Справа № 1606/1281/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року Диканський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Диканька цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Регіонального Ландшафтного парку
'Диканський' про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що постановою
Диканського районного суду від 08
листопада 2012 року третю особу ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, так як він 19
жовтня 2012 року, керуючи автомобілем
марки “ВАЗ-21213” державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, який
належить відповідачу - Регіональному
ландшафтнму парку "Диканський", не
витримав безпечної дистанції та
здійснив наїзд на автомобіль марки
"AUDI-80 1,8 S", реєстраційний номер НОМЕР_2
під його керуванням, позивач звернувся
до суду з позовом про стягнення з
відповідача завданих йому в результаті
даної дорожньо-транспортної пригоди
/далі - ДТП/ матеріальних збитків на
загальну суму 28 154 грн. 52 коп. та
моральної шкоди в сумі 10 000 грн., яка
полягає у перенесених душевних
стражданнях у зв'язку пошкодженням
майна, порушенні звичайного для нього
ритму життя. В результаті всього цього
позивач просить стягти з відповідача
28154 грн. 52 коп., а також понесених ним
судових витрат по справі.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та
просив їх задоволити, виходячи з
наданих ними пояснень в судовому
засіданні та доказів, які знаходяться
як в матеріалах цивільної справи.

Представник відповідача -
Регіонального ландшафтного парку
"Диканський" - позовні вимоги в частині
відшкодування завданої позивачу
матеріальної шкоди визнав у повному
обсязі, при вирішенні питання про
стягнення моральної шкоди послався на
розсуд суду, вказавши, що вказана шкода
є занадто високою та просив врахувати
той факт, що відповідач є державним
підприємством і майже не одержує
доходів.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги
позивача підтримав у повному обсязі,
вказавши, що в даний час він є власником
автомобіля марки "AUDI-80 1,8 S",
реєстраційний номер НОМЕР_2, якому
присвоєний новий реєстраційний номер.

Третя особа по справі ОСОБА_2 подав суду
заяву про розгляд справи без його
участі.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про дату та час розгляду
справи, клопотання про відкладення
судового засідання суду не подав.

За вказаних обставин розгляд справи
був проведений без участі третіх осіб
ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Вислухавши пояснення сторін,
третьої особи ОСОБА_3, розглянувши
матеріали справи та дослідивши наявні
докази у сукупності, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх позовних вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено,
що 19 жовтня 2012 року на вулиці Леніна в
смт. Диканька Полтавської області
сталася ДТП за участю автомобіля "AUDI-80
1,8 S ЗНГ", реєстраційний номер НОМЕР_2
/далі - автомобіль "Ауді-80"/, під
керуванням водія ОСОБА_1, та автомобіля
"ВАЗ-21213", реєстраційний номер НОМЕР_3
/далі - автомобіль ВАЗ 21213"/, під
керуванням третьої особи ОСОБА_2, який
на той час перебував у трудових
відносинах з відповідачем. В
результаті ДТП автомобілі отримали
механічні пошкодження. Вказана ДТП
сталася з вини водія ОСОБА_2, що
підтверджується постановою
Диканського районного суду
Полтавської області від 08 листопада 2012
року, згідно якої третя особа ОСОБА_2
був притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП у
вигляді штрафу в дохід держави, та
постановою Апеляційного суду
Полтавської області від 23 січня 2013
року.

Внаслідок пошкодження транспортного
засобу - автомобіля "Ауді-80", який на той
час перебував у володінні позивача на
підставі довіреності, посвідченої
власником автомобіля ОСОБА_4 16 травня
2012 року, позивач поніс витрати на його
відновлення в сумі 28 154 грн. 52 коп., що
підтверджується висновком № 051112
експертного автотоварознавчого
дослідчення по визначенню вартості
матеріального збитку, завданого
власнику пошкодженого при ДТП
колісного транспортного засобу від
21.11.2012 року, наданим експертом
Конопльовим С.К.

В суді також встановлено, що позивач по
справі ОСОБА_1 окрім довіреності на
право керування автомобілем, має
посвідчення водія відповідної
категорії та реєстраційний документ на
вказаний транспортний засіб, тобто має
право користуватися та розпоряджатися
автомобілем Aуді-80 .

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Згідно
до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі що набрав законної
сили, або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Вказане також відображене у змісті
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ України
№ 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди. Із ст. 21
вказаного закону вбачається, що на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу (за
винятком транспортних засобів, щодо
яких не встановлено коригуючий
коефіцієнт в залежності від типу
транспортного засобу) без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
чинного на території України, або
поліса (сертифіката) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, укладеного в іншій
країні з уповноваженою організацією
із страхування цивільно-правової
відповідальності, з якою Моторне
(транспортне) страхове бюро України
уклало угоду про взаємне визнання
договорів такого страхування.

В судовому засіданні встановлено, що на
час ДТП 19 жовтня 2012 року
цивільно-правова відповідальність
водія (водіїв) належного відповідачу
транспортного засібу - автомобіля ВАЗ
21213 - в порушення вимог Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" застрахована не була, поліс
обов'язкового страхування був
відсутній. Третя особа ОСОБА_2, який
керував вказаним автомобілем, не був
звільнений від обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності на території України,
так як не підпадав під дію ст. 13 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", і відповідно відсутні
підстави для відшкодування шкоди,
завданої з його вини, Моторним
(транспортним) страховим бюро України.

Суд також враховує той факт, що в даний
час власником автомобіля "Ауді-80" є
третя особа ОСОБА_3 на підставі
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, виданого
Зіньківським ВРЕР УМВС України в
Полтавській області 24.07.2013 року, так як
купив його у третьої особи ОСОБА_4, і
цьому автомобілю присвоєний новий
реєстраційний номер НОМЕР_4. При цьому
позивач та третя особа ОСОБА_3 пояснили
в суді, що автомобіль повністю був
відновлений, в даний час придатний до
експлуатації, що було підтверджено і
проведенням його технічного огляду при
видачі Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, тому вони
заперечують проти визнання вказаного
транспортного засобу знищеним. Витрати
на відновлення вказаного автомобіля
були понесені саме позивачем.

Згідно ст. 1192 ЦК України суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоду майну,
відшкодувати її в натурі, передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо або відшкодувати
завдані збитки в повному обсязі.

З постанови Пленуму Верховного суду
України від 27 березня 1992 року № 6 "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" вбачається, що коли для
відновлення попереднього стану речі,
що мала певну зношеність були
використані нові вузли, деталі,
комплектуючі частини іншої
модифікації, що випускаються в замін
знятих з виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не вправі вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації.

За вказаних обставин з врахуванням
того, що матеріальну шкоду позивачу
було завдано з вини третьої особи
ОСОБА_2, який був працівником
відповідача, то вказана шкода підлягає
стягненню з відповідача, який є
власником джерела підвищеної
небезпеки. При цьому суд враховує
положення п. 13 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" про те, що
відповідно до ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України
положення щодо захисту права власності
поширюються також на осіб, які хоч і не
є власниками, але володіють майном на
праві господарського відання,
оперативного управління або на іншій
підставі, передбаченій законом або
договором (речове право), і мають право
вимагати відшкодування шкоди, завданої
цьому майну.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення матеріальної шкоди на суму
28154 грн. 52 коп. При визначенні розміру
відшкодування майнової шкоди суд бере
до уваги висновок
експертно-автотоварознавчого
дослідження по визначенню вартості
матеріального збитку завданого
власнику пошкодженого при ДТП
колісного транспортного засобу,
складеного експертом Конопльовим С.К,
з якого слідує, що вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу складників
автомобіля"Aуді-80" становить саме 28 154
грн. 52 коп.

З огляду на викладене, суд також
приходить до висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача витрат за надання
послуг експертом Конопльовим С.К. в
сумі 750 грн., які відносяться до прямих
витрат позивача, пов'язаних з ДТП.

Суд також вважає, що позивачу
внаслідок пошкодження автомобіля було
завдано моральну шкоду і вона полягає в
перенесених позивачем душевних
стражданнях, яких він зазнав у зв'язку
із пошкодженням автомобіля, та
порушенні його звичного життєвого
ритму.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
душевних страждань, ступеня вини особи,
яка завдала моральної шкоди, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

При вирішенні питання про розмір
завданої позивачу моральної шкоди суд ,
враховує характер і тривалість
страждань, істотність вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, часу та зусиль, необхідних
для відновлення попереднього стану,
нервової напруги та переживань щодо
втрачених якостей автомобіля.

Також, при визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

На підставі вище наведеного суд
визначає розмір відшкодування
моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Таким чином суд приходить до висновку,
що позов ОСОБА_1 до Регіонального
Ландшафтного парку "Диканський" про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
підлягає частковому задоволенню, а
саме з відповідача на користь позивача
підлягає відшкодуванню майнова шкода
в розмірі 28 154 грн. 52 коп., витрати на
проведення дослідження вартості
відновлювальних робіт в сумі 750 грн. та
моральна шкода в розмірі 1000 грн. В іншій
частині позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає до задоволення вимога
позивача про стягнення з відповідача
документально підтверджених судових
витрат пропорційно до суми
задоволеного позову.

На підставі викладеного, керуючись
Постановою Пленуму Верховного суду
України від 27 березня 1992 року № 6 "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди", Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних справ і
кримінальних справ від 01 березня 2013
року № 4 "Про деякі питання
застосування спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки ст. ст. 23, 60, 61, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192
ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 212 - 215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягти з Регіонального ландшафтного
парку "Диканський" Диканського району
Полтавської області на користь ОСОБА_1
в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 28 154 (двадцять вісім тисяч сто
п'ятдесят чотири) грн. 52 коп., в рахунок
відшкодування моральної шкоди 1000 (
одну тисячу) грн. 00 коп., в рахунок
відшкодування понесених судвоих
витрат 1364 ( одну тисяча триста
шістдесят чотири) грн. 83 коп, а всього
разом 30 519 (традцять тисяч п'ятсот
дев'ятнадцять) грн. 35 коп..

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
на протязі десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: