Справа № 371/1757/13-ц Головуючий у І
інстанції Пархоменко В.М.Провадження №
22-ц/780/1525/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 40
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Білоконь
О.В., Волохова Л.А., із участю секретаря
Антіпова Я.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Миронівського районного суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, яка діє і в інтересах
малолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи: ОСОБА_6, Орган опіки та
піклування Миронівської районної
державної адміністрації Київської
області про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
відмовлено у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» про
звернення стягнення в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_6, в
розмірі 335 609,82 грн., за кредитним
договором від 26 березня 2007 року на
будинок ОСОБА_1, загальною площею 63,70 м,
житловою площею 30,20 м, який
розташований АДРЕСА_1, шляхом його
продажу, а також про виселення
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
вказаному будинку зі зняттям з
реєстраційного обліку.

На обґрунтування ухваленого рішення
суд першої інстанції зазначив, що
кредитний договір, укладений 26 березня
2007 року між банком та ОСОБА_6 та
супутний йому договір іпотеки,
укладений 27 березня 2007 року між банком
та ОСОБА_1 є припиненими у зв'язку з
виконанням.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Публічне акціонерне товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» подало
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права при його ухваленні.

Просить рішення Миронівського
районного суду Київської області від 30
грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Суд, з'ясувавши обставини та
перевіривши їх доказами у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вислухавши учасників процесу в судових
дебатах, вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити, виходячи
із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що також
підтверджується матеріалами справи, 26
березня 2007 року між Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є позивач по справі, та ОСОБА_6
було укладено кредитний договір ( а.с. 19
).

За умовами п. 7.1. вказаного правочину,
банк зобов'язується надати
позичальнику кредитні кошти шляхом
надання готівки на строк з 26 березня 2007
року по 23 березня 2017 року включно, у
вигляді непоновлюваної кредитної
лінії у розмірі 112 493,50 грн. на наступні
цілі: 100 000 грн. - на ремонт будинку, а 12
493,50 грн. - на сплату страхових платежів,
у випадках та в порядку, передбачених
п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,17% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагорода
за надання фінансового інструменту у
розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у
момент надання кредиту, щомісяця в
період сплати у розмірі 0,20% від суми
виданого кредиту відсотки на
дострокове погашення кредиту згідно п.
3.11 договору та винагороди за
проведення додаткового моніторингу
згідно п. 6.2 договору.

Періодом сплати встановлений період з
20 по 25 число кожного місяця.

На погашення заборгованості, яка
складається із заборгованості по
кредиту, відсотках та комісії, позивач
зобов'язувався сплачувати банку кошти
у сумі 1 766,83 грн. ( там же ).

Відповідно до умов кредитного договору
позичальник має право здійснювати
дострокове погашення кредиту ( п. 2.4.1
договору ).

Згідно п. 7.5 договору, при достроковому (
як повному, так і частковому ) погашенні
кредиту позичальник додатково сплачує
банку за користування кредитом 0,00% від
суми кредиту, що погашається
достроково.

У забезпечення виконання грошових
зобов'язань позичальника за даним
кредитним договором, окрім цього, 28
березня 2007 року між Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є позивач по справі, та ОСОБА_1
було укладено договір іпотеки ( а.с. 25-28
).

У п. 8 даного правочин зазначене
нерухоме майно, що становить предмет
іпотеки, а саме: житловий будинок з
відповідними надвірними будівлями та
спорудами, загальною площею 63,70 м.,
житловою площею 30,20 м., який
розташований АДРЕСА_1 та належить
іпотекодавцю на праві приватної
приватної власності ( там же ).

На виконання умов кредитного договору
ОСОБА_6 сплачував щомісячно по 1 800 грн.
до каси банку на рахунок, відкритий для
зарахування коштів, спрямованих на
погашення заборгованості.

13 лютого 2009 року позичальник
скористався правом дострокового
погашення кредиту, передбаченим п. 2.4.1
кредитного договору, і сплатив залишок
по кредиту в сумі 90 918,85 грн. ( а.с. 53, 54 ).

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 11 жовтня 2010 року
позов ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_1,
Миронівська державна нотаріальна
контора про визнання кредитного
договору та договору іпотеки
припиненими задоволено частково.

Визнано припиненим кредитний договір
№К2М1GА00260049, укладений 26 березня 2007року
між Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_6.

Визнано припиненим договір іпотеки,
укладений 27 березня 2007 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_1, посвідчений державним
нотаріусом Миронівської державної
нотаріальної контори Шепітко В.В. та
зареєстрований за №1-1649.

Виключено з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
запис за №4707265 від 27 березня 2007 року про
державну реєстрацію заборони
відчуження будинку під номером АДРЕСА_1
за договором іпотеки від 27 березня 2007
року.

Зобов'язано Закрите акціонерне
товариствоо комерційний банк
«ПриватБанк», на підтвердження
виконання зобов'язання за кредитним
договором №К2М1GА00260049 від 26 березня 2007
року, видати ОСОБА_6 розписку про
одержання виконання.

Решту вимог залишено без задоволення (
а.с.56-58 ).

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 18 квітня 2011 року, залишеним
без змін ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 липня 2011 року, рішення
Миронівського районного суду від 11
жовтня 2010 року, в частині визнання
припиненими кредитного договору і
договору іпотеки та виключення запису
з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна скасовано,
ухвалено в цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні вказаних
позовних вимог.

У решті рішення Миронівського
районного суду залишено без змін ( а.с.
59-60, 61-62 ).

27 жовтня 2011 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«ПриватБанк» направило на адресу
ОСОБА_6 довідку, в якій повідомило його
про одержання виконання за кредитним
договором №2М1GА00260049 від 26 березня
2007року ( а.с.54 ).

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно дійшов до висновку про
належне виконання боржником своїх
зобов'язань за правочином, відсутність
обов'язку відповідача нести
цивільно-правову відповідальність за
договором поруки та про те, що права
позивача ніяким чином не порушені.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст. 17 Закону України «Про
іпотеку», ст.ст. 526, 559, 599, 1054 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-215 ЦПК України, ухвалив
законне і обґрунтоване рішення про
відмову у задоволенні позову.

При цьому, дав відповідну оцінку
належних і допустимих доказів у справі
згідно положень ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні, зокрема, ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 527, 590, 599, 629, 1050, 1054 ЦК
України, ст.ст. 2, 57, 60 ЦПК України, на
думку апеляційного суду, не знайшли
свого підтвердження при розгляді
справи у суді другої інстанції.

Інші обставини, викладені в апеляції,
зокрема, про те, що третя особа має
заборгованість перед банком у зв'язку
із невиконанням умов кредитного
договору, надана суду першої інстанції
довідка не містить інформації про
відсутність заборгованості по кредиту,
не спростовують висновки суду першої
інстанції про необґрунтованість
заявлених позовних вимог і не є
підставою для задоволення апеляційних.

На підтвердження факту беззаперечного
виконання кредитного договору, на
переконання апеляційного суду,
свідчить рішення Миронівського
районного суду Київської області від 11
жовтня 2010 року, залишене без змін
Апеляційним судом Київської області, у
частині зобов'язання Закритого
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є позивач, на підтвердження
виконання зобов'язання за кредитним
договором №К2М1GА00260049 від 26 березня 2007
року, видати ОСОБА_6 розписку про
одержання виконання.

Зазначені обставини, у відповідності
до положень ст. 61 ЦПК України, не
підлягають доказуванню у даній справі.

Вимоги про зняття з реєстраційного
обліку відповідача та інших осіб, окрім
цього, не може бути задоволено,
оскільки до участі у справі позивачем
не залучені особи, які зобов'язані це
зробити і вони ( особи ) не залучені
судом як співвідповідачі по справі на
підставі ст. 33 ЦПК України.

Таким чином, викладені у апеляції
доводи суд другої інстанції відносить
до числа формальних, а тому оскаржуване
рішення, ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасоване у відповідності
до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч.
3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо порушення призвело до
неправильного вирішення справи, чого
судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити. Рішення
Миронівського районного суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, яка діє і в інтересах
малолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи: ОСОБА_6, Орган опіки та
піклування Миронівської районної
державної адміністрації Київської
області про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення, залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
О.В. Білоконь

Л.А. Волохов