АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/3765/14
Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.
Доповідач Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі:
головуючого судді: Карпушина Г.Л.;
суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С., при
секретарі : Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 24 вересня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного
нотаріуса Полтавського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, тертя
особа Приватний нотаріус Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 24 вересня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Приватного нотаріуса Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
тертя особа Приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про визнання заповіту
недійсним - відмовлено.

З рішенням суду не погодився позивач
ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну
скаргу, в якій прохає рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 24 вересня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апелянт вважає рішення місцевого суду
таким, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а також посилається на те, що
судом неповно з'ясовані обставини
справи, що мають суттєве значення для
вирішення даного спору.

Судове засідання проводилося за участі
представника позивача, за відсутності
інших осіб, які будучи належним чином
та завчасно повідомленими про час та
місце слухання справи в судове
засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, приходить до
висновку, що скарга не підлягає до
задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, що позивач ОСОБА_1 є рідним
сином ОСОБА_5 та відповідно, онуком
ОСОБА_6, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно
з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданого центральним відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Полтавського МУЮ, актовий запис
№401.

Родинні відносини підтверджуються
свідоцтвом про народження ОСОБА_5
(серія НОМЕР_2 (а.с.16) та свідоцтвом про
народження позивача ОСОБА_1 (серія
НОМЕР_3 (а.с. 17)

25.01.2011 року приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 посвідчено заповіт,
складений ОСОБА_6 (Заповідач),
відповідно до якого остання заповіла
своєму онукові - ОСОБА_1 все своє майно,
де б воно не було і з чого б воно не
складалось, як на території України,
так і за кордоном, і взагалі все те, що
буде належати їй на день смерті і на що
за законом вона буде мати право (а.с. 13).

Також судом встановлено, що 22.09.2011 року
приватним нотаріусом Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
посвідчено заповіт, складений ОСОБА_6
(Заповідач), відповідно до якого
остання заповіла - ОСОБА_2 все своє
майно, де б воно не було і з чого б воно
не складалось, як на території України,
так і за кордоном, і взагалі все те, що
буде належати їй на день смерті і на що
за законом вона буде мати право (а.с. 9).

Відповідно до висновку
посмертної судово-психіатричної
експертизи №658 від 16.12.2013 року ОСОБА_6 на
момент складання заповіту 22.09.2011 року
виявляла ознаки психічного розладу у
вигляді розладів особистості і
поведінки органічного походження без
психозу та недоумства, який не
позбавляв останню можливості
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними і не мав істотного впливу
на таку здатність.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що підстав, передбачених, ч. 1 ст. 225
ЦК України, для визнання заповіту від
22.09.2012 року, що складений ОСОБА_6
(Заповідач) на ім'я ОСОБА_2 не
вбачається, оскільки відсутні докази,
які б вказували що даний заповіт
складався останньою в момент, коли вона
не усвідомлювала значення своїх дій та
не могла керувати ними.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Так, за змістом ч. ч. 2 та 3 ст. 203 ЦК
України, особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу. У відповідності з
вимогами ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин,
вчинений дієздатною фізичною особою в
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій і (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Для визнання правочину недійсним
необхідна наявність того факту, що
особа в момент складання заповіту не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними. Однак, докази, які
б підтверджували це в матеріалах
справи відсутні.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
даний спір, місцевий суд правильно
з'ясував обставини справи, всебічно та
об'єктивно перевірив доводи та
заперечення сторін, дослідив надані
ними докази, дав їм належну оцінку та
постановив законне й обґрунтоване
рішення з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи, а тому задоволенню
вони не підлягають.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 24 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Г.Л. Карпушин