АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3364/2014
І інстанції: Никифоров Є.О.
Доповідач: Вербицька Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 26 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Вербицької Л.І.

Суддів: Капітан І.А.

Радченка С.В.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Відділу державної виконавчої служби
Цюрупинського районного управління
юстиції Херсонської області на ухвалу
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 17 жовтня 2014
року у цивільній справі за поданням
Відділу державної виконавчої служби
Цюрупинського районного управління
юстиції Херсонської області про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспорту, шляхом заборони перетинати
державний кордон України до виконання
зобов'язань, за рішенням суду,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Цюрупинського районного управління
юстиції Херсонської області (далі -
ВДВС) звернувся до суду із поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспорту шляхом заборони
перетинати державний кордон України до
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням Цюрупинського
районного суду Херсонської області про
стягнення з нього на користь
відкритого акціонерного товариства
«Херсонгаз» заборгованість за надані
послуги газопостачання в розмірі 2222,31
грн. При цьому державний виконавець
посилався на те, що ОСОБА_2, як боржник у
виконавчому провадженні, ухиляється
від виконання зобов'язань щодо
покладених на нього зазначеним
рішенням суду.

Ухвалою Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 17 жовтня 2014
року у задоволенні подання ВДВС про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України
відмовлено.

В апеляційній скарзі ВДВС, посилаючись
на незаконність даної ухвали та
вважаючи її такою, що постановлена з
порушенням норм процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову, якою подання
державного виконавця задовольнити в
повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
відповідність оскаржуваної ухвали
вимогам цивільно - процесуального
закону, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд
першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем не зазначено
конкретних обставин та доказів того, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні ВДВС перебуває виконавче
провадження № 43547082, відкрите на
підставі судового наказу № 2121/2009/2012,
виданого 15 листопада 2012 року
Цюрупинським районним судом
Херсонської області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь публічного
акціонерного товариства «Херсонгаз»
боргу в розмірі 2222,31 (а.с.22).

05 чевня 2014 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження (а.с.22).

Державним виконавцем, з метою
з'ясування майнового стану боржника,
вчинені виконавчі дії: 25 червня 2014 року
державним виконавцем було здійснено
виїзд за адресою вказаною у
виконавчому документі, а саме: м.
Цюрупинськ, вул. Радянська. 185/2.
Боржника не було вдома, про що складено
акт державного виконавця. Залишено
виклик на 26 червня 2014 року, але боржник
не з'явився, причина не відома. 07 жовтня
2014 року державним виконавцем було
повторно здійснено виїзд за зазначеною
адресою, але боржника теж не було вдома,
про що складений акт державного
виконавця. Залишено виклик на 09 жовтня
2014 року до відділу державної
виконавчої служби Цюрупинського
районного управління юстиції, в якому
зазначені засоби зв'язку для зручності
спілкування, але ОСОБА_2 на виклики не
з'явився з невідомих виконавцеві
обставин. (а.с.30).

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну» громадянин України може
бути обмежений у праві виїзду за кордон
якщо відносно нього діють
неврегульовані аліменти, договірні чи
інші невиконані зобов'язання до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору у передбачених законом випадках.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження»
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
ненадання у строк, встановлений
державним виконавцем, достовірних
відомостей про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасна явка за викликом державного
виконавця; письмове повідомлення
державному виконавцю про майно, що
перебуває в заставі або в інших осіб, а
також про кошти та майно, належні
боржникові від інших осіб.

Тобто ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням є будь-які свідомі діяння (дії
або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь - які незалежні від
нього об'єктивні обставини
(непереборної сили, події тощо).

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що
державний виконавець ВДВС звернувся до
суду із поданням про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, посилаючись на
те, що проведені заходи із боржником не
дають позитивного результату щодо
виконання рішення суду, як у
добровільному так і в примусовому
порядку, на виклик державного
виконавця боржник не з'являється,
боржником не вчинено жодних дій щодо
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням суду.

Однак матеріали справи не містять
достовірних відомостей, які б давали
підстави вважати, що ОСОБА_2 ухиляється
від виконання свого зобов'язання за
рішенням суду. Твердження державного
виконавця про наявність у боржника
невиконаних зобов'язань, а також те, що
боржнику неодноразово направлялися
виклики з'явитися до державного
виконавця для вирішення питання щодо
сплати заборгованості, не може
свідчити про факт ухилення ОСОБА_2 від
виконання рішення суду. Наявність
статусу боржника у виконавчому
провадженні та непогашення боргу в
добровільному порядку не може
безумовно свідчити про ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням суду обов'язків.

Доводи апеляційної скарги ВДВС
колегією суддів до уваги не
приймаються як такі, що не ґрунтуються
на вимогах цивільного процесуального
закону та не підтверджені належними
доказами.

Враховуючи, що державним виконавцем не
доведено, а матеріали справи не містять
будь - яких доказів на підтвердження
ухилення ОСОБА_2 від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
відповідає вимогам цивільного
процесуального закону і підстави для
її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Цюрупинського
районного управління юстиції
Херсонської області відхилити.

Ухвалу Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 17 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді