АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/7572/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 639/5351/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Котелевець А.В.,

Кіпенка І.С.,

при секретарях - Макаренко Ю.В.,
Варюшичевої А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Державного
підприємства «Харківський
приладобудівний завод імені Т.Г.
Шевченка» на рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 09 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного підприємства «Харківський
приладобудівний завод імені Т.Г.
Шевченка», третя особа - керуючий
санацією Державного підприємства
«Харківський приладобудівний завод
імені Т.Г. Шевченка» Булижин Ігор
Володимирович про визнання наказу про
звільнення незаконним, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вказаним позовом, в якому
просила визнати наказ № 62-К від 20.05.2014
року керуючого санацією Булижина І.В.
щодо звільнення її з роботи незаконним,
поновити її на роботі на посаді
контролера верстатних і слюсарних
робіт 6 розряду, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилалася на те, що працювала на
підприємстві з 1982 року по 20.05.2014 року,
була звільнена на підставі ч. 1 ст. 40
КЗпП України, у зв»язку зі скороченням
штату працівників. Про існування
наказу про звільнення їй стало відомо
лише 26.05.2014 року. Вважає звільнення
незаконним, оскільки про звільнення не
була попереджена, та не узгоджено
питання про звільнення з профспілковою
організацією, членом якої вона є.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 09 жовтня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 - задоволено.

Наказ керуючого санацією Державного
підприємства «Харківський
приладобудівний завод імені Т.Г.
Шевченка» Булижина Ігора
Володимировича № 62-К від 20.05.2014 року в
частині звільнення ОСОБА_3 на підставі
ч. 1 ст. 40 КЗпП України - визнано
незаконним та скасовано.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді
контролера верстатних і слюсарних
робіт 6 розряду відділу 12 Державного
підприємства «Харківський
приладобудівний завод імені Т.Г.
Шевченка».

Стягнуто з Державного підприємства
«Харківський приладобудівний завод
імені Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, середній заробіток за час
вимушеного прогулу у сумі 3 059,53 грн.

Стягнуто з Державного підприємства
«Харківський приладобудівний завод
імені Т.Г. Шевченка» на користь держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

З таким рішенням суду не погодилось
Державне підприємство «Харківський
приладобудівний завод імені Т.Г.
Шевченка», подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказане рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_3

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції слід скасувати з підстав,
передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Приймаючи рішення про поновлення
ОСОБА_3 на роботі на посаді контролера
верстатних слюсарних робіт 6 розряду
відділу 12 Державного підприємства «
Харківський приладобудівельний завод
ім. Т.Г. Шевченка» районний суд виходив
із того, що звільнення позивачки за п. 1
ст. 40 КзпПУ відбулося з порушенням
вимог, встановлених ч.1 ст. 43 КзпП
України. На підприємстві діяла
профспілка ВО « Моноліт» з 12 листопада
2007 року, співпрацювала з іншою
профспілкою та адміністрацією
підприємства, однак, не отримавши її
попередню згоду на звільнення,
відповідач розірвав трудовий договір.

Однак, повністю з такими висновками
суду погодитися не можна за таких
підстав.

Судом встановлено, що позивачка з 1982
року по 20 травня 2014 року працювала на
ДП «Харківський приладобудівний завод
ім. Т.Г. Шевченка».

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 06. 11 2009 року
запроваджено процедуру санації ДП «
Харківський приладобудівний завод ім.
Т.Г. Шевченка» та на підставі ухвали
цього суду від 18. 06. 2013 року призначено
керуючим санацією арбітражного
керуючого Булижина І.В. ( а.с. 43 - 45, 97 - 100)

Наказом керуючого санацією ДП
«Харківський приладобудівний завод
ім.. Т. Г. Шевченка» про приведення
чисельності підприємства у
відповідність з об'ємами виробництва
на 2014 р. за №12з від 17. 01. 2014 р.,
зобов'язано виконуючого директора
забезпечити скорочення чисельності
персоналу за додатком до наказу, з
якого вбачається про вивільнення двох
штатних одиниць контролера верстатних
і слюсарних робіт 6 розряду. (а.с. 34, 35)

21. 01. 2014 року проведено засідання
робочої комісії відділу технічного
контролю, на якому прийнято рішення про
скорочення ОСОБА_3 з урахуванням її
кваліфікації, продуктивності праці та
інших обставин.

У відповідності до ст.40 ч.1 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності може бути розірваний
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку: змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

В частині другій ст.40 КЗпП України
зазначено, що звільнення з підстав,
зазначених в пунктах 1.2.6 цієї статті
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою на іншу
роботу.

У відповідності до ст.42 КЗпП України
при скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці
преважне право на залишення на роботі
мають особи, які мають високу
кваліфікацію і продуктивність праці.
Та при рівних умовах продуктивності
праці і кваліфікації перевага в
залишенні на роботі надається
працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві.

За змістом ст. 49 - 2 КЗпП України та
роз'яснень, які містяться у п. 19
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06. 11. 1992 року «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» при розгляді трудових справ,
пов'язаних зі звільненням за п. 1 ст. 40
КЗпП, суди зобов'язані з'ясовувати чи
дійсно у відповідача мало місце
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
норм законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо зміни в організації виробництва і
праці, що працівник відмовився від
переведення на іншу роботу та чи
попереджався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Судова колегія погоджується з
висновками районного суду у тій
частині, що при звільненні ОСОБА_3
підприємством були дотримані вимоги
ст. 42 КЗпПУ та позивачка була
повідомлена про скорочення посади
контролера верстатних і слюсарних
робіт 6 розряду відділу № 12 згідно з
наказом №12з від 17. 01. 2014 р.

Від підпису з ознайомленням вказаного
наказу позивачка відмовилась, про що
складений акт від 21. 01. 2014р.

Допитані в суді першої інстанції у
якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
підтвердили вказаний факт.

На час звільнення ОСОБА_3 не було
вакансій, що позбавило можливості
запропонувати їй іншу роботу.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КЗпПУ та ч. 3 ст. 41
Закону України від 15 травня 1999 року №
1045 - Х1У «Про професійні спілки, їх права
та гарантії діяльності» звільнення
членів виборного профспілкового
органу підприємства, установи,
організації (у тому числі структурних
підрозділів), його керівників,
допускається за наявності попередньої
згоди виборного органу, членами якого
вони є, а також вищого виборного органу
цієї професійної спілки (об'єднання
профспілок).

Із довідки Харківської міжгалузевої
республіканської профспілки «Праця »
від 08 серпня 2014 року вбачається, що
легалізація профорганізації
проводилась 18. 09. 2000 року. Дата
останньої реєстраційної дії 11. 01. 2013
року. Профспілкова організація
робітників ПО» Моноліт» є складовою
частиною Харківської обласної
профорганізації солідарних профспілок
УМРП «Праця». За таких підстав,
проводити державну реєстрацію
профорганізації робітників ПО
«Моноліт» не є обов'язковою. Коли
ОСОБА_3 стала членом профспілкової
організації ПО «Моноліт» з 12. 11. 2007 р. ,
вона стала членом Харківської обласної
профорганізації солідарних профспілок
УМРП «Праця».

Профспілкова організація робітників
ПО « Моноліт» існує на підприємстві ДП
ХПЗ ім.. Т.Г. Шевченка з 1992 р.
Підприємство перераховувало членські
внески всіх членів профспілки на
власний рахунок профспілки.

Матеріали справи свідчать про те, що
протягом 2011 - 2014 р. з позивачки
утримувалися профсоюзні внески, що
підтверджується розрахунковими
листами. (а.с. 66 - 84)

Зазначені обставини свідчать про те, що
профспілкова організація діяла на
підприємстві, співпрацювала з іншою
профспілкою, адміністрація
підприємства була обізнана про те, що
позивачка є членом профсоюзної
організації і що з неї утримувалися
протягом майже чотирьох років
профсоюзні внески, однак розірвання
трудового договору відбулося без
попередньої згоди профспілкової
організації.

За змістом ст. 43 КЗпПУ рішення
виборного органу первинної
профспілкової організації про відмову
в наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обґрунтованим. У разі якщо в рішенні
немає обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації.

Якщо розірвання трудового договору
відбулося без звернення до виборного
органу, то суд запитує згоду виборного
органу.

На стадії розгляду справи в суді
апеляційної інстанції був зроблений
запит до виборного органу для надання
згоди (чи відмови) на розірвання
трудового договору з ОСОБА_3

Із відповіді від 26 листопада 2014 року
вбачається, що Українська міжгалузева
республіканська профспілка «Праця » не
дає згоди на звільнення ОСОБА_3 за
скороченням штатів. ( а.с. 206)

Між тим, рішення не є обґрунтованим. В
ньому зовсім не наведено підстав і
мотивів за яких профспілкова
організація не дає згоди на звільнення.

В обгрунтування рішення покладені
події, які стосуються іншого
працівника підприємства.

Судова колегія з урахуванням обставин
по справі, перебування підприємства в
процедурі санації, скорочення
чисельності працівників на
підприємстві, дотримання процедури при
звільненні за ч. 1 ст. 40 КЗпПУ, виплаті
позивачці всіх сум при звільненні,
вважає, що звільнення ОСОБА_3 відбулося
з дотриманням вимог чинного
законодавства, а тому у задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Харківський
приладобудівний завод імені Т.Г.
Шевченка» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Харкова від 09 жовтня 2014 року -
скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні
позову про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: