013р., позивачка ОСОБА_2 внесла на
депозитний рахунок територіального
управління державної судової
адміністрації кошти в розмірі 36 414
грн.(а.с.164-165).

Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України,
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що
для припинення права особи на частку у
спільному майні необхідно встановити
наявність будь - якої із обставин,
передбачених пунктами 1-3 частини
першої статі 365 ЦК України за умови, що
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що відсутні
передбачені ст. 365 ЦК України обставини,
за наявності яких можливе припинення
права особи на частку у спільному
майні.

Колегія суддів враховує те, що
відповідачка заперечує проти
припинення права власності на належну
її частку, оскільки це завдасть
істотної шкоди її інтересам. Крім того,
позбавлення відповідача права
власності на належне її нерухоме майно
суперечить ст.4 Конституції України,
якою встановлено, що право власності є
непорушним. Також відповідачка та її
неповнолітня донька не мають іншого
житла, припинення права власності на її
частку позбавило б останню права
власності на житло та завдало б
істотної шкоди її інтересам, оскільки
іншого, належного їй на праві
власності житла відповідачка не має.

В своїх запереченнях на
апеляційну скаргу, відповідачка
посилалася на те, що вона має право
користуватися тією частиною земельної
ділянки біля будинку, що відповідає її
частці, яка була виділена її матері за
рішенням суду, а це 177 кв.м. За вказану
земельну ділянку вона сплачує
земельний податок. Вона сама
самостійно, виховує доньку, сплачує
орендну плату за квартиру, проживає у
родичів та знайомих, а тому припинення
її права власності на квартиру
порушує її права на житло, яке є єдиним
для неї з донькою місцем проживання.
Проживання у родичів та знайомих
короткий проміж часу не дає підставу
для реєстрації, оскільки родичі та
знайомі не дають згоду на реєстрацію в
їх квартирі(а.с.191-193).

Отже, встановивши фактичні
обставини, дослідивши надані сторонами
докази в сукупності, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог, виходячи з того, що
позивачем не надано доказів та не
доведено обставин, які, відповідно до
вимог ч.1ст.365 ЦК України, є підставою
для припинення права власності ОСОБА_4
на частку в спільному майні.

Позивачем не доведено
переконливими доказами ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог, а саме те, що частка
відповідача у праві власності на
будинок є незначною, спільне
користування будинком неможливим та
те, що відповідачка має інше житло на
праві власності.

Доводи апеляційної скарги про те,
що відповідачка проживає з донькою і
фактично забезпечена житлом не
підтверджено доказами та не свідчить
про наявність у неї житла на праві
власності.

Інші доводи апелянта вищевказаних
висновків суду не спростовують, тому
підлягають відхиленню.

Колегія суддів дійшла висновку, що
відповідачка не порушує права позивача
користуватися будинком та земельною
ділянкою, загальною площею 1068 кв.м.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів, розглянувши скаргу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої
інстанції порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.
209,303,307ч.1п.1,308,314,315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 06 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили негайно
з моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

О.М. Таварткіладзе

Л.Л. Троїцька