№ 336/515/14-ц
пр. № 2/336/812/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя в складі головуючого суддя
Жупанової І.Б. при секретарі Брагіній
І.В. з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до територіальної громади в
особі Запорізької міської ради,
територіальної громади в особі
Михайлівської сільської ради, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом
про визнання часток співвласників,
ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 у спільній
сумісній власності на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, є рівними та
становить по 1/3 частині; визнати за нею
право власності на 1/3 частину квартири
за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку :
земельна ділянка для ведення
садівництва, кадастровий номер
:07:003:0277, площею 830 кв.м., яка
розташована на території
Михайлівської сільської ради на
підставі рішення Михайлівської
сільської Ради народних депутатів від
09.09.1999 року № 06. в порядку спадкування
за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_5.

В позові пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер її чоловік ОСОБА_5. Заповіту на
випадок своєї смерті він не залишив.
Спадкоємців за законом троє: позивач,
та їх діти - ОСОБА_3, ОСОБА_4.

На час смерті ОСОБА_5 належало наступне
майно: на праві спільної сумісної
власності на підставі свідоцтва про
право власності № 9985 від 17.01.2000 року,
квартира за адресою: АДРЕСА_1 разом з
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, земельна ділянка для
ведення садівництва, кадастровий номер
:07:003:0277, площею 830 кв.м., яка
розташована на території
Михайлівської сільської ради на
підставі рішення Михайлівської
сільської Ради народних депутатів від
09.09.1999 року № 06. Державний акт на право
власності на земельну ділянку Серія
І-ЗП № 042694 від 21.01.2000 року.

3.09.2012 року ОСОБА_1 звернулась до П'ятої
Запорізької державної нотаріальної
контори з заявою. Інші спадкоємці -
донька померлого ОСОБА_3 звернулись до
нотаріальної контори з заявою про
відмову від прийняття спадщини, син
померлого ОСОБА_4 спадщину не прийняв.

У 2013 році ОСОБА_1 звернулась до П'ятої
Запорізької державної нотаріальної
контори для отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом. але
отримала постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії № 4713/02-31 від
28.12.2013 року. Причиною відмови є
наявність в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
арешту всього майна, власником якого є
ОСОБА_5, накладений на підставі листа
Четвертої Макіївської державної
нотаріальної контори від 11.06.1988 року.

Державний нотаріус П'ятої Запорізької
державної нотаріальної контори вчиняв
заходи щодо отримання будь-якої
інформації щодо ідентифікації ОСОБА_5,
на майно якого накладений арешт (дата
та місце народження, місце реєстрації
та ін.). Але жодна додаткова інформація
щодо ОСОБА_5, на майно якого накладений
арешт, відсутня в реєстрі та в
документах, якими накладений арешт.

Арешт, накладений на майно повного
тезки спадкодавця, оскільки чоловік
позивача ніколи не проживав, не
працював та навіть не був в м. Макіївка
Донецької області.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позов з
наведених в позовній заяві підстав,
просять його задовольнити.

Відповідачі, належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, про що свідчать повідомлення
про отримання судових повісток, в
судове засідання не з'явилися,
будь-яких заяв про розгляд справи за їх
відсутності, клопотань на адресу суду
не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Треті особи також належним чином
повідомлені про поданий позов та про
час і місце розгляду справи, про що
свідчать довідки про СМС-повідомлення,
про своє бажання взяти участь в справі
не заявили, на підставі ч. 3 ст. 36 ЦПК
України справа розглянута без їх
участі.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, дослідивши письмові
докази по цивільній справі та оцінивши
їх в сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Позивач ОСОБА_1 (прізвище до укладення
шлюбу ОСОБА_1) була дружиною померлого
ОСОБА_5, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб (а.с.6).

Судом встановлено, що від даного шлюбу
вони мають дітей - ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження, та ОСОБА_4.

Відповідно свідоцтва № 9985 про право
власності на житло від 17.01.2000 року
квартир АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності
громадянам: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3
(а.с.9).

Згідно копій державного акту на право
приватної власності на землю та витягу
з Державного земельного кадастру про
земельну ділянку земельна ділянка для
ведення садівництва, кадастровий номер
:07:003:0277, площею 830 кв.м., яка
розташована на території
Михайлівської сільської ради на
підставі рішення Михайлівської
сільської Ради народних депутатів від
09.09.1999 року № 06 передана у приватну
власність ОСОБА_5 (а.с.12-14).

Згідно ч.3 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України
встановлено, що незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с.18).

Як вбачається з копії спадкової справи,
3.09.2012 року ОСОБА_1 звернулася до П'ятої
Запорізької державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_5, тому у
відповідності до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК
України, вона є такою, що прийняла
спадщину.

3.09.2012 року ОСОБА_3 звернулася до П'ятої
Запорізької державної нотаріальної
контори із заявами про відмову від
прийняття належної їй частки спадщини,
що залишилася після смерті батька та
визначення часток співвласників в
спільній сумісній власності - спірній
квартирі по 1/3 частини квартири.

30.09.2012 року за № 3831/02-14/560-2012 на адресу
ОСОБА_4 було надіслано повідомлення
лист про відкриття спадщини, він не
звертався з заявою до нотаріальної
контори про прийняття спадщини в
установлений законом строк, або в інший
передбачений законом спосіб ОСОБА_4
спадщину не прийняв.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Як вбачається з постанови державного
нотаріуса П'ятої Запорізької державної
нотаріальної контори за вих. №
4713/02-14/560-2012 від 28.12.2013 року ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом у зв'язку з
виявленням арешту нерухомого майна,
зареєстрованого Першою Макіївської
державною нотаріальною конторою
Донецької області 20.02.2006 року, на
підставі листа Четвертої Макіївської
державної нотаріальної контори від
11.06.1988 року, б/н. об'єктом обтяження є
невизначене майно, власником якого є
ОСОБА_5 (причина відсутності коду:
архівний запис).

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Частиною 1 ст. 1226 ЦК України
передбачено, що частка у праві спільної
сумісної власності спадкується на
загальних підставах.

Відповідно до ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

В силу ст. 1261 ЦК України до першої
черги спадкоємців за законом віднесені
діти спадкодавця, в тому числі зачаті
за життя спадкодавця, які народились
після його смерті, переживши чоловік чи
дружина та батьки.

Що стосується накладення арешту
на нерухоме майно ОСОБА_5, то суд
виходить з того, що даних за те, що цей
арешт накладався на майно спадкодавця,
не має, арешт був накладений в 1988 році,
тобто до набуття права власності
ОСОБА_5 на спадкове майно - земельну
ділянку в 1999 році та квартиру - в 2000
році, і відношення до цього майна не
має.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5,
прийняла спадщину у встановлений
законом спосіб, спадковим майном є 1/3
частка квартири АДРЕСА_1, що належала
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва № 9985 про право
власності на житло від 17.01.2000 року, та
земельна ділянка для ведення
садівництва, кадастровий номер
:07:003:0277, площею 830 кв.м., яка
розташована на території
Михайлівської сільської ради, що
належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5 на підставі рішення
Михайлівської сільської Ради народних
депутатів від 09.09.1999 року № 06.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 59-61, 208, 209,
212-215, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 370, 1216, 1217,
1226, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати, що частки співвласників,
ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 у спільній
сумісній власності на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1 є рівними та
становлять по 1/3 частині.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1)
право власності на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1, що належала померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва № 9985 про право власності на
житло від 17.01.2000 року, та земельну
ділянку для ведення садівництва,
кадастровий номер :07:003:0277, площею
830 кв.м., яка розташована на території
Михайлівської сільської ради, що
належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5 на підставі рішення
Михайлівської сільської Ради народних
депутатів від 09.09.1999 року № 06.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Запорізької
області через Шевченківський районний
суд м. Запоріжжя шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особами, що не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

10.02.2014