Провадження №2/761/510/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі
Панченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району», Комунального
підприємства «Керуюча дирекція
Шевченківського району», 3-ті особи:
Шевченківська районна у м. Києві
державна адміністрація, Відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, Комунальне підприємство «ЖЕК
«Михайлівська» Шевченківської
районної у місті Києві державної
адміністрації про визнання права
власності на квартиру за набувальною
давністю та визнання права власності
на новостворену квартиру ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, Комунального
підприємства - Управління житлового
господарства Шевченківського району м.
Києва, в якому просила визнати права
власності на квартиру за АДРЕСА_1,
загальною площею 165,8 кв.м., за
набувальною давністю; визнати
квартиру: об'єднані приміщення першого
поверху площею 165,8 кв.м. та мансардного
поверху площею 208,7 кв.м. в одну
п'ятикімнатну квартиру за АДРЕСА_1,
загальною площею 355,8 кв.м., житловою 208,87
кв., новоствореним майном; визнати
право власності на новостворене майно
квартиру: об'єднані приміщення першого
поверху площею 165,8 кв.м. та мансардного
поверху площею 208,7 кв.м. в одну
п'ятикімнатну квартиру за АДРЕСА_1,
загальною площею 355,8 кв.м., житловою 208,87
кв.

В процесі розгляду справи за
клопотанням представника позивача
неналежного відповідача Комунальне
підприємство Управління житлового
господарства Шевченківського району м.
Києва було замінено на Комунальне
підприємство «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району» та
Комунальне підприємство «Керуюча
дирекція Шевченківського району».

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що нею на підставі
договорів купівлі-продажу від 20.02.1996
року та 19.04.1996 року була придбана
квартира АДРЕСА_1. Станом на 1996 рік
спірна квартира була розташована на
4-му поверсі 4-х поверхового будинку та
складалася з 5-ти кімнат жилою площею 92.5
кв.м., у тому числі: 1-а - 11.2 кв.м., 2-а
кімната - 11.3 кв.м., 3-я кімната 30.4 кв.м., 4-а
кімната 19.8 кв.м., 5-а кімната 20.2. кв.м.,
кухні площею 13.1 кв.м., ванної кімнати 3
кв.м., вбиральні 1.6 кв.м., коридор 12,4,5,9 8,8
9,3, передпокій 16.1 кв.м. Загальна площа
квартири становила 165.8 кв.м.

Відповідно до розпорядження Київської
міської державної адміністрації за №
379 від 02.03.2001 року «Про надання дозволу
на виготовлення проектно-кошторисної
документації на реконструкцію горищ та
надбудову мансардних поверхів деяких
будинків в м. Києві» були внесені зміни
до розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 23.11.1998 за №
2289 «Про залучення інвесторів до
реконструкції горищ під мансардні
приміщення у м. Києві» їй було надано
право виступити інвестором
реконструкції горища над квартирою за
АДРЕСА_1

30 травня 2001 року між нею, як Інвестором,
та Комунальним підприємством -
Управління житлового господарства
Шевченківського району м. Києва був
укладений інвестиційний контракт № 67/17
про реконструкцію горища буд. АДРЕСА_1
під мансардний поверх над квартирою
НОМЕР_1.

Відповідно до п. 1.1. даного контракту їй
була передана площа горищного
приміщення 147,03 кв.м. будинку АДРЕСА_1 з
метою її реконструкції під мансардний
поверх, з якого 90/100 частин площі
належить їй, а 10/100 частин площі до
комунальної власності Шевченківського
району.

Відповідно до п. 1.2. даного контракту
вона за власні кошти здійснювала
реконструкцію горища у мансардний
жилий поверх в межах площі, зазначеної
у контракті. Відповідно до п. 2.2.1 даного
контракту вона перерахувала на
розрахунковий рахунок УЖГ за 10/100
частин площі мансарди, що належить
району, грошові кошти в сумі 38 192,87 грн.

Для проведення робіт з реконструкції в
період з 1996 по 2001 роки нею були укладені
ряд договорів та розроблена проектна
документація, в якій вона зазначена, як
власник спірної квартири.

Після проведення реконструкції горища
буд. АДРЕСА_1 під мансардний поверх над
квартирою НОМЕР_1 утворився другий
поверх квартири за АДРЕСА_1 площею 208, 7
кв.м, на якому розміщені: дві спальні,
гардеробна, дві вбиральні, комора,
коридор.

В 1999 році її колишній чоловік ОСОБА_5
звернувся до неї з проханням передати
спірну квартиру ОСОБА_2, у якого він
позичив в борг грошові кошти, в заставу,
і спірна квартира буде забезпеченням
повернення ним позичених грошових
коштів ОСОБА_2.

12.10.1999 року вона уклала із ОСОБА_2
договір застави квартири за АДРЕСА_1, як
забезпечення виконання ОСОБА_5
зобов'язань щодо повернення боргу
ОСОБА_2.

Потім ОСОБА_5 повідомив її, що ОСОБА_2
вимагає, щоб в якості забезпечення
виконання ним зобов'язань щодо
повернення боргу спірна квартира була
оформлена за ним на підставі договору
купівлі-продажу.

Вона надала згоду на відчуження
спірної квартири, оскільки її колишній
чоловік ОСОБА_5 запевнив її, що це є лише
гарантією повернення ним боргу ОСОБА_2
і просто формальністю.

14.09.2000 року між АТЗТ «Корпія», в особі
Генерального директора ОСОБА_5, та
ОСОБА_2 був укладений договір
купівлі-продажу спірної квартири за
АДРЕСА_1.

Через деякий час ОСОБА_5 повідомив її,
що він владнав всі питання, пов'язані із
поверненням боргу ОСОБА_2, і вона може
продовжувати реконструкцію спірної
квартири, а потім буде переоформлено
відповідно право власності на
новостворену квартиру вже на її ім'я.

Починаючи з 14.09.2000 року, ОСОБА_2 своєю
власністю не цікавився, в квартирі він
ніколи не проживав, комунальних витрат
на її утримання не сплачував.

З вимогою про звільнення спірної
квартири ОСОБА_2 звернувся до неї у
вересні 2011 року.

Вважає, що вона добросовісно
заволоділа спірною квартирою АДРЕСА_1 в
1997 році, продовжувала відкрито і
безперервно володіти нею більше 10
років, і тому за нею має бути визнано
право власності на вказану квартиру
площею 165,8 кв.м. за набувальною
давністю.

На цей час такого об'єкту нерухомості,
як квартира за АДРЕСА_1 площею 92.5. кв.м.,
у тому числі: 1-а кімната - 11.2 кв.м., 2-а
кімната - 11.3. кв.м., 3-я кімната -30.4 кв.м.,
4-а кімната -19.8. І кв.м., 5-а кімната -20.2.
кв.м., кухня площею 13.1. кв.м., ванна
кімната 3 кв.м., вбиральня 1.6. кв.м.,
коридор 12,4,5,9 8,8 9,3, передпокій 16.1. кв.м,
загальною площею 165.8 кв.м, не існує.

У зв'язку проведенням нею
реконструкції горища під мансардний
поверх, який знаходиться над спірною
квартирою, площа квартири була
збільшена до 355,8 кв.м і тому вона
просить визнати за нею право власності
на новостворене майно - квартиру:
об'єднані приміщення першого поверху
площею 165,8 кв.м. та мансардного поверху
площею 208,7 кв.м. в одну п'ятикімнатну
квартиру за АДРЕСА_1, загальною площею
355,8 кв.м., житловою 208,87 кв.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила позов задовольнити.

Представник ОСОБА_2 проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на те, що 26.12.2011 року
Шевченківським районним судом м. Києва
ухвалено рішення по справі № 2-8178/11,
яким позовні вимоги ОСОБА_1 були
задоволені у повному обсязі, а саме:
визнано недійсним договір купівлі -
продажу квартири від 14 вересня 2000 року,
укладений між АТЗТ «Корпія» та гр.
ОСОБА_2, з моменту його вчинення та
визнано право власності за ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 29 березня 2012 року зазначене
рішення суду було скасовано та
ухвалено нове, яким в задоволенні
вищевказаного позову відмовлено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ 18 червня 2012 року
рішення Апеляційного суду м. Києва від
29 березня 2012 року залишив без змін.

В квітні 2012 року ОСОБА_1 зверталась до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі - продажу фіктивним. 06
серпня 2012 року винесено рішення по
справі, яким в задоволенні даного
позову відмовлено.

Вказане рішення набрало законної
сили 13 листопада 2012 року.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 березня 2013 року
ОСОБА_1 була виселена з квартири
АДРЕСА_1. 20 травня 2013 року рішення
набрало законної сили.

Вказаними судовими
рішеннями, встановлені обставини, які
не підлягають доказуванню, а саме: з
серпня 1995 року по серпень 2004 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в
зареєстрованому шлюбі, спірна квартира
належала ОСОБА_1 на підставі договорів
купівлі - продажу від 20.02.1996 р. та 19.04.1996
р.; в 1997 році спірна квартира була
внесена ОСОБА_1 до статутного фонду
АТЗТ «Корпія», засновниками якого були
вона та її чоловік ОСОБА_5 Після
внесення квартири в статутний фонд
АТЗТ ОСОБА_1, відповідно, позбулася
права власності на квартиру, яке,
натомість, повністю перейшло до
юридичної особи; 14 вересня 2000 року АТЗТ
«Корпія» на законних підставах уклало
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1 із відповідачем; відповідачу
на праві власності належить квартира
АДРЕСА_1, право власності зареєстровано
за ним 27.12.2007 року; ОСОБА_1 проживає в
АДРЕСА_1 без законних на те підстав, чим
чинить перешкоди власнику у праві
користування приміщенням; під час
укладання договору купівлі - продажу
директор АТЗТ «Корпія» ОСОБА_5 попросив
відповідача - про тимчасове проживання
у відчуженій квартирі йому та його
дружині - ОСОБА_1, на що відповідач надав
свою згоду; у 2009 році власник спірної
квартири звертався до ОСОБА_1 із
пропозицією про укладення договору
оренди з правом подальшого викупу
квартири, яка була залишена ОСОБА_1 без
відповіді.

Також ОСОБА_1 не надано жодної
документації, крім проектної, яка б
підтверджувала проведення
реконструкцію горища, не надано
документів на підтвердження оплати
відповідних робіт, будь - які документи,
що свідчать про фактичне виконання
робіт, введення в експлуатацію та дати
фактичного виконання, відсутні; право
власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстроване за відповідачем в 2007
році, а всі документи, що стосуються
переобладнання горищного приміщення,
датовані до набуття останнім права
власності на квартиру.

Представник Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району»,
проти задоволення позову заперечував
та пояснив, що КП «ЦОС Шевченківського
району» є правонаступником Управління
житлового господарства
Шевченківського району м. Києва. 29.03.1999
року між Комунальним підприємством
Управління житлового господарства
Шевченківського району та Генеральним
директором АТЗТ «Корпія» ОСОБА_5 було
укладено інвестиційний контракт № 17
про переобладнання горища будинку
АДРЕСА_1 та заміну даху на мансардний
поверх площею горищного приміщення 190
кв.м. Зазначена угода була укладена на
підставі розпорядженням Київської
міської державної адміністрації від
07.03.1997 року № 273 «Про затвердження
порядку переобладнання горищ будинків
та заміну дахів на мансардні поверхи в
Шевченківському районі м. Києва»,
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації про
призначення інвесторів, Положенням
«Про переобладнання горищ будинків та
заміну дахів на мансардні поверхи в
Шевченківському районі м. Києва»,
розпорядженням Шевченківської
районної державної адміністрації від
23.02.1998 року №249.

Так, відповідно до умов інвестиційного
контракту ОСОБА_5 за власні кошти
забезпечує здійснення переобладнання
горища у мансардний поверх в межах
площі, зазначеної в контракті.

24.01.2001 року протоколом зборів
засновників АТЗТ «Корпія» було
передано ОСОБА_1 права інвестора на
переобладнання горища будинку АДРЕСА_1
та заміну даху на мансардний поверх,
відповідно інвестиційному контракту №
17 від 29.03.1999 року.

30 травня 2001 року з ОСОБА_1 було укладено
інвестиційний контракт № 67/17 про
реконструкцію горища будинку АДРЕСА_1
під мансардний поверх над квартирою
НОМЕР_1.

Відповідно до Умов інвестиційного
контракту № 67/17 Інвестор - позивачка -
зобов'язана розробити
проектно-кошторисну документацію,
будівництва мансардного поверху,
виконати ремонтно-будівельні роботи,
дотримуючись вимог діючих будівельних
норм.

Однак, згідно висновку експерта № 1383
від 26.06.2013 року реконструкція горища
будинку АДРЕСА_1 під мансардний поверх
над квартирою НОМЕР_1 була проведена
понад 10 років тому та зазначено, що
позивачкою під час проведення
ремонтно-будівельних робіт не
дотримано проекту реконструкції
горища.

Таким чином, позивачкою не доведено
факт виконання умов інвестиційного
контракту.

Пунктом 4.1. інвестиційного контракту №
67/17 передбачено, що протягом всього
строку дії контракту об'єкт
інвестування є комунальною власністю
району.

Отже, власником зазначеного будинку є
територіальна громада Шевченківського
району, представницьким органом якої є
Шевченківська районна у м. Києві рада,
що делегувала повноваження виконання
функцій власника Шевченківській
районній у м. Києві державній
адміністрації.

КП «ЦОС Шевченківського району»
створено на базі Комунального
підприємства житлового господарства
Старокиївського району м. Києва,
Комунального підприємства житлового
господарства Радянського району м.
Києва, Комунального підприємства
управління житлового господарства
Шевченківського району м. Києва і є
правонаступником їх прав та обов'язків
в частині майна, переданого йому
Шевченківською районною у м. Києві
радою.

Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» відповідно до
рішення Київської міської ради від
22.09.2011 року №24/6240 «Про питання
діяльності комунальних підприємств, що
належать до комунальної власності
територіальної громади міста Києва»
перейменоване з Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, зареєстрованого
Шевченківською районною у м. Києві
державною адміністрацією 31.10.2001 року.

З 31.10.2001 року підприємство було
балансоутримувачем жилого та нежилого
фонду в Шевченківському районі міста
Києва.

Рішенням Шевченківської районної у м.
Києві ради від 19 лютого 2007 року № 187
«Про вдосконалення системи управління
житлово-комунальним господарством
Шевченківського району м. Києва»
затверджена нова редакція статуту
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району». Відповідно до
п. 1.2. Рішення зобов'язано КП «ЦОС
Шевченківського району» повернути
Шевченківській районній у м. Києві раді
жилий та нежилий фонд, який закріплений
за ним на праві господарського відання.

Пунктом 1.8. Рішення передано на
баланс та закріплено за Комунальним
підприємством «Керуюча дирекція
Шевченківської районної у м. Києві
ради» на праві господарського відання
майно територіальної громади
Шевченківського району м. Києва.

Представник відповідача
Комунального підприємства «Керуюча
дирекція Шевченківського району»
проти задоволення позову заперечував
та пояснив, що КП «Керуюча дирекція
Шевченківського району» не є
правонаступником права та обов'язків
Управління житлового господарства
Шевченківського району м. Києва і є
неналежним відповідачем. Дозволів на
реконструкцію дирекція не надає.

Представник третьої особи -
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації - до судового
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
сповіщав, тому суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
представника Шевченківської районної
у м. Києві державної адміністрації.

Представник Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві до
судового засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином про причини неявки суд
не сповіщав, тому суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
представника Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

Представник Комунального
підприємства «ЖЕК «Михайлівська»
Шевченківської районної у місті Києві
державної адміністрації до судового
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
сповіщав, тому суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
представника Комунального
підприємства «ЖЕК «Михайлівська»
Шевченківської районної у місті Києві
державної адміністрації.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 20.02.1996 року
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_1
купила 21/100 частину квартири АДРЕСА_1;
21/100 частин квартири складають 2
кімнати, загальною площею 35,2 кв.м.,
жилою площею 22,5 кв.м., що
підтверджується договором,
зареєстрованому в реєстрі за № 5-806.

19.04.1996 року ОСОБА_8, який діяв від
свого імені та від імені свого сина
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, яка діє
від свого імені та від імені свого сина
ОСОБА_13, продали, а ОСОБА_1 купила 79/100
частин в квартирі АДРЕСА_1. 79/100 частин
квартири складають три кімнати,
загальною площею 130,6 кв.м., жилою площею
- 70. 4 кв.м., що підтверджується
договором, зареєстрованим в реєстрі за
№ 5-1485.

Відповідно до технічного
паспорта станом на 1996 рік квартира була
розташована на 3-му поверсі 4-х
поверхового будинку та складалася з
5-ти кімнат жилою площею 92.5. кв.м., у тому
числі: 1-ї кімнати - 11.2 кв.м, 2-ї кімнати -
11.3 кв.м., 3-ї кімнати 30.4 кв.м., 4-ї кімнати
19.8 кв.м., 5-ї кімнати 20.2 кв.м., кухні
площею 13.1 кв.м., ванної кімнати 3 кв.м,
вбиральні 1.6 кв.м, коридору 12,4,5,9 8,8 9,3,
передпокою 16.1 кв.м. Квартира обладнана
балконом 4,5 кв.м. Загальна площа
квартири становила 165.8 кв.м.

Розпорядженням Шевченківської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 29 травня 1997 року № 552
«Про передачу в орендне користування
нежитлових приміщень» було надано в
оренду АТЗТ «Корпія» горище, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
площею 160, 0 кв.м, з 31 грудня 1998 року.

Згідно витягу з Розпорядження
Київської міської державної
адміністрації від 23 листопада 1998 року
№ 2289 «Про залучення інвесторів до
переобладнання горищ будинків та
заміни дахів на мансардні поверхи у м.
Києві» надали право АТЗТ «Корпія» та
громадянці ОСОБА_14 виступити
інвестором переобладнання орендованої
частини горища на мансардний поверх
будинку АДРЕСА_1 для розміщення житла
за умови передачі 30% площі мансарди для
забезпечення житлом громадян району,
які знаходяться на квартобліку, або
перерахування на соціальний розвиток
району 30 % вартості площі мансарди.

29 березня 1999 року між Державним
комунальним підприємством Управління
житлового господарства
Шевченківського району м. Києва та
генеральним директором АТЗТ «Корпія»
ОСОБА_5 був укладений Інвестиційний
контракт № 17 про переобладнання горища
будинку та заміну даху на мансардний
поверх. Відповідно до вказаного
контракту УЖХ зобов'язалося передати
інвестору площу горищного приміщення
190 кв.м. будинку АДРЕСА_1 з метою її
переобладнання під мансардний поверх.

Відповідно до розпорядження Київської
міської державної адміністрації за №
379 від 02.03.2001 року «Про надання дозволу
на виготовлення проектно-кошторисної
документації на реконструкцію горищ та
надбудову мансардних поверхів деяких
будинків в м. Києві» були внесені зміни
до розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 23.11.1998 за №
2289 «Про залучення інвесторів до
реконструкції горищ під мансардні
приміщення у м. Києві» і ОСОБА_1 було
надано право виступити інвестором
реконструкції горища над квартирою за
АДРЕСА_1.

30 травня 2001 року між Комунальним
підприємством Управління житлового
господарства Шевченківського району м.
Києва та ОСОБА_1 було укладено
Інвестиційний контракт 67/17 про
реконструкцію горища АДРЕСА_1 під
мансардний поверх над квартирою
НОМЕР_1.

Згідно з п. 1.1 даного контракту була
досягнута домовленість між сторонами,
за якою КП «УЖГ» передає Інвестору
площу горищного приміщення 147, 03 кв.м
будинку АДРЕСА_1 з метою її
реконструкції під мансардний поверх, з
якого 90/100 частин площі належить
інвестору, 10/100 частин площі - до
комунальної власності Шевченківського
району.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 06.08.2012 року, яке
набрало законної сили 13.11.2012 року, було
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу фіктивним. Вирішуючи
спір, суд посилався на рішення
апеляційного суду м. Києва від 29.03.2012
року, яке мало преюдиційне значення в
даній справі та яким було встановлено,
що з серпня 1995 року по серпень 2004 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в
зареєстрованому шлюбі; спірна квартира
АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 на підставі
договорів купівлі -продажу,
посвідчених Третьою Київською
державною нотаріальною конторою 20.02.1996
року та 19.04.1996 року; 12.10.1996 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір
застави квартири АДРЕСА_1 в
забезпечення своєчасного виконання
умов договору позики, згідно якого
ОСОБА_2 позичив ОСОБА_1 450 000, 00 грн.; в 1997
році спірна квартира була внесена
ОСОБА_1 до статутного фонду АТЗТ
«Корпія» (ОСОБА_5 та ОСОБА_1
засновниками АТЗТ «Корпія», згідно
Статуту ); у вересні 2000 року на
загальних зборах АТЗТ «Корпія» було
прийнято рішення щодо продажу спірної
квартири, де ОСОБА_1, як учасник зборів,
надала свою згоду на відчуження
квартири; після внесення спірної
квартири до статутного фонду
підприємства право власності на спірну
квартиру у ОСОБА_1 було припинено, так
як воно в повному обсязі перейшло до
АТЗТ «Корпія»; грошові кошти у розмір 54
551, 74 грн., що передбачено п.5 договору
купівлі -продажу квартири від 14.09.2000
року, були отримані АТЗТ «Корпія» ще до
підписання зазначеного спірного
договору, а тому посилання позивачки на
безгрошовість даного правочину
спростовуються. Також, колегією суддів
встановлено, що про втрату права
власності на спірну квартиру ОСОБА_1
було достовірно відомо з 1997 року.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 04.03.2013 року
задоволено частково позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа - Шевченківське РУ
ГУ МВС України в м. Києві про усунення
перешкод в користуванні власністю та
відшкодування шкоди. Ухвалою
апеляційного суду м. Києва від НОМЕР_1
травня 2013 року вказане рішення
залишено без змін. В той же час, ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року рішення суду
1-ї та апеляційної інстанцій були також
залишені без змін. Даними судовими
рішеннями встановлено, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу, який 14.09.2000 року
укладено між Акціонерним товариством
закритого типу «Корпія» в особі
генерального директора ОСОБА_5 та
ОСОБА_2. Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
27.12.2007 року видало ОСОБА_2 реєстраційне
посвідчення №029402. Також встановлено
відсутність у ОСОБА_1 правових підстав
користуватися спірною квартирою,
належної на праві власності позивачу,
та проживати в ній. За таких обставин
суд прийшов до висновку про виселення
ОСОБА_1 з квартири. Зазначено на те, що
право власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстроване за позивачем в 2007 році, а
всі документи, що стосуються
переобладнання горищного приміщення,
датовані до набуття позивачем (ОСОБА_2)
права власності на спірну квартиру.

За положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки обставини щодо права
власності відповідача на спірну
квартиру встановлені вказаними вище
рішеннями судів, що набрали законної
сили, то зазначені обставини не
підлягають доказуванню в зазначеній
справі, в якій бере участь та ж сама
особа - ОСОБА_2, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Статтею 41 Конституції України
гарантується, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Статтею 328 Цивільного кодексу України
встановлено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема з
правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Таким чином, виходячи із встановлених
фактичних обставин справи, приймаючи
до уваги вищенаведені норми чинного
законодавства; з урахуванням того, що
судовими рішеннями встановлено
належність спірної квартири на праві
власності відповідачу в даній справі,
що в свою чергу свідчить про
відсутність у позивачки ознак
володіння квартирою, які є необхідними
для набуття особою права власності на
об'єкт нерухомості за набувальною
давністю, суд приходить до висновку про
відсутність правових підстав для
визнання за останньою права власності
на спірну квартиру з цих підстав.

У відповідності до ч.2 ст.331 ЦК України
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Доводи позивачки відносно того, що нею
була проведена реконструкція горища
під мансардний поверх, який
знаходиться над спірною квартирою,
внаслідок чого були об'єднані
приміщення першого та мансардного
поверху в одну п'ятикімнатну квартиру
за АДРЕСА_1, загальною площею 355,8 кв.м.,
житловою 208,87 кв., у зв'язку з чим наявні
підстави для визнання за нею права
власності на новостворене
майно-квартиру, спростовуються
вищевказаними судовими рішення, якими
встановлено, належність спірної
квартири ОСОБА_2, а також те, що про
втрату права власності на спірну
квартиру ОСОБА_1 було достовірно відомо
з 1997 року.

Сам по собі факт реконструкції
орендованої частини горища в межах
квартири АДРЕСА_1 для розміщення житла
з об'єднанням приміщень в одну квартиру
за відсутності права власності на
вказану квартиру не породжує правові
наслідки та не може бути підставою для
висновків про наявність у особи права
власності на новостворене майно.

Не впливає також на сутність вирішення
спору наданий позивачкою на
підтвердження позовних вимог висновок
експерта №1383 за результатами
проведення експертного
будівельно-технічного дослідження
квартири, складеного 26 червня 2013 року
експертом ОСОБА_15, оскільки з нього
вбачається тільки те, що були проведені
ремонтно-будівельні роботи з
реконструкції спірної квартири.

Крім того, суд вважає за необхідне
зауважити на те, що вищевказана спірна
квартира, щодо якої виник спір, не
прийнята в експлуатацію, як то
передбачено ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», п.п.2,11 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року №461, п.9.1 Положення про
порядок оформлення права власності на
об'єкти нерухомого майна в м. Києві,
затвердженим Розпорядженням Київської
міської державної адміністрації від 27
жовтня 2009 року №1227, в той же час суди не
повинні заміняти органи виконавчої
влади щодо здійснення ними
повноважень, встановлених
Конституцією та законами України.

За таких обставин суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Комунального підприємства
"Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району", Комунального
підприємства "Керуюча дирекція
Шевченківського району", 3-і особи:
Шевченківська районна у м. Києві
державна адміністрація, Відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, Комунальне підприємство "ЖЕК
"Михайлівська" Шевченківської районної
у місті Києві державної адміністрації
про визнання права власності на
квартиру за набувальною давністю та
визнання права власності на
новостворену квартиру відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ: