У х в а л а

іменем україни

3 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,
Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення аліментів на
дитину, що продовжує навчання, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 9 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, у якому
просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь
аліменти на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання, у
розмірі ј частини від усіх видів
заробітку, щомісячно до закінчення
сином навчання та 41 650 грн додаткових
витрат, посилаючись на те, що син
навчається на денному стаціонарі
Національної академії образотворчого
мистецтва і архітектури, повністю
знаходиться на її утриманні та
потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 23 квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 9 липня 2014 року, позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_6 у розмірі ј частки від
заробітку (доходу) відповідача, але не
менше 30% мінімального прожиткового
мінімуму для працездатної особи,
щомісячно, починаючи з дня пред'явлення
позову до суду, а саме з 19 лютого 2014
року, і до закінчення ОСОБА_6 навчання
або до досягнення ним двадцяти трьох
років.

У задоволенні позову про стягнення
додаткових витрат на оплату навчання
відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати зазначені судові рішення в
частині відмови в задоволенні позову
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позов задовольнити, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

В іншій частині судові рішення не
оскаржуються, а тому касаційному
перегляду не підлягають.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Згідно зі ст. 201 СК України до відносин
між батьками і повнолітніми дочкою,
сином щодо надання їм утримання
застосовуються норми статей 187, 189-192 і
194-197 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення додаткових витрат,
суд першої інстанції, з яким погодився
й апеляційний суд, обґрунтовано
виходив з того, що чинним Сімейним
кодексом України не передбачено
застосування положень статті 185 до
відносин між батьками і повнолітніми
дочкою, сином щодо надання їм
утримання.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами
попередніх інстанцій й та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 23 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 9 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко