Справа №712/5290/13-ц
Провадження № 2/712/60/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року Соснівський районний
суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді -
ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі -
ТІТОВА О.І.

з участю адвоката -
ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції, Соснівського відділу
Державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції, Придніпровського відділу
Державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції, Приватного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» про визнання права
власності та зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до
відповідачів про визнання права
власності та зняття арешту,
посилаючись на те, що 26 березня 2010 року
її батько відповідач ОСОБА_3 подарував
їй відповідно до Договору дарування
частини квартири, який посвідчений
приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 ?
частину квартири АДРЕСА_1.

28 лютого 2013 року позивач звернулась до
Реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції для
реєстрації права власності на ? частину
даної квартири, але в реєстрації її
права власності, їй було відмовлено у
зв'язку з тим, що 21 серпня 2012 року
постановою державного виконавця було
накладено арешт на майно боржника
ОСОБА_3 що є її батьком та оголошено
заборону на його відчуження. На момент
накладення арешту право власності на
квартиру за адресою АДРЕСА_1 належало
ОСОБА_3

Позивач вважає, що її право власності
порушено, тому звернулася за захистом
своїх прав до суду.

Ухвалою суду позовні вимоги в частині
визнання права власності залишені без
розгляду.

Позивач та її адвокат в
судовому засіданні позовні вимоги
уточнили та просили суд, виключити з
Акту опису й арешту майна та скасувати
постанову державного виконавця ВП №
33595315 про накладення арешту ? частину
квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати
реєстраційну службу провести її
реєстрацію.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
визнав та не заперечував проти їх
задоволення.

Представник Реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала та заперечувала
проти їх задоволення.

Представник Соснівського відділу
Державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції в судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову.

Представник ПАТ Комерційний банк
«ПриватБанк» в судовому засіданні
давав письмове заперечення проти
позову та просив в його задоволені
відмовити.

Представник Придніпровського відділу
Державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції до судового засідання не
з'явився, причини неявки суду невідомі,
про день та час розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, думку
адвоката, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини, які
регулюються нормами цивільного
законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач являється дочкою відповідача
ОСОБА_3.

26 березня 2010 року відповідач ОСОБА_3
подарував позивачці ? частини квартири
АДРЕСА_1 що підтверджено Договором
дарування частини квартири який
посвідчений приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_4

Рішенням державного реєстратора
Реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції про
відмову у державній реєстрації прав
власності та їх обтяжень № 965097 від 19
березня 2013 року на заяву позивачки від
28 лютого 2013 року про державну
реєстрацію прав та обтяжень, було
відмовлено у державній реєстрації
права власності на ? квартири, що
розташована в АДРЕСА_1. в зв'язку з тим,
що на спірне майно мається обтяження.

Постановою державного виконавця по ВП
№ 33595315 від 21 серпня 2012 року по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-6248 виданого 01 лютого 2011 року
по стягненню з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» боргу в сумі 97 925 грн. 48 коп.
було накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1 та на невизначену частку
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2

Актом опису майна від 21 лютого 2013 року
при примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження Соснівським
відділом ДВС про стягнення з ОСОБА_3 на
користь юридичних осіб заборгованості
на загальну суму 101 467 грн. та 10 301,58
доларів США було описано квартиру
АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно на яке накладено арешт,
належить їй, а не боржникові, може
звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про зняття з
нього арешту.

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному )
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з ч. 2 ст. 719, частин 1 та 4 ст. 722 ЦК
договір дарування нерухомої речі
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.
Право власності обдаровуваного на
дарунок виникає з моменту його
прийняття. Прийняття обдаровуваним
документів, які посвідчують право
власності на річ, інших документів, які
посвідчують належність дарувальникові
предмета договору, або символів речі
(ключів, макетів тощо), є прийняттям
дарунка.

Судом встановлено та не оспорюється
сторонами в судовому засіданні, що 26
березня 2010 року відповідач подарував
своїй неповнолітній дочці ? частину
квартири АДРЕСА_1 про що було укладено
та нотаріально посвідчено Договір
дарування, відповідно до умов цього
договору право власності на
відчужувану частину квартири у
обдарованої тобто у позивача ОСОБА_2
виникає з моменту її прийняття.
Прийняттям дарунка вважається
одержання обдарованою примірника
цього договору після його
нотаріального посвідчення. Позивач
отримала примірник даного договору
дарування про що мається її підпис, але
державну реєстрацію правочину та
реєстрацію права власності на квартиру
неповнолітньою ОСОБА_2 в порядку ст. 182
ЦК України проведено не було.

Наведене свідчить про те, що
відповідач ОСОБА_3 скористався
визначеними статтями 316, 317, 319 ЦК
правами, розпорядилася своїм майном
(квартирою) на власний розсуд та з
дотриманням вимог статей 717, 719 ЦК
провів безоплатне відчуження частини
своєї квартири на користь
неповнолітньої дочки ОСОБА_2 на
підставі нотаріально посвідченого
договору дарування, який не оспорений
та є чинним.

Отже, з огляду на положення ст. 346 ЦК
України право власності відповідача
ОСОБА_3 на квартиру припинилося з
моменту її відчуження тобто 26 березня
2010 року, та станом на час накладення на
неї арешту державним виконавцем 21
серпня 2012 року та опису квартири 21
лютого 2013 року власником квартири він
не являвся. Самий по собі факт
відсутності державної реєстрації
договору дарування від 26 березня 2010
року та реєстрації права власності
неповнолітньої на той час позивачки на
квартиру, не можу бути підставою для
накладення арешту та заборони
відчуження на квартиру як на таку, що
належить відповідачу ОСОБА_3

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги в частині виключення з
Акту опису й арешту майна від 21 лютого
2013 року ? частини квартири АДРЕСА_1 та
скасування постанови державного
виконавця по ВП № 33595315 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 21 серпня 2012 року в
частині накладення арешту на ? частину
квартири АДРЕСА_1 підлягають до
задоволення. В решті позов не підлягає
до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 316-319, 346, 717, 719, 722,

ЦК України, ст.. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», суд -

В И Р І Ш И В:

Виключити з Акту опису й арешту
майна від 21 лютого 2013 року ? частину
квартири АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_2
на праві власності, в решті залишити
без змін.

Скасувати постанову державного
виконавця по ВП № 33595315 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 21 серпня 2012 року в
частині накладення арешту на ? частину
квартири АДРЕСА_1 яка належить на праві
власності ОСОБА_2, в решті постанову
залишити без змін.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: