Справа №442/7291/14-ц
Провадження №2/442/2294/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року

Дрогобицький міськрайонний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

про секретарі - Петрів В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

адвоката - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
боргу за договором позики.

В обґрунтування позову посилається
на те, що у вересні 2009 року її донька,
ОСОБА_2, відповідачка по справі,
звернулась до неї з проханням надати
останній у позику гроші для купівлі
житлового будинку АДРЕСА_1 та належних
до нього господарських споруд, що
необхідно для її сім'ї. Пізніше вона
оглядала даний житловий будинок, який є
дерев'яний, та складався з однієї
житлової кімнати 23, кв.м. та кухні. До
будинку також належали чотири
дерев'яних сараї, вбиральня, металева
огорожа, бетонне замощення та колодязь
бетонний. Вартість цього
будинковолодіння складала 80 000 грн.
ОСОБА_2 її запевнила, що у продовж пару
років вона їй поверне отриману позику.
Зважаючи на відсутність житла у сім'ї
її доньки вона погодилась позичити їй
зазначені гроші. Отже, 02.10.2009р.
безпосередньо перед укладенням
договору купівлі-продажу згаданого
будинковолодіння вона передала
відповідачці ОСОБА_2 в позику 10 000
доларів США, що стверджується
письмовою розпискою, яку склала
відповідачка. Дані обставини, також,
може підтвердити ОСОБА_5, який продав її
доньці зазначений будинок. Укладення
договору купівлі - продажу проводилось
у ОСОБА_6, приватного нотаріуса
Дрогобицького районного нотаріального
округу, яка перед посвідченням
згаданого договору отримала згоду на
придбання вказаного будинковолодіння
від ОСОБА_4- чоловіка її доньки ОСОБА_2
Вказану суму грошей, яку вона позичила,
ОСОБА_2 зобов'язалася повернути
упродовж трьох років, а саме до 02.10.2012р.
Крім того, на прохання ОСОБА_2, вона
позичила їй ще 25 000 доларів США у
березні 2010 року, які вона використала
для проведення реконструкції
придбаного будинку, що потягло істотне
збільшення його зовнішніх розмірів,
реконструкцію господарських споруд,
відновлення газопостачання, заміни
електропроводки, проведення до будинку
водопостачання та водовідведення,
тощо. Дану суму грошей ОСОБА_2, також,
зобов'язалася повернути упродовж трьох
років. Нажаль, в порушення взятого на
себе зобов'язання, відповідачка ОСОБА_2
ні 10 000 доларів США, ні 25 000 доларів США у
встановлений строк їй не повернула, що
її поставило у вкрай скрутне
матеріальне становище, тим більше, що
вона є непрацездатна особа, і живе лише
на пенсію, якої їй зовсім не вистачає.

У відповідності до ст.1046 ЦК України
визначається, що «За договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні і
позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів і суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості».

Згідно ст.1046 ЦК України, «Договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми». Ст.207 ЦК України
передбачено, що «Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. І правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Отже, складені ОСОБА_2
розписки про отримані від неї гроші
свідчать про наявність між нею та
останньою договорів позики на суму 10 000
доларів США та на суму 25 000 доларів США.
Відповідно до ст.526 ЦК України,
«Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться».

Згідно ч.3 ст.61 СК України,
передбачено, що «Якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім»ї, то
гроші, інше майно в тому числі й
гонорар, виграш, які були одержані за
цим договором, є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя».

Згідно ч.4 ст.65 СК України «Договір
укладений одним із подружжя в
інтересах сім»ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно одержане
за договором, використане в інтересах
сім»ї». Оскільки, вказані суми позик
ОСОБА_7 отримала з метою придбання
будинку для її сім'ї, а також проведення
в ньому реконструкції та ремонту, то
обов'язок нести відповідальність за
вказаними договорами позики, також
покладається й на ОСОБА_4 Так, на момент
подання позову, згідно офіційного
курсу Національного Банку України
(офіційне інтернет - представництво) 100
доларів США дорівнює 1290,88 грн., тобто 1
долар США дорівнює 12,91 грн. Отже, 35 000
доларів США (сума згідно двох розписок)
дорівнює 451 850 грн. - сума боргу за
договорами позики. Просить стягнути
солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 в її користь 451850грн. та судові
витрати в розмірі 3654грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала заявлені позовні вимоги в
повному обсязі, нічого суттєвого не
добавила, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні визнала заявлені позовні
вимоги та суду пояснила, що дійсно вона
позичила гроші у позивача - ОСОБА_1 для
купівлі житлового будинку АДРЕСА_1 та
належних до нього господарських
споруд, що необхідно було для її сім'ї.
Крім того, в березні 2010 року вона знову
позичила у позивача ще 25 000 доларів США,
які використала для проведення
реконструкції придбаного будинку.
Однак повернути вказані суми у строки,
зазначені в розписках вона не змогла,
оскільки на даний час вона перебуває у
важкому матеріальному становищі, не
заперечила щодо задоволення заявлених
позовних вимог.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні
визнав заявлені позовні вимоги ОСОБА_1
та суду пояснив, що дійсно, його
довірителем ОСОБА_2 було взято в борг у
позивача ОСОБА_1 - 35 000 доларів США на
купівлю будинковолодіння АДРЕСА_1 та
на проведення його реконструкції, які
остання зобов»язувалася повернути
впродовж трьох років. Даний факт
підтверджується розписками. Зазначив,
що ч.3 ст.61 СК України, передбачено, що
«Якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім»ї, то гроші,
інше майно в тому числі й гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя», а відтак сума
боргу підлягає стягненню з подружжя
солідарно.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, не повідомивши
причин, хоча повістка йому була
направлена своєчасно на останню відому
судові адресу , а тому суд вважає цю
особу повідомленою про час та місце
судового засідання. При таких
обставинах суд визнав неявку
відповідача ОСОБА_4 неповажною та
розглянув справу у його відсутності на
підставі наявних доказів по справі.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що позов є
підставним та підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, то згідно розписки від 02.10.2009р.,
відповідач ОСОБА_2 позичила у позивача
ОСОБА_1 10 (десять) тисяч доларів США для
купівлі житлового будинку, і
зобов»язувалася їх повернути до
02.10.2012р.

Як вбачається з матеріалів
справи, то згідно розписки від 01.03.2010р.,
відповідач ОСОБА_2 позичила у позивача
ОСОБА_1 25 (двадцять п»ять ) тисяч доларів
США для проведення реконструкції та
ремонту будинку, і зобов»язувалася їх
повернути до 01.03.2013р.

Згідно вимог ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок. Враховуючи вищенаведене, суд
вважає, що позов є підставним, оскільки
позикодавець вправі вимагати
повернення позики, так як позичальник -
відповідач, отримавши у власність
передані йому позикодавцем - позивачем
гроші в сумі 35 тисяч доларів США, став
зобов'язаним повернути позикодавцю
предмет позики в обумовлений
договором позики строк, тобто до:

- згідно розписки від 02.10.2009р.,
суму 10 тисяч доларів США повернути до
02.10.2012р.;

- згідно розписки від 01.03.2010р.,
суму 25 тисяч доларів США повернути до
01.03.2013р.;

Згідно офіційного курсу
Національного Банку України, 100 доларів
США дорівнює 1290,88 грн., тобто 1 долар США
дорівнює 12,91грн., отже 35 доларів США
(сума згідно двох розписок) дорівнює -
451850 грн.

Згідно ч. 3 ст.61 СК України,
передбачено, що «Якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім»ї, то
гроші, інше майно в тому числі й
гонорар, виграш, які були одержані за
цим договором, є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя».

Згідно ч.4 ст.65 СК України «Договір
укладений одним із подружжя в
інтересах сім»ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно одержане
за договором, використане в інтересах
сім»ї», а відтак вказані суми позик
ОСОБА_7, що отримані нею з метою
придбання будинку для її сім'ї, а також
для проведення в ньому реконструкції
та ремонту, то обов'язок нести
відповідальність за вказаними
договорами позики, також покладається
на ОСОБА_4 (згідно копії будинкової
книги для прописки громадян, що
проживають по АДРЕСА_1, відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживають та
зареєстровані за вищевказаною
адресою).

Відповідно до п.6 ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання як слід розподілити між
сторонами судові витрати, а тому на
підставі ст. ст.79, 81, 88 ЦПК України з
відповідачів солідарно слід стягнути
понесені позивачем ОСОБА_1 судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 3654 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 81, 88, 209,
212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 625, 1046, 1047,
1049-1050 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженки м.Дрогобича, мешканки
АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 - суму боргу
в розмірі 225 925 ( двісті двадцять п»ять
тисяч дев»ятсот двадцять п»ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с.Залужани, Самбірського
району, Львівської області, мешканця
АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 - суму боргу
в розмірі 225 925 ( двісті двадцять п»ять
тисяч дев»ятсот двадцять п»ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженки м.Дрогобича, мешканки
АДРЕСА_1 та з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с.Залужани, Самбірського
району, Львівської області, мешканця
АДРЕСА_1, солідарно в користь держави
судові витрати, тобто судовий збір в
розмірі 1827 ( одну тисячу вісімсот
двадцять сім ) грн.

Рішення може бути оскаржено в
судову палату по цивільних справах
Львівського апеляційного суду через
Дрогобицький міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення суду.

Суддя
Гарасимків
Л.І.