РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2014 року
м.
Житомир

Богунський районний суд міста
Житомира у складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

при секретарях с/з -ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому зазначив, що 08.10.2012 року о 20 год. 30
хвилин на перехресті вулиць
Котовського - Хлібна в місті Житомирі з
вини неповнолітнього на той час
відповідача ОСОБА_4, який керував
автомобілем Mitsubishi Outlander, державний
номерний знак НОМЕР_1, сталася
дорожньо-транспортна пригода.
Внаслідок цієї пригоди автомобіль Skoda
Fabia Ambiente, державний номерний знак
НОМЕР_2, який належить позивачу, отримав
механічні ушкодження. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що вартість
матеріального збитку згідно висновку
№3385 від 10.10.2012 року, який він просить
стягнути, становить 83557,50 грн.,
вартість авто товарознавчого
дослідження - 600 грн. та вартість
евакуатора - 700 грн. Просив також
відшкодувати моральну шкоду в сумі 3000
грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі з підстав зазначених в
позовній заяві та просили їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
заперечував щодо задоволення позову у
повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4
не з»явився, надав заяву про розгляд
справи без його участі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши докази в їх
сукупності, оцінюючи їх за своїм
внутрішнім переконанням, з урахуванням
меж заявлених позовних вимог, суд
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються ст. ст. 1166, 1167, 1188,
1192 ЦК України, чинними на день їх
виникнення, Законом України «Про
страхування», Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
даного спору про відшкодування
матеріальної шкоди підлягає
з'ясуванню: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього і в її
заподіянні.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, як
передбачено вимогами ст.1188 ЦК України.
Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №6 від
27.03.1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» із змінами та
доповненнями, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
а шкода, заподіяна одному з володільців
з вини іншого - відшкодовується
винним.

Судом встановлено, що 08.10.2012 року о 20
год. 30 хвилин в м. Житомирі на
перехресті вул. Котовського - Хлібна
сталося зіткнення автомобіля Шкода,
державний номерний знак НОМЕР_2,
власником якого є позивач та
автомобіля Мітсубісі, державний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_4 Внаслідок цієї пригоди
автомобіль, який належить позивачу
отримав механічні ушкодження, згідно
довідки №9086948 про дорожньо-транспортну
пригоду.

Суд враховує, що відповідно до вимог
ст.ст.10, ч.2, 60 ч.1 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд прийшов до висновку, що дана
дорожньо-транспортна пригода сталася
із вини неповнолітнього на той час
відповідача ОСОБА_4 в результаті
порушення ним п. 8.7.3.е Правил дорожнього
руху України, батьком якого є ОСОБА_5
Наведене підтверджується постановою
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 22.10.2012 року та постановою
Богунського районного суду м.
Житомира від 27.08.2013 року у справі
№295/9613-ц, згідно якої останній визнаний
винним в скоєнні даної ДТП, притягнутий
до адміністративної відповідальності
за ст.124 КУпАУ .

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Крім
того, вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце дії та чи вчинені
вони цією особою (ч. 4 ст.61 ЦПК України).

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги
щодо стягнення з відповідачів суми
матеріальної шкоди в розмірі 83557,50 грн.,
заподіяної позивачу через ушкодження
автомобіля внаслідок ДТП, що відбулось
08.10.2012 року та похідні вимоги про
стягнення вартості експертного
автотоварознавчого дослідження і
вартості послуг евакуатора, до
задоволення не підлягають з наступних
підстав.

Відповідально до ч. 3 і 4 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст.64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяг із них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Згідно з ч. 1 ст.58, ч.2 ст.59 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування,
а обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до «Узагальнень судової
практики розгляду судами цивільних
справ про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки у 2010-2011 роках» Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, ненадання позивачем належних
доказів на підтвердження розміру
матеріальної шкоди є підставою для
відмови в позові.

Наданий позивачем в обґрунтування
своїх вимог висновок експертного
автотоварознавчого дослідження №3385
від 10.10.2012 року, яким визначено
матеріальний збиток, заподіяний
позивачу в результаті пошкодження його
автомобіля при ДТП в розмірі 83557,50 грн. є
неналежним доказом по справі, оскільки
він складений без участі відповідачів
по справі і експерт не був попереджений
про кримінальну відповідальність за
дачу завідомо неправдивого висновку.

Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків,
що підлягають відшкодуванню
потерплому, визначається відповідно до
реальної вартості втраченого майна на
момент розгляду справи або виконання
робіт, необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

В судовому засіданні за клопотанням
відповідача ОСОБА_5, який не визнав
розмір матеріального збитку,
зазначений позивачем, ухвалою суду від
21.11.2013 року призначено судову
автотоварознавчу експертизу.
Відповідно до зазначеної ухвали
експертизу необхідно було провести з
урахуванням матеріалів даної
цивільної справи в присутності сторін
та з оглядом пошкодженого автомобіля.
Для виконання клопотання судового
експерта про надання об'єкту
дослідження - пошкодженого автомобіля
та копії довідки ДАІ, судом було
здійснено запити сторонам по справі,
які отримані ними, в тому числі
позивачем (а.с.65). Разом з тим, ухвалу
суду про призначення судової
автотоварознавчої експертизи було
повернуто експертною установою без
виконання у зв'язку з невиконанням
клопотання судового експерта, зокрема
ненаданням позивачем автомобіля для
дослідження.

Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України у разі
ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити в його
визнанні.

У зв'язку з ненаданням позивачем
автомобіля для експертного
дослідження та ухилення від участі в
експертизі, а без цього провести
експертизу неможливо і відповідачі не
визнають розмір матеріальної шкоди,
зазначений в наданому позивачем
неналежному доказі, суд відмовляє у
визнанні розміру матеріальної шкоди,
на якому наполягає позивач.

Таким чином, суд приходить до висновку
про неможливість задовольнити позовні
вимоги в частині відшкодування
матеріальної шкоди заподіяної ДТП
через відсутність належних доказів,
які б підтверджували фактичний розмір
понесених позивачем збитків внаслідок
ДТП, а також у зв»язку із недоведеністю
позивачем обставин, на які він
посилається, як на підставу своїх
вимог.

Окрім цього, суд приймає до уваги той
факт, що відповідачем ОСОБА_5 була
застрахована цивільно-правова
відповідальність за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб під
час експлуатації наземного
транспортного засобу - автомобіля
НОМЕР_3 у ПАТ «Страхова компанія
«Лафорт».

Разом з тим, позивачем не заявлено
позовних вимог до страхової компанії
про відшкодування шкоди, заподіяної
його майну внаслідок ДТП і в судовому
засіданні представник позивача
відмовився заявляти клопотання про
залучення страхової компанії до участі
у справі в якості співвідповідача, а з
власної ініціативи суд в силу вимог
ст.33 ЦПК України позбавлений такої
можливості.

Вирішуючи питання про наявність
підстав для відшкодування позивачу
моральної шкоди, судом враховуються
періоди моральних страждань та
хвилювань, які вивели позивача із
рівноваги, пов'язані з пошкодженням
автомобіля та неможливістю
використовувати його в особистих
цілях, що призвело до порушення
звичного для нього порядку
організації життя та вимагало та
вимагає додаткових зусиль для його
відновлення.

З урахуванням характеру, обсягу та
глибини заподіяних позивачу моральних
страждань, їх негативних, тривалих
наслідків, викликаних неможливістю
користуватись власним транспортним
засобом протягом тривалого проміжку
часу, враховуючи вимоги розумності та
справедливості, суд вважає за можливе
задовольнити позов частково, оскільки
позивач розмір заявлених позовних
вимог в цій частині достатньою мірою не
підтвердив, визначає розмір моральної
шкоди в сумі 1500 грн., які підлягають
відшкодуванню у відповідності зі ст.1167
ЦК України з відповідача ОСОБА_4, який
є повнолітньою особою, винною у
вчиненні ДТП.

У відповідності до ст.88 ЦПК України
відповідач ОСОБА_4 зобов»язаний
відшкодувати позивачу витрати на
правову допомогу пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог в
розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст.ст.1166, 1167, 1179, 1194 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 1500 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
витрати на правову допомогу в розмірі
1000 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: