АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц/791/877/14
суді 1 інстанції: Гонтар Д.О.
Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 03 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенської
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 13 січня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
припинення права на частку у спільному
майні, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що вона є власником 5/ 6 частин в
квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_3 на праві
власності належить 1/6 частина в цій
квартирі. Враховуючи неможливість
виділення ізольованих жилих приміщень,
неможливість спільного володіння та
користування квартирою, незначної
частки відповідача у спільному майні
просила припинити право власності
відповідача на вказану частину в
квартирі, стягнути з позивача на
користь відповідача вартість 1/6
частини квартир в якості компенсації
за її частку в спільному майні та
визнати за позивачем право власності
на 1/6 частину квартири.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 13 січня 2014 року позов
задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/6
частину квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_2.

Зобов'язано ТУ ДСА України в
Херсонській області повернути ОСОБА_3
кошти в розмірі 50 044 грн., які були
внесені на депозитний рахунок в
рахунок компенсації 1/6 частки квартири
АДРЕСА_2.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.. 365 ЦК України,
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

За змістом зазначеної норми закону
припинення права особи на частку в
спільному майні допускається за
наявності будь-якого з передбачених
п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України випадку, але в
тому разі, коли таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може
бути завдана співвласнику та членам
його сім'ї вирішується в кожному
конкретному випадку з урахуванням
обставин справи та особливостей
об'єкта, який є спільним майном.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено і сторонами не
заперечується, що сторони по справі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1, при
цьому ОСОБА_4 належить 5/6 частин, ОСОБА_3
належить 1/6 частина квартири (а.с.9,11, 21 ).

Технічний паспорт на спірну квартиру
свідчить, що спірна квартира є
трикімнатною, загальною площею 70,8 кв.м.,
житловою 47,4 кв.м. ( 1-а кімната-12 кв.м., 2-а
кімната-20,7 кв.м., 3-а кімната - 14,4 кв.м.0
(а.с.22-23).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що реальний
розподіл майна неможливий, частка
відповідача є незначною, вона є
громадянкою іншої держави де постійно
проживає, отже припинення права
власності не завдасть істотної шкоди
її інтересам.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Так, представником апелянта не
заперечується, що квартира є
неподільною, частка ОСОБА_3 є незначною,
оскільки на 1/6 частину квартири
припадає загальної площі 11,8 кв.м., з
якої 7,9 кв.м. є житловою.

Доводи апеляційної скарги про
ненадання позивачем доказів наявності
підстав припинення права особи на
частку у спільному майні колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
вони суперечать встановленим судом
обставинам про наявність підстав для
припинення права на частку у спільному
майні визначених ст.. 365 ЦК України.

Колегія суддів також не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги про
недоведеність позивачем неможливості
добровільного вирішення між
співвласниками спірного питання щодо
права спільної часткової власності між
співвласниками, оскільки вони не
ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про
наявність у позивача іншого житла, де
вона проживає та яким користується, і
внаслідок цього її хибного твердження
про неможливість спільного володіння і
користування майном, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
спільне володіння і користування
містить в собі не лише проживання у
спірній квартирі. Також з матеріалів
справи вбачається наявність
неприязних стосунків між сторонами
внаслідок майнових спорів.

За ст..3 Закону України «Про свободу
пересування ті вільний вибір місця
проживання в Україні», місцем
проживання є
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік. У зазначеній нормі закону
наведений перелік документів, до яких
вносяться відомості про місце
проживання та місце перебування особи.

Як зазначала ОСОБА_3, на території
України вона проживає місяць-два на
рік. Документів, в які внесені
відомості про її місце проживання чи
перебування в Україні в спірній
квартирі, нею суду не надавалися.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність доказів наявності у
відповідача іншого житла як на
території України так і на території
РФ, колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки ОСОБА_3 в розумінні Закону
України « Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні » не проживає в Україні,
наявність чи відсутність житла в РФ,
докази про що відповідач не надала, не
впливають на правильність висновків
суду.

Пояснення представника апелянта,
наведені нею в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції, про
неправильне визначення експертом суми
компенсації, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки доводи на
спростування висновків експертизи
представником апелянта не надані,
експерт в установленому процесуальним
законом порядку був допитаний в
судовому засіданні суду першої
інстанції та підстави для призначення
повторної експертизи судом
обґрунтовано не встановлені.

Таким чином, враховуючи, що квартира є
неподільною, частка ОСОБА_3 є незначною,
спільне проживання і користування
квартирою неможливе, відповідач
проживає та зареєстрована в
Російській Федерації, громадянкою якої
вона є, своєю часткою у квартирі
користується один-два місяці на рік, на
території України не проживає, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
наявність підстав для припинення права
власності на 1/6 частку в квартирі та
при цьому дійшов висновку, що
припинення права на частку в спільному
майні не завдасть істотної шкоди
інтересам відповідача.

Доводи апеляційної скарги про завдання
істотної шкоди інтересам ОСОБА_3 до
уваги колегією суддів не приймаються,
оскільки вони спростовуються
вищевикладеними обставинами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
колегією суддів не приймаються до
уваги як такі, що не підтверджені
належними доказами, не ґрунтуються на
вимогах закону, що регулюють спірні
правовідносини, та не спростовують
мотивованих висновків суду.

Висновки суду відповідають обставинам
справи в межах наданих сторонами і
досліджених в судовому засіданні
доказів та нормам матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини.

Порушень норм матеріального права, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 13 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: