РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі:
головуючого судді Цалко А.А., при
секретарі Сьомченко В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Ялті цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача, де просить суд
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг
за договором позики від 14 серпня 2012
року у сумі 40700,00 грн., а також проценти в
розмірі облікової ставки НБУ за період
користування грошовими коштами в сумі
3342,46 грн. та 3% річних від простроченої
суми боргу в розмірі 1412,82 грн., а усього
у розмірі 45 455 гривень 28 копійок та
судові витрати по справі в сумі 454,55
грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14
серпня 2012 року відповідач взяв у нього
у борг грошові кошти в розмірі 40700 грн.,
які останній зобов'язався повернути на
протязі одного місяця, тобто до 14
вересня 2012 року. Але, у вказаний строк
відповідач борг не повернув та на його
пропозиції повернути гроші
добровільно відмовився, тому він
змушений звернутися до суду з таким
позовом.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про час і місце судового засідання
повідомлений належним чином. Від його
представника ОСОБА_4 надійшла до суду
заява, де остання підтримує позовні
вимоги у повному обсязі (а.с.18).

Відповідач також у судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлений належним чином,
однак надав суду заяву про визнання
позовних вимог у повному обсязі (а.с.20).

За таких обставин, суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
сторін, без фіксування судового
засідання технічними засобами
відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав:

У відповідності до статті 526 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), -
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відпвідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, - якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, - за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК
України).

Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначні
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передні йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом встановлено, що 14 серпня 2012
року відповідач ОСОБА_2 взяв в борг у
позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі
40700 гривень, що еквівалентні 5000 доларів
США, котрі відповідач зобов'язався
повернути на протязі одного місяця, що
підтверджується розпискою від 14 серпня
2012 року, оригінал якої долучений до
матеріалів справи (а.с.19).

Як зазначив позивач у своєму позові, що
відповідач до цього часу суму боргу не
повернув, чим також прострочив
виконання грошового зобов'язання, тому
останній повинен повернути йому борг з
урахуванням трьох процентів річних та
сплатити проценти від суми позики, про
що надав розрахунок заборгованості
(а.с.4), котрий приймається судом як
належний доказ. Ці ж факти визнав
відповідач, про що надав суду письмову
заяву, яка долучена до матеріалів
справи (а.с.20).

Згідно до ст. 625 ЦК України, - боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 1. ст. 1050 ЦК України, -
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частина перша ст. 1048 ЦК України
передбачає, що Позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

У разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
- обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

При таких підставах, з'ясувавши всі
факти та дослідивши надані докази, суд
вважає, що позовні вимоги позивача
обгрунтованні та доказані, а тому
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Оскільки позовні вимоги задоволені, то
з відповідача підлягають стягненню на
користь позивача судові витрати по
справі у вигляді судового збору у
розмірі 454,55 гривень.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60,61, 88, 169 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 526, 530, 625, 624, 1046, 1047, 1048, 1049,
1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) борг за
договором позики від 14 серпня 2012 року в
сумі 40700 (сорок тисяч сімсот) гривень 00
копійок з урахуванням процентів від
суми позики в розмірі облікової ставки
НБУ в сумі 3342 (три тисячі триста сорок
дві) гривні 46 копійок та трьох
процентів річних від простроченої суми
в розмірі 1412 (одна тисяча чотисриста
двадцять) гривень 82 копійки, а усього у
розмірі 45 455 (сорок п'ять тисяч
чотириста п'ятдесят п'ять) гривень 28
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові
витрати по справі у вигляді судового
збору в розмірі 454 (чотириста п'ятдесят
чотири) гривень 55 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку до Апеляційному
суду АРК через Ялтинський міський суд в
порядки та строки, передбачені ст. ст.
294-296 ЦПК України.

СУДДЯ: