Справа № 348/3171/13-ц
Провадження № 22-ц/779/468/2014
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І. І. І.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Соколовського
В.М.,

суддів Пнівчук О.В.,
Горблянського Я.Д.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, позивача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Надвірнянського районного
суду від 04 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з позовом до відповідача про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дочки в розмірі 1/4
частки всіх доходів відповідача.
Вимоги мотивувала тим, що з 13.05.2006 року
перебуває з відповідачем у шлюбі, за
час якого у них народилась дочка
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка проживає з
нею та перебуває на її повному
утриманні. Зазначала, що є безробітною,
а на утримання дочки необхідні значні
кошти. Будучи батьком, ОСОБА_2 не
виконує передбаченого ст.180 Сімейного
кодексу України обов'язку щодо
утримання дитини, оскільки протягом
тривалого часу участі у вихованні
дочки не бере, матеріальної допомоги не
надає. Відповідач працює на посаді
тренера-викладача та одержує зарплату
в розмірі 3000 грн., яку повністю витрачає
на свої власні потреби. Та обставина, що
відповідачем вже сплачуються аліменти,
не звільняє його від виконання
закріпленого законом обов'язку щодо
утримання неповнолітньої дочки.

Рішенням Надвірнянського районного
суду від 04 листопада 2013 року позовні
вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно на
утримання неповнолітньої дитини -
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення нею повноліття. Стягнення
аліментів розпочато з 22.10.2013 року. Також
стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 229
грн. 40 коп. судового збору.

На дане рішення відповідач ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення. Зокрема
апелянт зазначає, що при визначенні
розміру аліментів судом не враховано
обставини, передбачені ст.182 Сімейного
кодексу України, а саме: стягнення з
нього на підставі рішення суду
аліментів в розмірі 1/4 частини всіх
доходів на користь іншої дочки ОСОБА_5,
надання коштів на утримання
повнолітньої дочки ОСОБА_6, яка
продовжує навчання в університеті, та
витрата значних коштів на лікарські
препарати для хворої матері. Вважає, що
визначений судом розмір аліментів
позбавить його засобів до існування,
можливості піклуватись про хвору матір
та двох інших дітей. З цих підстав
просив рішення змінити та присудити
аліменти на утримання дочки в розмірі
1/6 частки від всіх доходів.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав з наведених у ній
мотивів та просив її задовольнити.

Позивачка заперечила проти
задоволення апеляційної скарги,
просила її відхилити, оскільки рішення
суду є законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч.3 ст.181 Сімейного кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони по справі
проживають в зареєстрованому шлюбі з
13.05.2006 року, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб, виданим Пнівською
сільською радою Надвірнянського
району, актовий запис №16 (а.с.4).

В шлюбі у сторін по справі народилась
дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, виданим 19.02.2007 року
виконкомом Пнівської сільської ради
Надвірнянського району, актовий запис
№14 (а.с.5).

Дитина проживає з матір'ю і перебуває
на її утриманні та вихованні, про що
свідчить акт обстеження
матеріально-побутових умов проживання
ОСОБА_3, складений депутатом
Чернелицької селищної ради
Городенківського району, та довідка
№1075 від 21.10.2013 року, видана
Чернелицькою селищною радою (а.с.6-7).

Дані обставини не заперечив відповідач
по справі ОСОБА_2

Відповідач має постійне місце праці,
працює тренером-викладачем, має
регулярний заробіток, згідно довідки
про доходи середньомісячна заробітна
плата останнього становить приблизно
3000 грн.

Правильно встановивши вищезазначені
обставини, суд дійшов обґрунтованого
висновку, що ОСОБА_2 має змогу
сплачувати аліменти в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку щомісячно
на утримання неповнолітньої дочки
ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів.

Статтею 182 Сімейного кодексу
передбачено, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Так, Законом України "Про державний
бюджет на 2013 рік" встановлено, що у
грудні 2013 року прожитковий мінімум для
дітей віком від 6 до 18 років становив 1286
грн.

Отже, при підрахунку аліменти в розмірі
1/4 частини від заробітної плати
відповідача становитимуть трохи
більше, ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини, що, практично, є мінімальною
сумою на утримання дитини.

Що стосується доводів, викладених в
апеляційній скарзі про те, що при
визначенні розміру аліментів судом не
враховано обставини, передбачені ст.182
Сімейного кодексу України, то такі,
колегія суддів вважає, є
безпідставними.

Так, апелянт зазначає, що судом не
враховано те, що з нього вже
проводиться стягнення аліментів на
підставі рішення суду в розмірі 1/4
частини всіх доходів на користь дочки
ОСОБА_5. Однак розмір, вказаний
апелянтом, не відповідає дійсності, так
як згідно розпорядження (а.с.43) з нього
стягується 1/5 частина всіх видів
доходу. Крім того, дана обставина не
звільняє його від виконання
передбаченого законом обов'язку
утримувати іншу дитину. При цьому
стягнення із ОСОБА_2 ще аліментів в
розмірі 1/4 частки від його доходу, що в
загальному розмірі не перевищить
стягнення половини заробітної плати
відповідача, відповідає законодавству,
зокрема ч.3 ст.70 Закону України "Про
виконавче провадження", якою
передбачено, що із заробітної плати
боржника при виконанні виконавчих
документів про стягнення аліментів
може бути утримано 50%.

Не заслуговують на увагу посилання
апелянта на те, що судом не враховано
надання ним коштів на утримання
повнолітньої дочки ОСОБА_6, яка
продовжує навчання в університеті, та
витрата ним значних коштів на
лікарські препарати для хворої матері,
оскільки такі посилання не
підтверджені документально.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції,
оскільки суд при визначенні розмірі
аліментів врахував обставини,
передбачені ст.182 Сімейного кодексу
України, зокрема: матеріальне
становище відповідача, стан його
здоров'я, потреби дитини, стягнення
аліментів на іншу дитину.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що фактичні обставини справи судом
першої інстанції з'ясовано всебічно та
повно, дано їм вірну правову оцінку, а
рішення судом ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, тому підстав для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного
суду від 04 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
О.В. Пнівчук

Я.Д. Горблянський