печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9549/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко
К.О.,

при секретарі - Горбатюк І. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання недостовірної
інформації, її спростування та
стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року позивач звернувся із
наведеним вище позовом в якому просив:

Визнати інформацію, розміщену
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет на
веб-сайті інтернет-видання "Главком" в
статті "ІНФОРМАЦІЯ_2" автора ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_3), а саме:

"…

Ще зникнення норми про люстрацію
заступників голів судів пов'язували із
впливом групи відомих суддів з
донецької команди, що зараз контролює
Вищий господарський суд. Після обрання
в 2010 році президентом ОСОБА_5, ВГСУ
очолив екс-голова Донецького
апеляційного суду ОСОБА_6. А в 2011 році в
Київ переїхав його приятель - ОСОБА_1,
який з посади голови Господарського
суду Донецької області перестрибнув в
крісло заступника Господарського суду
Києва. Пізніше ОСОБА_1 був призначений
суддею спеціалізованого суду та
рекомендований Радою суддів
господарських судів на посаду
заступника голови ВГСУ. Такий злет в
кар'єрі пов'язували із тісними
стосунками не тільки з ОСОБА_6, але і з
ОСОБА_8 та колишнім Генпрокурором
ОСОБА_7. Начебто ОСОБА_1 допомагав їм у
прийнятті потрібних рішень для
бізнесу.

…

Тепер, за інформацією, яку отримав
"Главком" ОСОБА_1, незважаючи на
прийнятий Радою закон, планує не просто
залишитись на своєму місці, а навіть
стрибнути вище - і зайняти в результаті
виборів місце ОСОБА_6.

…

Посилаючись на суддів Віщого
господарського суду України, суддя
Господарського суду міста Києва ОСОБА_2
розповіла, що цього тижня, ще до
визначення порядку проведення виборів,
ОСОБА_1 скуповує голоси "у найкращих
традиціях мажоритарки". "ОСОБА_1
запрошував до себе суддів для
відповідних співбесід, - зазначила вона
в коментарі "Главкому". - І пропонував
значні суми для голоси за нього".

…

Згідно із внесеними змінами до закону
"Про судоустрій", голови та заступники
судів будуть призначатися шляхом
таємного голосування більшістю від
трьох четвертих від загальної
кількості суддів відповідного суду.
Але, за словами ОСОБА_2, ОСОБА_1 вигадав
таку схему: суддя голосує "за" -
фотографує бюлетень - після
голосування демонструє його - отримає
від "майбутнього голови" винагороду.
Вона на бесідах і озвучувалася. Один
голос, подейкують, дорівнює 250 тисячам
доларів.

…

"ОСОБА_1 був кишеньковим суддею родини
ОСОБА_5 ще з часів спільного донецького
минулого та контролював захоплення, що
відбувались в останні роки", -
розповідає ОСОБА_2.

…", - недостовірною та такою, що
порочить честь, гідність та ділову
репутацію позивача, зобов'язати ОСОБА_4
вилучити недостовірну інформацію щодо
позивача, розміщену ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
мережі Інтернет на веб-сайті
інтернет-видання "Главком" в статті
"ІНФОРМАЦІЯ_2" автора ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Спростувати поширену інформацію
шляхом зобов'язання ОСОБА_4 розмістити
в мережі Інтернет на головній сторінці
веб-сайту інтрентет-видання "Главком"
повідомлення про ухвалене рішення із
публікацією його тексту у триденний
строк з дня набрання таким судовим
рішенням законної сили.

Спростувати поширену інформацію
шляхом зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розмістити в мережі Інтернет на
головній сторінці веб-сайту
інтернет-видання "Главком" відповідне
повідомлення про спростування.

Стягнути з відповідачів на користь
позивача 1 гривню в якості
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, завданої позивача внаслідок
приниження честі, гідності та ділової
репутації.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року в мережі Інтернет була розміщена
інформація, яка стосується
безпосередньо позивача та яку він
вважає негативною, недостовірною та
такою, що порочить його честь та ділову
репутацію як судді.

Позивач в судове засідання не з'явився,
направив до суду своїх представників,
які позов підтримали повністю з
підстав, наведених у позові, просили
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, направила своїх
представників, які проти позову
заперечували, посилаючись на викладене
в письмових запереченнях на позов,
просили відмовити в задоволені позову.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
повідомлені судом про час та місце
розгляду справи належним чином, в
судове засідання не з'явились, про
причини своєї неявки не повідомили,
заяв про розгляд справи у їх
відсутність до суду не надходило.

Суд, вирішивши питання про розгляд
справи у відсутність позивача та
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, що не
заперечували особи у справі,
заслухавши пояснення представників
позивача та представника відповідача
ОСОБА_2, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами шляхом
дослідження письмових доказів в
матеріалах справи, дійшов наступного
висновку.

Відповідно до ст. 201 ЦК України
особистими немайновими благами, які
охороняються цивільним
законодавством, є, зокрема, честь,
гідність і ділова репутація.
Відповідно до Конституції України,
життя і здоров'я людини, її честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються найвищою соціальною
цінністю.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 297 ЦК України кожен має
право на повагу до його гідності та
честі. Гідність та честь фізичної особи
є недоторканними. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 299 ЦК України
фізична особа має право на
недоторканність своєї ділової
репутації. Фізична особа може
звернутися до суду з позовом про захист
своєї ділової репутації.

Верховний суд України у п. 18 Постанови
Пленуму "Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи" роз'яснив,
що позивач повинен довести факт
поширення інформації відповідачем, а
також те, що внаслідок цього було
порушено його особисті немайнові
права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
в мережі Інтернет на веб-сайті
інтернет-видання "Главком" в статті
"ІНФОРМАЦІЯ_2" автора ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_3) була поширена інформація
відносно позивача, а саме:

"Ще зникнення норми про люстрацію
заступників голів судів пов'язували із
впливом групи відомих суддів з
донецької команди, що зараз контролює
Вищий господарський суд. Після обрання
в 2010 році президентом ОСОБА_5, ВГСУ
очолив екс-голова Донецького
апеляційного суду ОСОБА_6. А в 2011 році в
Київ переїхав його приятель - ОСОБА_1,
який з посади голови Господарського
суду Донецької області перестрибнув в
крісло заступника Господарського суду
Києва. Пізніше ОСОБА_1 був призначений
суддею спеціалізованого суду та
рекомендований Радою суддів
господарських судів на посаду
заступника голови ВГСУ. Такий злет в
кар'єрі пов'язували із тісними
стосунками не тільки з ОСОБА_6, але і з
ОСОБА_8 та колишнім Генпрокурором
ОСОБА_7. Начебто ОСОБА_1 допомагав їм у
прийнятті потрібних рішень для
бізнесу.

…

Тепер, за інформацією, яку отримав
"Главком" ОСОБА_1, незважаючи на
прийнятий Радою закон, планує не просто
залишитись на своєму місці, а навіть
стрибнути вище - і зайняти в результаті
виборів місце ОСОБА_6.

…

Посилаючись на суддів Віщого
господарського суду України, суддя
Господарського суду міста Києва ОСОБА_2
розповіла, що цього тижня, ще до
визначення порядку проведення виборів,
ОСОБА_1 скуповує голоси "у найкращих
традиціях мажоритарки". "ОСОБА_1
запрошував до себе суддів для
відповідних співбесід, - зазначила вона
в коментарі "Главкому". - І пропонував
значні суми для голоси за нього".

…

Згідно із внесеними змінами до закону
"Про судоустрій", голови та заступники
судів будуть призначатися шляхом
таємного голосування більшістю від
трьох четвертих від загальної
кількості суддів відповідного суду.
Але, за словами ОСОБА_2, ОСОБА_1 вигадав
таку схему: суддя голосує "за" -
фотографує бюлетень - після
голосування демонструє його - отримає
від "майбутнього голови" винагороду.
Вона на бесідах і озвучувалася. Один
голос, подейкують, дорівнює 250 тисячам
доларів.

…

"ОСОБА_1 був кишеньковим суддею родини
ОСОБА_5 ще з часів спільного донецького
минулого та контролював захоплення, що
відбувались в останні роки", -
розповідає ОСОБА_2.

…"

Факт поширення вищезазначеної
інформації в указаний спосіб сторонами
не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України
"Про інформацію" ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

У пункті 19 Постанови Верховного суду
України від 27.02.09 № 1 "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" зазначено, що
вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням. Верховний Суд України
наголосив на тому, що оціночні судження
не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості, а відповідно
до ст. 277 ЦК України не є предметом
судового захисту оціночні судження,
думки, переконання, критична оцінка
певних фактів і недоліків, які будучи
вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спросувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень ст. 10
Конвенції.

Відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти
позову, звертала увагу на те, що її
інтерв'ю та публікації спірної статті
передувала величезна кількість
інформації відносно позивача, яка була
поширена у засобах масової інформації,
а висловлювання автора статті не
містить фактичних даних, а є лише
оціночними судженнями та сатирою.
Також просила звернути увагу на
публічність особи позивача, оскільки
позивач обіймав адміністративні
посади в системі господарських судів
України, а тому має з розумінням
ставитися до намагання свободи
вираження.

Оцінюючи зміст оспорюваної позивачем
інформації, суд надходить до висновку,
що така інформація є виключно
оціночним судженням автора,
результатом аналізу відомостей
відносно позивача, що були у березні 2014
року розміщені у чисельних засобах
масової інформації, у таких як:

- "Обозреватель" - у статті під
назвою: ІНФОРМАЦІЯ_4" від ІНФОРМАЦІЯ_5
(ІНФОРМАЦІЯ_6)

- "Антикор" - у статті "ІНФОРМАЦІЯ_7"
від ІНФОРМАЦІЯ_8.

(ІНФОРМАЦІЯ_9)

- "Деловая столица" у статті
"ІНФОРМАЦІЯ_10" від ІНФОРМАЦІЯ_11.

(ІНФОРМАЦІЯ_12)

- "ОРД" у статті "ІНФОРМАЦІЯ_13"
відІНФОРМАЦІЯ_14.

(ІНФОРМАЦІЯ_15)

- "Інформатор" у статті
"ІНФОРМАЦІЯ_16" від ІНФОРМАЦІЯ_17.
(ІНФОРМАЦІЯ_18);

-(ІНФОРМАЦІЯ_19)

-(ІНФОРМАЦІЯ_15)

-(ІНФОРМАЦІЯ_20)

- (ІНФОРМАЦІЯ_19)

- (ІНФОРМАЦІЯ_21)

- (ІНФОРМАЦІЯ_22)

- (ІНФОРМАЦІЯ_23)

- (ІНФОРМАЦІЯ_19)

- (ІНФОРМАЦІЯ_24)

-(ІНФОРМАЦІЯ_25)

- (ІНФОРМАЦІЯ_26)

- (ІНФОРМАЦІЯ_27)

Зазначені фрази, які позивач вважає
недостовірними твердженнями, не можуть
бути витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
гіпербол, алегорій, сатири, і
відповідно не можуть бути перевірені
на предмет їх відповідності.

Судом з'ясовано, що позивач є публічною
особою, та на момент спірної публікації
обіймав адміністративні посади в
системі господарських судів України, у
2013 році увійшов до складу керівництва
Вищого господарського суду України.

Отже, спірна публікація, яку позивач у
даному позові просить визнати
недостовірною інформацією відносно
нього є нічим іншим, як оціночними
судженнями щодо публічної особи, а саме
ОСОБА_1, без втручання у його приватне
життя, а відтак, згідно зі статтею 30
Закону України "Про інформацію", такі
судження не підлягають спростуванню, і
за їх висловлювання ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності.

Відповідно до статті 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду" суди
застосовують при розгляді справ
Європейську Конвенцію з прав людини і
практику суду як джерело права.

Так, статтею 10 Європейської Конвенції з
прав людини встановлено (Рим 04.11.1950р.,
ратифікована 17.07.1997р.), що кожен має
право на свободу вираження поглядів. Це
право включає свободу дотримуватися
своїх поглядів, одержувати і
передавати інформацію та ідеї без
втручання органів державної влади і
незалежно від кордонів. Право на
свободу вираження поглядів є не лише
основною засадою демократії, але і
передумовою здійснення багатьох інших
прав і свобод, що гарантуються
Конституцією.

Враховуючи наведену статтю 10
Європейської Конвенції з прав людини,
Європейський суд з прав людини на
підставі своєї практики застосування
Конвенції встановив, що її 10 стаття
обумовлює різний ступінь захисту для
тих чи інших категорій вираження
поглядів.

Наводячи конкретну практику
Європейського суду з прав людини по
застосуванню статті 10 Конвенції, можна
відзначити такі справи як "Лінгенс
проти Австрії" (1986р.); "Обершлік проти
Австрії" (1991р.) у яких йшлось про
публічну критику політиків.

Зокрема, суд дійшов висновку, що
публічні діячі повинні бути відкритими
для критики з боку своїх опонентів.
Тому, Європейський суд вважає
порушенням статті 10 Конвенції
задоволення національними судами
позовів публічних діячів про
спростування поширеної проти них
інформації та заборони поширення такої
інформації.

У справі "Єрусалим проти Австрії" суд
встановив, що ступінь публічності,
якого набули дії особи, ступінь її
участі у публічній дискусії
обумовлюють ступінь її толерантності,
який вона повинна виявляти стосовно
критики.

Отже, враховуючи викладену позицію
Європейського суду з прав людини
стосовно застосування статті 10
Європейської Конвенції з прав людини,
що ратифікована Україною, вищенаведені
фрази, які позивач просить спростувати,
становлять основу права на свободу
вираження поглядів та захищені на
рівні національного законодавства та
Конституції України, навіть у тих
випадках, коли зміст висловлювань
суб'єктивно здатний викликати
негативну реакцію публічної особи,
стосовно якої вони поширені.

Відповідно до ст. 34 Конституції України
передбачено, що кожному гарантується
право на свободу думки і слова, на
вільне вираження поглядів і
переконань. Кожен має право вільно
збирати, зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене
законом в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадянського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженності правосуддя.

Виходячи з вищевикладеного,
встановлених обставин справи та
положень законодавства, яким
врегульовано спірні правовідносини
сторін, суд вважає, що межа допустимої
критики з використанням оціночних
суджень під час надання коментарю
інтернет-ваданню "Главком"
відповідачем ОСОБА_2 була дотримана, а
відтак відсутні і підстави вважати
таку інформацію недостовірною та
такою, що порочить честь, гідність та
ділову репутацію позивача.

У зв'язку з чим, не підлягають
задоволенню як похідні вимоги щодо
спростування інформації, яку позивач
просив визнати недостовірною та такою,
що порочить честь, гідність та ділову
репутацію позивача, та вимога про
стягнення з відповідачів моральної
шкоди.

Отже, позов задоволенню не підлягає.

На підставі та керуючись п.18, п.19
Постанови Верховного суду України від
27.02.09 № 1 "Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи",
ст.30 Закону України "Про інформацію",
ст.34 Конституції України, ст.ст.16, 201, 277,
297, 299 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 61, 79, 88,
169, 209, 212-215, 223, 292, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання
поширеної інформації недостовірною,
спростування недостовірної інформації
та стягнення моральної шкоди -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва.

Суддя
К.О. Москаленко