Справа № 511/939/13-ц
Номер провадження: 2/511/26/14
Роздільнянський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року Роздільнянський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Сотникова
Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Роздільна
Одеської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі
територіального відокремленого
безбалансового відділення №10015/0358
філії Одеського обласного управління
АТ "Ощадбанк", треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання договору поруки
недійсним,

В С Т А Н О В И В :

08.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до ПАТ "Державний
ощадний банк України" в особі
територіально відокремленого
безбалансового відділення №10015/0358
філії Одеського обласного управління
АТ "Ощадбанк" (далі- ПАТ "Державний
Ощадбанк"), в якому просить визнати
недійсним договір поруки №911 укладений
26.06.2008 року від його імені з ПАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі територіально відокремленого
безбалансового відділення №10015/0358
філії Одеського обласного управління
АТ "Ощадбанк" .

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 26.06.2008 року між
ОСОБА_4 та Публічним акціонерним
товариством "Державний ощадний банк
України" в особі територіального
відокремленого безбалансового
відділення №10015/0358 філії Одеського
обласного управління АТ "Ощадбанк"
було укладено кредитний договір № 911,
за умовами якого Банк надав ОСОБА_4 16000,00
грн. Зазначене зобов'язання було
забезпечене договором поруки № 911 від
26.06.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та
Публічним акціонерним товариством
"Державний ощадний банк України" в
особі територіального відокремленого
безбалансового відділення №10015/0358
філії Одеського обласного управління
АТ "Ощадбанк". Враховуючи, що позивач не
підписував вказану угоду, він
звернувся до суду з відповідним
позовом.

Треті особи- ОСОБА_4, ОСОБА_5 про час та
місце слухання справи повідомлені
належним чином, однак в судове
засідання не з"явилися повторно,
заперечень на позов не надали .

У судовому засіданні позивач та його
представник, який діяв на підставі
довіреності (а.с.30), повністю підтримали
вимоги та просили суд задовольнити їх
з підстав викладених у позові. Суду
пояснив позивач , що він взагалі не знає
громадянина ОСОБА_4, а тому він не міг
бути його поручителем по банківському
кредиту. На той час його донька
працювала в банку, і можливо вона знала
цього громадянина, однак він не має до
цього ніякого відношення , договір
поруки не підписував.

Представник відповідача, Сотникова
Л.П., яка діяла на підставі довіреності,
у судовому засіданні заперечувала
проти задоволення вимог та зазначила,
що позивач безпідставно намагається
ухилитись від виконання умов договору
поруки.

Суд вислухавши пояснення позивача та
його представника, пояснення
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи у їх сукупності,
дослідивши письмові докази, вважає,
що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про визнання договору поруки недійсним
слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2008 року між
ОСОБА_4 та Публічним акціонерним
товариством "Державний ощадний банк
України" в особі територіального
відокремленого безбалансового
відділення №10015/0358 філії Одеського
обласного управління АТ "Ощадбанк"
було укладено кредитний договір №911, за
умовами якого Банк надав ОСОБА_4 16000,00
грн.

В забезпечення виконання умов
кредитного договору, між ОСОБА_1 та
Публічним акціонерним товариством
"Державний ощадний банк України" в
особі територіального відокремленого
безбалансового відділення №10015/0358
філії Одеського обласного управління
АТ "Ощадбанк" було укладено Договір
поруки № 911 від 26.06.2008 року (а.с.10).

Ухвалою Роздільнянського районного
суду Одеської області від 18.06.2013 року по
справі було призначено
судово-почеркознавчу експертизу, на
вирішення якої було поставлено питання
стосовного належності позивачу
підпису в договорі поруки №911 від 26.06.2008
року.

Згідно Висновку
судово-почеркознавчої експертизи
№4018/02 від 25.11.2013 року (а.с. 87-90) було
встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1
у наданому на експертизу договорі
поруки виконаний не самим ОСОБА_1, а
іншою особою (особами) з наслідуванням
підпису (підписам) ОСОБА_1

Загальні підстави визнання договору
недійсним та застосування правових
наслідків визнання його недійсним
передбачені статтями 203, 215 Цивільного
кодексу України.

Так відповідно до ст. 215 ЦК України,
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 203 ЦК України вбачається,
що зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Вирішуючи спір про визнання угоди
недійсною, суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угоди вимогам
закон; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, відповідно до статті 11
Цивільного кодексу України є, зокрема,
договори. Договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зі змісту ст. 638 ЦК України, вбачається,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти:
правочини між юридичними особами;
правочини між фізичною та
юридичною особою, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами), що
встановлено ч.2 ст.207 ЦК України.

Також відповідно до ст. 546 ЦК України
вбачається, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Статтею 547 ЦК України, передбачена
обов'язкова письмова форма правочину
щодо забезпечення виконання
зобов'язання. В зазначеній статті також
говориться, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання,
вчинений із недодержанням письмової
форми, є нікчемним.

Зі змісту п. 8 Постанови Пленуму ВСУ №
9 від 06.11.2009 року "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" вбачається, що
не може бути визнаний недійсним
правочин, який не вчинено. Зокрема, не є
укладеними правочини (договори), у яких
відсутні встановлені законодавством
умови, необхідні для їх укладення
(відсутня згода за всіма істотними
умовами договору; не отримано акцепт
стороною, що направила оферту; не
передано майно, якщо відповідно до
законодавства для вчинення правочину
потрібна його передача тощо).
Встановивши ці обставини, суд
відмовляє в задоволенні позову про
визнання правочину недійсним.
Заявлення вимог про визнання правочину
неукладеним не відповідає можливим
способам захисту цивільних прав та
інтересів, передбачених законом.

Таким чином, з урахування висновку
судової експертизи, пояснень позивача,
який зазначив, що договір не
підписував, враховуючи вимоги діючого
законодавства, щодо письмової форми
договору поруки та обов'язкового
підписання його сторонами, суд прийшов
до висновку, що між ОСОБА_1 та
Публічним акціонерним товариством
"Державний ощадний банк України" в
особі територіального відокремленого
безбалансового відділення №10015/0358
філії Одеського обласного управління
АТ "Ощадбанк" договір поруки не
укладався, у сторін по справі не
виникло будь-яких прав та обов'язків
стосовно один одного, отже відсутні
правові підстави для визнання
оскаржуваного договору недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 7, 8, 10, 15, 60, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України,
ст. ст. 11, 15, 16, 202, 203, 207, 208, 215, 546, 547, 638 ЦК
України, суд-,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" в
особі територіального відокремленого
без балансового відділення №10015/0358
філії Одеського обласного управління
АТ "Ощадбанк", треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання договору поруки
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції в Одеській апеляційний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а у випадку відсутності
особи в судовому засіданні при
оголошенні рішення протягом 10 днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ж.В.
Теренчук