АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/7840/13-ц 22-ц/774/482/К/14
Справа № 212/7840/13-ц
Провадження 22-ц774482К14
Категорія № 26 (3)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Турік В.П.,

при секретарі: Бевзі М.О.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» -
Руденка Іллі Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат» на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 30
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної при виконанні трудових
обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства ««Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» (далі
- ПАТ «ЦГЗК») про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної при
виконані трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що працюючи
гірником очисного забою 14 березня 2013
року при виконані трудових обов'язків
отримав трудове каліцтво, висновком
МСЕК від 26 червня 2013 року йому
встановлено 65 % втрати професійної
працездатності та ІІ група
інвалідності, тому просив суд
стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду в сумі 170 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 30 грудня 2013 року, в
якому усунуто описку ухвалою суду від
08 січня 2014 року, позов ОСОБА_2
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
«ЦГЗК» на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 60000 грн.,
а також - на користь держави 229,40 грн.
судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«ЦГЗК» ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а також неповне з'ясування обставин
справи.

Вважає, що судом не взято до уваги
висновки комісії, які встановили
провину потерпілого у нещасному
випадку.

Судом не взято до уваги, що зі сторони
роботодавця не вчинено ніяких
навмисних протиправних дій, не
створено шкідливих умов для праці.

Крім того, вважають, що розмір
моральної шкоди, стягнутий судом
першої інстанції, не відповідає
засадам розумності, виваженості і
справедливості.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 07
вересня 2011 року працював гірником
очисного забою № 4 розряду добувної
дільниці №1 шахти ім..Орджонікідзе

ПАТ «ЦГЗК», що підтверджується копією
трудової книжки ( а.с.8-12).

Актом №1 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом від 14
березня 2013 року встановлена причина
нещасного випадку, потерпілий ОСОБА_2,
порушив технологічну дисципліну . не
подбав про особисту безпеку, та
майстер ОСОБА_6 не забезпечив
безпечне виконання робіт підлеглим
персоналом, чим порушив посадові
обов'язки ( а.с.21-23).

Висновком МСЕК від 25 червня 2013 року
первинно ОСОБА_2. встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі 65
% та ІІ група інвалідності за трудовим
каліцтвом ( а.с.24).

На підставі встановлених обставин суд
першої інстанції дійшов висновку про
відшкодування позивачу у зв'язку з
отриманими ним трудовим каліцтвом
моральної шкоди відповідачем, з вини
якого її заподіяно.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Як убачається з акту №1 Про нещасний
випадок пов'язаний з виробництвом та
з Акту про ведення розслідування
нещасного випадку від 19 березня 2013
року (а.с.13-25), причиною нещасного
випадку, який стався з ОСОБА_2 під час
виконання трудових обов'язків, є
порушення потерпілим та невиконання
обов'язків майстром дільниці
посадових обов'язків.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу створити на робочому місці
умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ
«ЦГЗК» про відсутність обов'язку
підприємства відшкодовувати моральну
шкоду завдану позивачу з тих підстав,
що він особисто винний у нещасному
випадку, суперечать нормам діючого
законодавства.

Право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_2
пов'язано з виконанням трудових
обов'язків та виникло у позивача з 25
червня 2013 року, тобто з моменту
встановлення йому стійкої втрати
професійної працездатності (а.с. 24).

Також , спростовуються й доводи
відповідача ПАТ «ЦГЗК» щодо
відсутності підстав відшкодування
ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки факт
заподіяння такої шкоди у зв'язку з
отриманим ним трудовим каліцтвом
встановлений в судовому засіданні.
Позивач переніс низьку оперативного
втручання, постійно відчуває біль,
час від часу змушений проходити
стаціонарний курс медикаментозного
лікування, переносить фізичні
страждання, позбавлений нормальних
життєвих зв'язків, що вимагає
додаткових зусиль для організації його
життя.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом без
повного урахування роз'яснень п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р., з подальшими
змінами, " Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
якого, розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Розмір моральної шкоди визначений
судом першої інстанції без
урахування відсотку втрати
професійної працездатності , який
згідно висновків МСЕК становить 65 %,
тяжкості отриманого позивачем
трудового каліцтва, урахування
конкретних обставин по справі,
характеру отриманого позивачем
трудового каліцтва і пов'язаних із ним
фізичних і моральних страждань, з
урахуванням істотності вимушених змін
у його життєвих і виробничих стосунках,
наслідків, що наступили.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги відповідача, щодо
визначеного судом розміру моральної
шкоди, заслуговують на увагу.

З урахуванням висновків Акту про
нещасний випадок, пов'язаний із
виробництвом, визнання позивача
ОСОБА_2 винним у трудовому каліцтві,
розмір моральної шкоди, стягнутий
судом першої інстанції на його
користь з ПАТ «ЦГЗК» необхідно
зменшити з 60 000 грн. до 30000 грн., у зв'язку
із чим рішення підлягає зміні, а
апеляційна скарга частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства ««Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат»
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 30 грудня 2013 року в
частині визначеного розміру моральної
шкоди, стягнутого з Публічного
акціонерного товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь ОСОБА_2 змінити, зменшивши його
з 60000 грн. до 30000 (тридцяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: