Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/141/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Кулінка Л.Д.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.02.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого: Гайсюка О.В.

суддів : Карпенка О.Л., Фомічова С.Є.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ
»ПриватБанк» на заочне рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від12 листопада 2013 року.

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ
КБ»ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення заборгованості.

Позивач зазначив, що відповідно
до укладеного договору від 10.03.2006 року
відповідач отримав кредит у розмірі 4604,
60 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08% на
рік на суму залишку за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам »Розстрочка» складає між ним і
Банком Договір.

Погашення заборгованості (кредит,
відсотки, комісія) повинні
здійснюватися щомісячними платежами.

Станом на 01.06.2013 р. відповідач має
заборгованість у сумі 68369,30 грн., а саме
борг за кредитом - 4604,60 грн., проценти -
21673,99 грн., пеня 38358,84 грн., штрафи - 500 грн.
фіксована частина, 3231,87 - процентна
складова.

Посилаючись на це, позивач просив
стягнути на свою користь з відповідача
68369,30 грн.

Рішенням Кіровського районного м.
Кіровограда від 12 листопада 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
позивач просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. В судове засідання
апеляційного суду сторони не з'явилися.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом вірно встановлено, що між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2
10.03.2006 року укладено кредитний договір
за яким відповідач отримав кредит у
сумі 4604,60 грн. від позивача зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08 річних з кінцевим терміном
повернення кредитних коштів 10.03.2008
року. Договір складають заява
позичальника та Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) - а.с. 6, 10-13.

Відповідач свої зобов'язання
щомісячно погашати кредит, відсотки,
комісію не виконав зовсім і станом на
01.06.2013 року має заборгованість перед
позивачем у сумі 68369,30 грн., а саме борг
по кредиту - 4604, 60 по відсоткам - 21673, 99
грн., пеня - 38358,84 грн. штраф (фіксована
частина) - 500 грн., штраф (процентна
складова) у сумі 3231,87 грн.( а.с. 3-4).

Відповідно до статей 1054, 536,526,530 ЦК
та умов договору з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
зазначена сума заборгованості - 68369,30
грн.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що позивач
позов пред'явив після спливу позовної
давності, а саме після 5 років ( п.5.5
Умов).

Позов пред'явлено 02.08.2013 року, а
позовна давність спливла ще в 2011 році (
з урахуванням того, що позивач не
здійснював чергові платежі з 2006 року).

Відмовляючи позивачу в
задоволенні позову, суд першої
інстанції помилково застосував
наслідки спливу позовної давності( ч. 4
ст. 267 ЦК), вважаючи, що позовна давність
повинна застосовуватися незалежно від
заяви сторони у спорі. Цей висновок
суду є помилковим, оскільки п.7 ч.13 ст. 11
Закону України »Про захист прав
споживачів « можуть бути застосовані
лише щодо досудового вирішення спорів.

Відповідач не заявляв клопотання
про застосування позовної даності в
суді першої інстанції ( ч.3 ст. 267 ЦК), а
тому суд не мав правових підстав для
застосування наслідків спливу
позовної даності.

Колегія суддів не мала можливості
роз'яснити відповідачу його право
подати заяву про застосування позовної
давності, оскільки він двічі
викликався до суду, був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, але в судове засідання не
з'явився.

Зокрема, відповідач
зареєстрований АДРЕСА_1 судова
повістка вручалася йому за правилами
ч.3 ст. 76 ЦПК через КРЕП № 10.

У зв'язку з неявкою відповідача в
судове засідання, апеляційний суд не
мав змоги роз'яснити відповідачу і його
право заявити клопотання про
застосування положень ч.3ст.551 ЦК,
оскільки розмір неустойки значно
перевищує розмір збитків .

Наведене свідчить про те, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по
оплаті судового збору в суді першої
інстанції та за подачу апеляційної
скарги у сумі 1025,53 грн.

Керуючись ст.ст. 307,309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
«ПриватБанк» задовільнити.

Заочне рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 12
листопада 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ
КБ »ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 68369,30 грн. та витрати по оплаті
судового збору у сумі 1025,53грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: