Справа № 2-2026/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2014
Ровеньківський міський суд Луганської
області в складі: головуючого судді
Шумченко Л.В.,

при секретарі Запорожцевій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ровеньки справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що є законним
представником неповнолітніх ОСОБА_3,
ОСОБА_1, треті особи: Ровеньківський
міський сектор Управління Державної
міграційної служби України в
Луганській області, ОСОБА_5, Служба у
справах дітей Ровеньківської міської
ради про позбавлення права
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, у
якому вказала, що на підставі рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 17 травня 2012 року
їй належить житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1. З 23 вересня 1999 року за
вказаною адресою є зареєстрованими
відповідачка, яка доводиться колишньої
дружиною її чоловіку, та їх діти від
першого шлюбу. З січня 2008 року їх
подружні стосунки були припинені,
після чого відповідачка разом зі
своїми дочками переїхали до іншого
місця проживання. В жовтні 2008 року їх
шлюб було розірвано. Не дивлячись на
це, відповідачі залишаються
зареєстрованими за вказаною адресою і
досі. Виписуватись з належного їй
будинку в добровільному порідку вони
не бажають. Реєстрація відповідачів
створює для позивачки багато
труднощів, пов'язаних з тим, що вона не
має можливості зареєструватись в
своєму житловому будинку разом зі
своїм малолітнім сином. Просила
позбавити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, права
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та
зняти їх з реєстрації за вказаною
адресою.

13 травня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, у
якому вказала, що у вказаній у позовній
заяві частині житлового будинку вона
та її неповнолітні діти проживали у
якості членів сім'ї власника будинку.
На той час, тобто в 1999 році вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5, онуком власниці частини
будинку ОСОБА_6 Їхні діти: ОСОБА_1, 2000
року народження, та ОСОБА_3, 2004 року
народження, народились під час їхнього
проживання у спірному житловому
будинку, тому також зареєстровані як
члени сім'ї власника. Після розпаду
сім'ї її чоловік ОСОБА_5 фактично вигнав
її та дітей з будинку. Вважаючи, що
право проживання за дітьми
зберігається, вона не заявляла позов
про вселення, оскільки спільне
проживання з колишнім чоловіком було
неможливе. Про перехід права власності
до позивачки ОСОБА_1. їй стало відомо
лише після відкриття провадження у цій
цивільній справі. Вважає, що набуваючи
право власності на частину житлового
будинку, позивач набула й обов'язки, які
виконувала колишній власник, тобто
забезпечувати житлом колишніх членів
сім'ї власника. Більше того, вважає, що
передача прав власника була здійснена
з порушенням діючого законодавства, що
забезпечує право користування житлом
позивачку та її дітей. Вважає, що право
на користування будинком вони не
втратили, воно порушено незаконними
діями відповідачки та її чоловіка. Вона
та її діти не проживають в спірному
будинку не за власним бажанням, а через
відсутність такої можливості, бо
ОСОБА_1 не дозволяє їм жити в спірному
будинку. Просила вселити її та її
неповнолітніх дітей в будинок за
адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю підтримав
заявлені позовні вимоги та просив їх
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві. Просив відмовити у
задоволенні зустрічної позовної заяви.

Відповідачка заявлені до неї позовні
вимоги не визнала, просила відмовити у
їх задоволенні, та задовольнити її
зустрічний позов.

Представник третьої особи - Служби у
справах дітей Ровеньківської міської
ради, в судове засідання не з'явився.
Був належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи. Подав до
суду письмову заяву, у якій просив
справу розглядати без його участі та
прийняти рішення на розсуд суду.

Третя особа - ОСОБА_5, в судове засідання
не з'явився, подав до суду письмову
заяву, у якій просив справу розглянути
за його відсутності. підтримав свої
пояснення щодо згоди з позовом ОСОБА_1

Представник третьої особи - Управління
Державної міграційної служби України в
Луганській області, в судове засідання
не з'явився, був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи. подав до суду письмову заяву, у
якій просив справу розглядати без їх
участі та прийняти рішення на розсуд
суду.

Вислухавши представника позивачки та
відповідача, дослідивши письмові
матеріали справи та надані сторонами
докази, суд вважає позов ОСОБА_1 таким,
що підлягає задоволенню, а зустрічний
позов ОСОБА_2 таким, що задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що 17 травня 2012 року Ровеньківським
міським судом Луганської області було
затверджено мирову угоду, згідно якої
за ОСОБА_1 було визнано право власності
на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1
з належними до неї господарськими та
побутовими будівлями і спорудами, яка
раніше належала ОСОБА_6 на підставі
договору купівлі-продажу від 23 березня
1992 року (ар.с. 4).

Згідно копії домової книги АДРЕСА_1, там
є зареєстрованими відповідач ОСОБА_2,
та її неповнолітні діти: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ар.с. 5).

Частиною 1 ст. 156 Житлового Кодексу
України (із змінами від 6 травня 1993
року), яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, члени сім'ї
власника квартири, які проживають
разом з ним у квартирі, що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
квартири, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачка та її неповнолітні діти
не є членами сім'ї власника спірного
житлового приміщення, тому суд не має
законних підстав вважати, що вони мають
право користування АДРЕСА_1.

Посилання відповідачки на незаконне
придбання ОСОБА_1 у власність спірного
житлового приміщення не може бути
прийнято судом до уваги, оскільки
позивачка є власницею житлового
приміщення на підставі ухвали
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 17 травня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5
про стягнення грошової суми, яка
набрала законної сили у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими особами, об'єднаннями
громадян та іншими організаціями,
громадянами та юридичними особами на
всій території України. Обов'язковість
урахування (преюдиційність) судових
рішень для інших судів визначається
процесуальним законом.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись з
ухвалою Ровеньківського міського суду
Луганської області від 17 травня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5
про стягнення грошової суми, в червні
2013 року подала до Апеляційного суду
Луганської області апеляційну скаргу.
Як пояснила в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2, вказану апеляційну
скаргу їй було повернуто у зв'язку з
відсутністю заяви про поновлення
строку на оскарження. Подавати заяву на
поновлення строку на оскарження вона
не стала.

Оскільки ухвала Ровеньківського
міського суду Луганської області від 17
травня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення
грошової суми набрала законної сили у
встановленому законом порядку,і не
була скасованою, вона є обов'язковою
для виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особами,
об'єднаннями громадян та іншими
організаціями, громадянами та
юридичними особами на всій території
України.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник
житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Суд вважає за можливе захистити
право власності позивача ОСОБА_1,
оскільки відповідач ОСОБА_2 та її
неповнолітні діти не є членами її сім'ї
і на вимогу власника мали звільнити
житлове приміщення. З огляду на
вищенаведене суд не має законних
підстав для задоволення зустрічного
позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, 71,72 ЖК
України, ст.ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що є законним
представником неповнолітніх ОСОБА_3,
ОСОБА_1, треті особи: Ровеньківський
міський сектор Управління Державної
міграційної служби України в
Луганській області, ОСОБА_5, Служба у
справах дітей Ровеньківської міської
ради про позбавлення права
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3
, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
реєстрації у житловому приміщенні за
адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення
відмовити у зв'язку з
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Ровеньківський міський суд
протягом десяти днів зі дня його
проголошення, а особами, які не були
присутніми при його оголошенні - у той
же строк з моменту отримання його
копії.

Суддя:
Л.В. Шумченко