Справа №784/5091/13 22.01.2014 22.01.2014 22.01.2014
Провадження №22-ц/784/257/14 Суддя суду 1-ї
інстанції - Кокорєв В.В.
Доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання -
Рудніком Є.М.,

за участю:

представника ДВС - Нечипуришиної Ю.А.,

представника стягувача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Ленінського відділу Державної
виконавчої служби

Миколаївського міського управління
юстиції (далі - Ленінський ВДВС)

на ухвалу Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 26 листопада 2013
року, постановлену за скаргою ОСОБА_5 на
неправомірність постанов державного
виконавця,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 р. ОСОБА_5 звернувся до
суду із вищезазначеною скаргою, яку
обґрунтував наступним.

01 липня 2013 року рішенням Ленінського
районного суду м.Миколаєва з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 стягнуто кошти у сумі 19
982 грн.50 коп. та судовий збір у сумі 197
грн.47 коп.

Скаржник вказував, що 22 жовтня 2013 року
на виконання зазначеного рішення
пред'явив виконавчий лист на виконання
до Ленінського ВДВС, додавши до нього
ухвалу суду про забезпечення позову.

Однак, йому 23 жовтня 2013 року було
відмовлено у відкритті виконавчих
проваджень через невідповідність
виконавчих документів вимогам,
передбаченим ст.18 Закону України "Про
виконавче провадження", а саме
відсутності індивідуального
ідентифікаційного коду боржника, даних
про місце перебування або проживання
стягувача та боржника, а також строку
пред'явлення виконавчого документу до
виконання.

Стягувач зазначав, що відсутність
зазначених даних у виконавчому листі
та ухвалі суду про забезпечення позову
не позбавляє державного виконавця
можливості ідентифікувати боржника, а
тому його постанови про відмову у
відкритті виконавчих проваджень є
неправомірними, а тому підлягають
скасуванню.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26 листопада 2013 року
скаргу задоволено. Вищезазначені
постанови державного виконавця
визнано неправомірними та скасовано.

Не погодившись із вказаною ухвалою,
Ленінський ВДВС подав на неї
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив її
скасувати та постановити нову про
відмову в задоволенні скарги.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_5, суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутність у виконавчих документах
ідентифікаційного коду боржника не
впливає на можливість його
ідентифікації, а тому у державного
виконавця були відсутні підстави для
відмови у відкритті виконавчих
проваджень.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.26 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
невідповідності виконавчого документу
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону.

Дана стаття передбачає, що у
виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків,
крім випадку ухвалення постанови про
накладення на особу адміністративного
стягнення за неповагу до суду) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5)
дата набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи та
досліджених виконавчих проваджень
№40376341 та №40376327, ухвалою Ленінського
районного суду м.Миколаєва від 11 лютого
2013 року було вжито заходи забезпечення
позову ОСОБА_5 про стягнення
матеріальної шкоди шляхом накладення
арешту на гараж №309, розташований в
автогаражному кооперативі "Чайка" по
вул. 28 Армії, 4-Б в м. Миколаєві.
Зазначена ухвала не містить в собі
ідентифікаційного коду боржника, даних
про місце перебування або проживання
стягувача та боржника та строку
пред'явлення до виконання (а.с.55).

Рішенням того ж суду від 01 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 04 вересня 2013 року, з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_5 стягнуто кошти у сумі
19 982 грн. 50 коп. та судовий збір у
сумі 197 грн. (а.с.117-119, 154-155).

На виконання зазначеного рішення
Ленінський районний суд м.Миколаєва 22
жовтня 2013 року видав представнику
ОСОБА_5 виконавчий лист (а.с.160), який був
ним пред'явлений до виконання до
Ленінського ВДВС у цей же день разом з
ухвалою про забезпечення позову.

Даний виконавчий лист не містить
посилання на ідентифікаційний код
боржника (а.с.215).

Постановою державного виконавця
Ленінського ВДВС Акопової К.Р. від 23
жовтня 2013 року відмовлено у прийнятті
до провадження ухвали про забезпечення
позову та у відкритті виконавчого
провадження з примусового її
виконання через відсутність в ухвалі
даних про ідентифікаційний код
боржника, місце перебування або
проживання стягувача та боржника та
строк пред'явлення виконавчого
документу до виконання (а.с.170).

Постановою цього ж державного
виконавця від такої ж дати відмовлено у
прийнятті до провадження виконавчого
листа та відмовлено у відкритті
виконавчого провадження по ньому через
відсутність у ньому даних про
ідентифікаційний код боржника (а.с.171).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду про наявність підстав для
задоволення скарги ОСОБА_5 є
неправильним.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче
провадження» містить перелік
обов'язкових даних, які повинні бути
зазначені у виконавчому документі,
серед яких є дані про ідентифікаційний
код боржника, місце перебування або
проживання стягувача та боржника та
строк пред'явлення виконавчого
документу до виконання.

Їх відсутність у виконавчому документі
відповідно до ст.26 даного Закону є
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

Оскільки із досліджених виконавчих
документів вбачається, що в них
відсутні дані, які є обов'язковими
відповідно до ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження», то державний
виконавець вчинив правильно,
відмовивши у відкритті виконавчого
провадження.

З урахуванням викладеного, оскаржувана
ухвала районного суду підлягає
скасуванню, оскільки постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

За такого, по справі підлягає
постановленню нова ухвала про відмову
ОСОБА_5 у задоволенні його скарги у
зв'язку з її безпідставністю.

Посилання скаржника на те, що державний
виконавець відповідно до п.3 ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження» має право сам витребувати
у компетентних органів дані про
наявність у боржника
ідентифікаційного коду, колегія суддів
вважає непереконливими, оскільки це
стосується витребування тієї
інформації, яка є поза межами ст.18 цього
Закону.

Дані ж, які передбачені цією статтею,
повинні бути обов'язково зазначені у
виконавчому документі.

До того ж, як вбачається з матеріалів
справи, державний виконавець намагався
витребувати інформацію про наявність у
боржника ідентифікаційного коду, однак
йому у цьому було відмовлено з
посиланням на неможливість без згоди
боржника поширювати його персональні
дані.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26 листопада 2013 року
скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні його
скарги про визнання неправомірними та
скасування постанов державного
виконавця Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчих проваджень від 23
жовтня 2013 року по виконавчим
провадженням №№40376341 та 40376327.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді