АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 88-ц7966
Головуючий у 1 інстанції - Яровенко Н.О.
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Побірченко Т.І., Поливач Л.Д .

при секретарі Охневській Т .В.

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві заяву представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Апеляційного суду м. Києва від 17 квітня
2013 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«Аскент-Нафта», КП «Київське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об,єкти
нерухомого майна» про визнання права
власності,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2013 року скасовано рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 15 грудня 2011 року та відмовлено
ОСОБА_1 в позові до ТОВ «Аскент-Нафта»,
КП «Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об,єкти нерухомого майна»
про визнання права власності на
нерухоме майно - «Розширення овочевої
бази з 22404т. до 26774т. оптово-роздрібного
овочевого комбінату в Дніпровському
районі м.Києва» площею 12630 кв.м.,
розташованого в АДРЕСА_1.

В грудні 2013 року представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 подала до Апеляційного суду м.
Києва заяву про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Апеляційного суду м. Києва від 17 квітня
2013 року.

На обґрунтування своїх доводів
представник позивача вказує, що
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи ОСОБА_1 в
задоволені позову про визнання за ним
права власності на житлові приміщення
за договором комісії від 31 липня 2001
року Апеляційний суд м. Києва послався
на те, що за рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 1 серпня 2002
року, право власності на нежитлові
приміщення визнано за ТОВ
«Аскент-Нафта». Проте, про це рішення
ОСОБА_1 стало відомо лише в 2013 році, під
час розгляду цієї цивільної
справи,після чого зазначене рішення
було оскаржено в установленому порядку
і згідно ухвали Апеляційного суду м.
Києва від 15 травня 2013 року рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 1 серпня 2002 року скасовано і скаргу
ТОВ «Аскент-Нафта» залишено без
розгляду. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 серпня 2013 року ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 15 травня
2013 року залишено без змін. Скасування
рішення суду про визнання за ТОВ
«Аскент-Нафта» права власності на
спірні нежитлові приміщення,
відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК, на думку
заявника, є нововиявленою та істотною
обставиною, впливає на юридичну оцінку
обставин у справі та повністю
спростовує висновок, покладений в
основу рішення Апеляційного суду міста
Києва від 17.04.2013р., яким було визначено
статус відповідача ТОВ «Аскент-Нафта»,
як власника спірного майна.

З урахуванням вищеприведеного
представник позивача просить
скасувати рішення Апеляційного суду м.
Києва від 17 квітня 2013 року та ухвалити
нове рішення,яким відхилити апеляційну
скаргу ТОВ «Аскент-Нафта» та залишити
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 15 грудня 2011 року без змін.

В судовому засіданні апеляційного
суду представник позивача доводи заяви
підтримала.

Представники відповідача ТОВ
«Аскент-Нафта» проти задоволення заяви
про перегляд рішення апеляційного суду
за нововиявленими обставинами
заперечували, підтримали подані
письмові заперечення та просили
відмовити в задоволенні заяви .

Представники відповідача КП
«Київське міське бюро інвентаризації»
в судове засідання не з,явилися про
день і час розгляду заяви повідомлені
належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін,або інших осіб,які беруть участь
у справі,належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи заяви про
перегляд за ново виявленими
обставинами рішення суду від 17 квітня
2013 року та апеляційну скаргу ТОВ
«Аскент-Нафта», в межах її доводів,
колегія суддів вважає, що заява
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 361ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Згідно ч.1 ст. 363 ЦПКУ рішення,ухвала
суду чи судовий наказ переглядаються у
зв'язку з нововиявленими обставинами
судом,який ухвалив рішення,постановив
ухвалу або видав судовий наказ.

Підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є,
зокрема, істотні для справи обставини,
що не були і не могли бути відомі особі,
яка звертається із заявою, на час
розгляду справи.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 3
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
рішенням законної сили та віднесені
законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених п.п.1, 2 ч.2 ст. 361 ЦПК
України, є те, що вони існували на час
розгляду справи; ці обставини не могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи; вони входять до предмета
доказування у справі та можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі.

Для визначених п.п.3,4 ч.2 ст.361 ЦПК
України нововиявлених обставин
необхідними умовами є те, що вони
існували на час розгляду справи, але
підстави виникли після ухвалення
рішення у справі (зокрема, шляхом
скасування судового рішення, яке стало
підставою для його ухвалення),
спростовують обставини, встановлені
судом на час розгляду справи, та мають
важливе значення для її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи,в
грудні 2011 року представник ОСОБА_1 ,в
інтересах останнього, звернувся до
суду з позовом, в якому вказував, що 31
липня 2001 р. між ОСОБА_1 та ТОВ
«Аскент-Нафта» укладено договір
комісії, за умовами якого ТОВ
«Аскент-Нафта» (комісіонер) за
дорученям ОСОБА_1 (комітента) та за
винагороду, зобов'язалось здійснити
юридичні дії, внаслідок яких укласти
від свого імені за рахунок комітента
договір купівлі-продажу об'єкта -
розширення плодоовочевої бази,
розташованого у АДРЕСА_1 та за першою
його письмовою вимогою комітента
передати об'єкт у його власність.

На виконання умов договору ОСОБА_1
передав товариству 2 500 000 грн.

3 вересня 2001 року між ТОВ
«Аскент-Нафта» та Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по м. Києву укладено договір
купівлі-продажу №782, за яким ТОВ
«Аскент-Нафта» придбало об'єкт
нерухомості, проте об'єкт у власність
ОСОБА_1 не передав. Посилаючись на
зазначене та з підстав ст.ст.1011,1012,1018 ЦК
України, просив визнати за ним право
власності на об'єкт нерухомості
«Розширення овочевої бази з 22404 т. до 26774
т. оптово-роздрібного овочевого
комбінату в Дніпровському районі м.
Києва» площею 12630 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
зобов'язати БТІ м. Києва зареєструвати
за ним право власності.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 15.12.2011р. позов задоволено у
повному обсязі. Визнано за ОСОБА_1 право
власності на об'єкт нерухомості
«Розширення овочевої бази з 22404т. до
27774т.,який розташований на
адресою:АДРЕСА_1 та зобов'язано КП
«Київське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна»
зареєструвати право власності ОСОБА_1
на зазначений об'єкт нерухомості

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду,відповідач ТОВ «Аскент-Нафта»
подало апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом
процесуального та матеріального права
просило рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 в
задоволені позову.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, що порушення
судом процесуального права полягає в
тому, що представник товариства про
час розгляду справи повідомлявся
неналежно та несвоєчасно, судом
неповно з'ясовані обставини,які мають
значення для правильного вирішення
справи, надана невірна оцінка доказам
та не перевірені повноваження
представника товариства ОСОБА_5 Так,
вказує апелянт, суд не звернув увагу на
те, що спірний договір комісії
генеральним директором ТОВ
«Аскент-Нафта» не укладався,оскільки
останній на день укладання договору
перебував у відпустці,а підпис в
договорі є підробленим. Суд не
врахував також, що право власності у
товариства на спірний об'єкт
нерухомості набуто на підставі
договору купівлі-продажу об'єкту
незавершеного будівництва укладеного
між товариством та Регіональним
відділенням Фонду держаного майна
України по м. Києву від 03.09.2001 року та
зареєстровано на підставі рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 01.08.2002 року. Ухваливши рішення про
визнання права власності на нежитлові
приміщення за ОСОБА_1 Дніпровським
районним судом м. Києва створено
правовий хаос - існування двох
взаємовиключних судових рішень, якими
визнано право власності на один об'єкт
за різними особами.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва
від 17.04.2013р. апеляційну скаргу ТОВ
«Аскент-Нафта» задоволено, рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 15.12.2011р. скасовано та прийнято нове
рішення, яким ОСОБА_1 у позові
відмовлено.

Задовольняючи апеляційну скаргу
відповідача та ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що
згідно реєстраційного посвідчення
№001139 Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, об'єкт нерухомості
«Розширення плодоовочевої бази з 22404 т.
до 26774 т. оптово-роздрібного овочевого
комбінату в Дніпровському районі м.
Києва» площею 12630 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстровано за ТОВ «Аскент-Нафта» на
праві колективної власності на
підставі рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 01.08.2002 року.
Судом встановлено, що вказаний об'єкт
нерухомості ТОВ «Аскент-Нафта»
придбало згідно Договору
купівлі-продажу за № 782 від 03.09.2001 року
на аукціоні 28.08.2001р.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних i
кримінальних справ від 12.06.2013р.
касаційну скаргу представника ОСОБА_1
відхилено і рішення Апеляційного суду
міста Києва від 17.04.2013р. залишено без
змін.

В той час, згідно ухвали Апеляційного
суду міста Києва від 15.05.2013р. скасовано
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 01.08.2002р., яким за ТОВ
«Аскент-Нафта» визнано право власності
на об'єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1
та зобов'язано БТІ м. Києва
зареєструвати та видати реєстраційне
посвідчення на зазначений об'єкт.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14.08.2013р. ухвалу
Апеляційного суду міста Києва від
15.05.2013р. залишено без змін.

Згідно п.3 ч.2 ст.361 ЦПК України
нововиявленою обставиною є скасування
судового рішення, яке стало підставою
для ухвалення рішення чи постановлення
ухвали, що підлягають перегляду.

З огляду на встановлене, скасування
рішення суду про визнання за ТОВ
«Аскент-Нафта» права власності на
спірний об'єкт нерухомості є
нововиявленою обставиною,яка не
існувала на час винесення 17 квітня 2013
року рішення Апеляційного суду, вона
має істотне значення, оскільки саме на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 01.08.2002р., на підтвердження
прав товариства посилався апеляційний
суд при ухваленні свого рішення 17.04.2013р.

У зв'язку з встановленим, рішення
Апеляційного суду м. Києва від 17 квітня
2013 року підлягає скасуванню за
нововиявленими обставинами.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами», перегляд
судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами має
здійснюватись із дотриманням вимог
ст.ст. 364-1, 365 ЦПК України та загальних
засад цивільного судочинства.
Виходячи зі змісту статей 364-1, 365 ЦПК
України, перевірку наявності підстав
для перегляду судового рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами
або підстав для скасування судового
рішення проводять в одному судовому
засіданні. Заява розглядається судом
за правилами, встановленими ЦПК
України для провадження у суді тієї ж
інстанції, яка здійснює такий перегляд.

Перевіряючи законність та
обгрунтованність рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 15 грудня 2011 року та доводи
апеляційної скарги про його
скасування,в заявлених межах, колегією
суддів встановлено наступне.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України, за
договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Статтею 1012 ЦК України передбачено,
договір комісії може бути укладений на
визначений строк або без визначення
строку, з визначенням або без
визначення території його виконання, з
умовою чи без умови щодо асортименту
товарів, які є предметом комісії.
Істотними умовами договору комісії, за
якими комісіонер зобов'язується
продати або купити майно, є умови про це
майна та його ціну.

Відповідно до ст. 1018 ЦК України, майно
придбане комісіонером за рахунок
комітента, є власністю комітента.

Судом встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, 31 липня 2001 року між
ТОВ «Аскент-Нафта» (комісіонер) та
ОСОБА_1 (комітент) укладено договір
комісії предметом якого було визначено
об'єкт нерухомого майна незавершеного
будівництвом, розташованого в Україні,
в Дніпровському районі АДРЕСА_1. під
назвою об'єкт незавершеного
будівництва - розширення плодоовочевої
бази (а.с.5-9 т.1).

Згідно п. 1.1. договору передбачено, що за
умовами цього договору в порядку та
умовах, викладених даним договором
комісіонер за дорученням комітента та
за винагороду, здійснити юридичні дії,
внаслідок яких укласти від свого імені
за рахунок комітента договір
купівлі-продажу об'єкта в строк до
01.01.2002 року, а також за першою письмовою
вимогою комітента передати об'єкт у
власність комітента.

Згідно пункту 1.2. вартість об'єкта
становить до 2 500 000 грн.

За умовами договору комісії передача
об'єкта у власність комітента
відбувається за першою вимогою
комітента, шляхом складання та
підписання сторонами акту
приймання-передачі об'єкта та полягає у
здійсненні комісіонером всіх
необхідних дій, направлених на
передачу об'єкта у власність комітента.

Пунктом 2.1.13. договору передбачено, що
за першою вимогою комітента комісіонер
зобов,язаний здійснити передачу
об'єкта у власність комітента.

Згідно пункту 2.1.14. договору, протягом 7
робочих днів з моменту отримання
вимоги комітента, основаного на умовах
даного договору, виконати таку вимогу,
якщо інший, більш тривалий строк, не
буде встановлений самою вимогою.

Згідно п.9.1. підписанням договору
сторони підтвердили, що в момент його
укладання комітент передав,а
комісіонер отримав готівкою грошові
кошти в національній валюті України - в
сумі 2 500 000 грн.

На виконання умов договору комісії, 3
вересня 2001 року між регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по м. Києву та ТОВ
«Аскент-Нафта» укладено договір
купівлі-продажу об,єкта незавершеного
будівництва № 782, за умовами якого
регіональне відділення Фонду
державного майна України по м. Києву
продав, а ТОВ «Аскент-Нафта» купив
об'єкт незавершеного будівництва
розширення плодоовочевої бази, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
(а.с.10-13т.1).

12 листопада 2001 року,згідно умов
договору купівлі-продажу регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по м. Києву та ТОВ
«Аскент-Нафта» підписано акт
приймання-передачі об'єкта
незавершеного будівництва - розширення
плодоовочевої бази, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

17 грудня 2001 року ТОВ «Аскент-Нафта»
повідомив ОСОБА_1 про факт купівлі ним
приміщень та про передачу об,єкта
товариству (а.с.32).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1та
визнаючи за ним право власності на
нежитлові приміщення суд першої
інстанції виходив з того, що за умовами
договору комісії ОСОБА_1 свої
зобов,язання виконав та передав
відповідачу ТОВ «Аскент-Нафта» на
виконання договору комісії грошові
кошти в сумі 2 500 000 грн., проте
товариство умови договору не виконало
та не передало йому ( позивачу) придбані
приміщення.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст. 174
ЦПК судом враховано визнання
відповідачем позову та факту отримання
15.06.2011 року та 02.09.2011 року ним вимог
позивача щодо передачі об'єкта у
власність останнього.

Таких висновків суд першої інстанції
дійшов після повного, всебічного
з'ясування обставин справи, перевірки
доводів і заперечень сторін, надання
належної правої оцінки зібраним у
справі доказів та застосування
правових норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що рішення
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

Рішення суду в частині вирішення
позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання
відповідача КП «Київське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна» зареєструвати за ним
право власності на нежитлові
приміщення, не оскаржено.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи представників відповідачів про
те, що підпис ОСОБА_7 від імені
генерального директора ТОВ
«Аскент-Нафта» у договорі комісії від
31.07.2001р., підроблено та не належить
ОСОБА_7, оскільки згідно висновку
експертного дослідження №2567 від
09.04.2013р. Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса
за результатами дослідження оригіналу
договору комісії, підпис від імені
ОСОБА_7 у договорі комісії від 31.07.2001р.,
укладеному між ТОВ «Аскент-Нафта» та
ОСОБА_1 виконаний саме ОСОБА_7.

Цим же дослідженням спростовуються
доводи представників відповідача про
те, що до суду позивачем не надавався
оригінал договору комісії. Окрім цього,
ці доводи спростовуються фактом
визнання відповідачем позову.
Заперечення ж представниками, на даній
стадії розгляду справи, факту визнання
представником товариства позову
ОСОБА_1, є неспроможними та
спростовуються письмовою заявою
генерального директора ТОВ
«Аскент-Нафта», яка міститься на а.с.31
т.1 справи та журналом судового
засідання від 15 грудня 2011 року, на який
товариством зауваження не подавались.

Не впливають також на правильність
висновків суду першої інстанції доводи
представників відповідача щодо
перевірки законності укладання
договору комісії від 31 липня 2002 року в
порядку кримінального провадження,
оскільки рішення з цього приводу до
теперішнього часу не прийнято,
відповідно ж до ст. 303 ЦПК України
законність рішення суду першої
інстанції апеляційним судом
перевіряється в межах вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Такими чином, доводи апеляційної
скарги про порушення судом
процесуального та матеріального права
не знайшли свого підтвердження, на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують та є
такими, що не тягнуть за собою
безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 363 ЦПК ухвала суду
апеляційної чи касаційної
інстанції,якою було відхилено
апеляційну скаргу на рішення суду
першої чи апеляційної інстанції,в разі
перегляду рішення чи ухвали у зв'язку з
нововиявленими обставинами втрачає
законну силу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 361, 363, 365 ЦПК України
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
перегляд рішення Апеляційного суду
міста Києва від 17.04.2013р. за
нововиявленими обставинами
задовольнити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва
від 17.04.2013р. скасувати.

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аскент-Нафта» - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 15.12.2011р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді