АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8339/13 / 22ц/790/466/14
Справа№ 645/7369/13
інстанції: Бондарева І.В.
Категорія: договірні
Доповідач: Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів: - Коростійової
В.І.,Івах А.П.,

за участю секретаря - Литвин Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» на рішення Фрунзенського
районного суду міста Харкова від 08
жовтня 2013 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

14 серпня 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк (далі - ПАТ)
КБ «Приватбанк» звернулося до суду з
вказаним позовом.

В обґрунтування позову посилалось на
те, що 19 квітня 2007 року уклало з ОСОБА_3
кредитний договір №НАХRRХІ 13850192, згідно
якого банк надав ОСОБА_3 кредит у
розмірі 9604,79 грн. зі сплатою 12% річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом.

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконував.

Станом на 03 липня 2013 року допустив
заборгованість у розмірі 96 087,79 грн., з
яких:

- 8825, 11 грн. заборгованість за
кредитом;

- 40 885,43 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 41325,45 грн. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 4551,80 грн.- штраф (процентна
складова).

Посилаючись на вказані обставини,
просило стягнути з ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
у сумі 96 087,79 грн. та судові витрати.

Відповідач проти позову заперечував,
посилаючись на те, що він з умовами
надання споживчого кредиту
ознайомлений не був; позивач пропустив
строк позовної давності.

Рішенням Фрунзенського районного суду
міста Харкова від 08 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким позов задовольнити у повному
обсязі. При цьому посилається на:
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин справи, які мають значення для
справи, які суд вважав всановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

ОСОБА_3 рішення суду не оскаржував.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню з підстав,
передбачених п.п.2,4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов висновку, що
право позивача на повернення кредитних
коштів було відповідачем порушено,
проте позивачем пропущена позовна
давність, на застосуванні якої
наполягає ОСОБА_3

Погодитись із таким висновком у
повному обсязі не можна, оскільки суд
першої інстанції дійшов його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджено наявними у справі
доказами, що між сторонами 19 квітня 2007
року укладено кредитний договір
№НАХRRХІ 13850192. Згідно договору банк
надав ОСОБА_3 строковий кредит у
розмірі 9604,79 грн. на строк до 17 жовтня 2008
року включно, з умовами сплати за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1% на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 230,52 грн. та
одноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 1600,8
грн. в обмін на зобов'язання
позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісій в
зазначені в Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Рострочка», «Стандарт») строки. При
цьому погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з « 15» по « 20» число
кожного місяця позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 816,98 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно за
Умовами (а.с.9).

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться (ст.526 ЦК України)

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Судом встановлено та не спростовано
ОСОБА_3, що банк виконав свої
зобов'язання та надав останньому
кредит у розмірі 9684,79 грн.

ОСОБА_3 зобов'язаний був повернути
кредит та сплатити відсотки за його
користування у строк до 17 жовтня 2008
року, проте зобов'язання не виконав.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 на
погашення кредиту сплатив банку 15 815
грн., проте платежі здійснював не в
обумовлені договором строки та не у
належному розмірі. Внаслідок
порушення позичальником умов
кредитного договору щодо своєчасного
повернення боргу та сплати відсотків
за кредитом, в останнього станом на 03
липня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 96 087,79 грн.

З огляду на таке, доводи позивача щодо
неналеженого виконання відповідачем
своїх зобов'язань за кредитним
договором є обгрунтованими, право
банку на повернення кредитних коштів,
відсотків за користування ними та
штрафних санкцій є порушеним.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він не був
ознайомлений з зазначеними вище
Умовами, спростовується наявними у
справі доказами.

За умовами кредитного договору він
складається із заяви та Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам.

Із заяви №НАХRRХІ 13850192 від 19 квітня 2007
року про надання ОСОБА_3 споживчого
кредиту, підписаного ним особисто,
вбачається, що він ознайомлений та
згоден з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам та висловлює
свою згоду на те, що ця заява разом з
запропонованими «Приватбанком»
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, тарифами складає між
ним і банком кредитно-заставний
договір (а.с. 9,104-109).

Безпідставними є і посилання ОСОБА_3 на
те, що Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»),
(«Стандарт»), які є в матеріалах справи
у момент підписання ОСОБА_3 заяви про
надання кредиту могли бути іншими.

Іншого тексту Умов надання споживчого
кредиту, які б діяли на 19 квітня 2007 року
ОСОБА_3 не надав. Тоді як, ПАТ КБ
«Приватбанк» надав суду копії наказу №
PR- 2007-99 від 24 січня 2007 року з додатком №2
(Умови) з якого вбачається, що на час
укладення кредитного договору між
сторонами діяли саме Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка»), («Стандарт») (а.с. 9,104-109).

Не підтверджено належними доказами і
спростовується наявними у справі
матеріалами і посилання ОСОБА_3 на те,
що він повернув кредит у повному
обсязі.

Разом з тим, при розгляді справи судом
першої інстанції ОСОБА_3 скористався
наданим йому законом правом на подачу
заяви про застосування до спірних
відносин наслідків пропуску позовної
давності позивачем.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
помилково вважав, що до спірних
правовідносин застосовується строк
позовної давності у три роки. При цьому,
поза увагою суду залишилась та
обставина, що відповідно до п. 5.5. Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт) термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, процентів за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у п'ять років.

Таким чином, сторони у письмовій формі
домовились про збільшення строку
позовної давності відносно стягнення
заборгованості за кредитом до п'яти
років, що не заборонено ст. 259 ЦК
України.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору - 17
жовтня 2008 року, так і строки виконання
зобов'язань, шляхом внесення
щомісячних платежів, що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
основі договору. Зокрема, позичальник
повинен був щомісяця в період з « 15» по
« 20» число, надавати банку грошові
кошти (щомісячний платіж) у сумі 816,98
грн. для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії, а також інших
витрат згідно за умовами.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 перестав
виконувати щомісячні зобов'язання з
погашення кредиту за умовами договору
з травня 2007 року, у той час як з вимогами
про стягнення заборгованості за
кредитом банк звернувся 14 серпня 2013
року, включивши до позовних вимог всю
заборговану суму.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
кожного місяця, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань.

Така правова позиція була висловлена у
Постанові Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року (справа № 6-116 цс 13),
а відповідно до ст.360.7 ЦПК України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Враховуючи викладене, стягненню з
ОСОБА_3 на користь позивача підлягає
сума заборгованості за кредитом в
межах строку позовної давності у п'ять
років.

Згідно наданого банком розрахунку
заборгованості за договором №НАХRRХІ
13850192 від 19 квітня 2007 року (зробленого
відповідно до правового висновку ВСУ у
зазначеній вище справі) загальна сума
заборгованості складає 18 022 грн. 45 коп.,
з яких:

- 1 727,68 грн. - заборгованість по
тілу кредита;

- 34,50 грн. - заборгованість по
відсоткам;

- 11 734,58 грн. - заборгованість по
відсоткам на прострочену
заборгованість;

- 4529,69 грн. - заборгованість по пені
(а.с.118-119).

Заперечень щодо правильності такого
розрахунку від ОСОБА_3 не надійшло.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума,
її розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. При
цьому закон дозволяє сторонами
домовитись про зміну розміру
неустойки у бік її зменшення або
збільшення, крім випадків,
передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті надає суду
право у випадку виникнення спору з
приводу розміру штрафних санкцій
(неустойки), оцінивши розмір
заборгованості та розмір штрафних
санкцій (неустойки), зменшити її розмір
в тому випадку, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, тобто зменшити
розмір штрафних санкцій (неустойки)
через не співмірність з розміром
основного зобов'язанння.

За наданим банком розрахунком (в межах
п'ятирічного строку позовної давності)
розмір пені становить 4 529,69 грн. що не є
співмірним з сумою боргу за тілом
кредиту та значно перевищує збитки, які
завдані банку.

В суді, як першої так і апеляційної
інстанції ОСОБА_3 та його представник
заперечували проти розміру
заборгованості, зокрема, і проти
розміру нарахованої банком пені.

За таких обставин, судова колегія
вважає за можливе, застосувавши ст.ст.
549, ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити розмір
пені, яка підлягає стягненю з ОСОБА_3 до
1727,68 грн.

Оскільки судом першої інстанції
неправильно було застосовано норми
матеріального права та неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, судова колегія вважає за
необхідне рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
стягнувши на користь позивача
заборгованість за кредитом в сумі 15 224,
44 грн., з яких: 1 727,68 грн. заборгованість
по тілу кредита; 34,50 грн.
заборгованість по відсоткам; 11 734,58 грн.
заборгованість по відсоткам на
прострочену заборгованість; 1 727,68 грн.
заборгованість по пені.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_3
на користь позивача підлягають
стягненню судові витрати пропорційно
задоволеним позовним вимогам в сумі
152,24 грн.

Керуючись ч. 1 ст.303, ст.304, п.3 ч.1 ст.307, п.4
ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду
міста Харкова від 08 жовтня 2013 року
скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№НАХRRXI від 19 квітня 2007 року у розмірі 15
224 (п'ятнадцять тисяч двісті двадцять
чотири) гривні 44 копійок, судовий збір
152 (сто п'ятдесят дві) гривні 24 копійок.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: