Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/66/14Головуючий у 1-й
інстанції Калюжна В.В. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 01
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка також діє
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи: ТОВ "Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації", Перша Запорізька
державна нотаріальна контора, про
визнання майна спільною сумісною
власністю, виділ долі у спільному майні
подружжя, визнання угоди недійсною та
розподіл спадщини, -
Позивачі звернулися до суду з позовною
заявою про виділ долі у спільному майні
подружжя та розподіл спадщини, вимоги
якої в ході розгляду справи
неодноразово уточнювалися. В останній
редакції позовної заяви від 18.10.2011року
(т.2 а.с.159-166) позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до відповідачів ОСОБА_4, яка
також діє в інтересах неповнолітньої
дитини ОСОБА_5, ОСОБА_6 з вимогами про
визнання майна, що придбане в період
спільного проживання спільною
сумісною власністю, виділ долі
спадкодавця у спільному майні
подружжя, визнання угоди недійсною та
В обґрунтування позовних вимог
позивачі зазначили наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, який
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 Спадкоємцями ОСОБА_7 є: його мати
ОСОБА_3, дочка ОСОБА_2, дружина ОСОБА_4 та
малолітня дочка ОСОБА_5
Після смерті ОСОБА_7 залишилася
спадщина у вигляді 1/2 частини спільного
сумісного майна, набутого під час
сумісного проживання з його дружиною
відповідачем -ОСОБА_4, у вигляді:
1. квартири АДРЕСА_1,
2.житлового будинку АДРЕСА_3,
3. нежитлового приміщення АДРЕСА_4,
4. квартири АДРЕСА_2,
5. автомобіля «Лексус LS 460», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
6. автомобіля «Лексус RХ 400 Н», державний
7. автомобіля «Субару Форестер»,
державний номер НОМЕР_3,
8. мотоцикла марки НYОVNGGУ 650, з рамою
9. вкладів на рахунках в
Орджонікідзевському відділенні №7717
ВАТ «Державний ощадний банк України»
на загальну суму 6.016,49 грн.:
- на рахунку НОМЕР_15, відкритому 10.07.1991
року на суму 2,80 грн.
- на рахунку НОМЕР_16, відкритому 01.03.1991
року на суму 0,47 грн.
- на рахунку НОМЕР_17, відкритому 02.04.1997
року на суму 6.013,22 грн.
Крім того, позивачі зазначили, що до
спадкової маси відноситься і підлягає
розподілу між спадкоємцями майно
приватного підприємства «Альп»,
власником якого був ОСОБА_7, згідно
переліку, а також автомобілі, які
зареєстровані на праві приватної
власності за підприємством «Альп»:
1) автомобіль марки МАЗ 5551, держ. номер
4) автомобіль марки ГАЗ 330232 414, держ.
Зазначаючи, що загальна вартість
спадкового майна після смерті ОСОБА_7,
складає 4.174.430,64 грн., а доля кожного із
спадкоємців, яка відповідає 1/4 частині
спадкового майна, складає 1 043 607, 66 грн.,
позивачі просили суд:
1) визнати недійсною біржову угоду
купівлі-продажу автомобіля «Лексус RХ
400 Н», державний номер НОМЕР_2, який в 1/2
частині є спадковим майном ОСОБА_7, від
07.05.2008 року, укладену 07.05.2008 року між
2) визнати спільною сумісною власністю
- квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована за
ОСОБА_4 на праві приватної власності на
підставі договору купівлі-продажу від
- 233/250 часток житлового будинку АДРЕСА_3,
що утворився внаслідок реконструкції,
3) визнати особистою власністю ОСОБА_4:
17/250 часток житлового будинку АДРЕСА_3,
що утворився внаслідок реконструкції,
вартістю 71.849,0 грн.
4) виділити долю спадкодавця ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
становить 1/2 частину у спільному
сумісному майні подружжя з ОСОБА_4, яке
1. квартири АДРЕСА_1,
2. 233/250 частин житлового будинку
3. нежитлового приміщення АДРЕСА_4,
4. квартири АДРЕСА_2,
5. автомобіля «Лексус LS 460», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
6. автомобіля «Лексус RХ 400 Н», державний
7. автомобіля «Субару Форестер» ,
державний номер НОМЕР_3,
8. мотоциклу марки НYОVNGGУ 650, з рамою
9. вкладів на рахунках в
Орджонікідзевському відділенні №7717
ВАТ «Державний ощадний банк України»
на загальну суму - 6.016.49 грн.
5) визнати особистим майном спадкодавця
ОСОБА_7 майно приватного підприємства
«Альп» на загальну суму 265.076,40 грн.,
згідно переліку, а також автомобілі,
які зареєстровані на праві приватної
власності за підприємством «Альп»;
6) розділити спадкове майно ОСОБА_7 між
спадкоємцями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, визнавши за кожним із
спадкоємців право власності на 1/4
частину спадкового майна, вартістю
7) розділити спадкове майно в натурі;
виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спільну
часткову власність майно загальною
вартістю 2.089.013,22 грн.:
1. нежитлове приміщення АДРЕСА_4,
2. автомобілі, зареєстровані за
підприємством «Альп» на праві
приватної власності:
номер НОМЕР_18, техпаспорт НОМЕР_19, кузов
1 - ФУРГОН-В, випуск - 2006 р., колір - синій,
вартістю 33 200 грн.;
- автомобіль марки ГАЗ 330232 414, держ.
номер НОМЕР_6, техпаспорт НОМЕР_20, кузов
11 - бортовий, випуск - 2007 р., колір - білий,
вартістю 49.800,0 грн.
3. рахунок в Орджонікідзевському
відділенні №7717 ВАТ «Державний ощадний
банк України»: НОМЕР_17, відкритий 02.04.1997
року на суму 6.013.22 грн.
8) виділити ОСОБА_4, та неповнолітній
ОСОБА_5, інтереси якої представляє
ОСОБА_4, у спільну часткову власність
спадкове майно на суму по 1.043.607,66 грн.
кожній, на загальну суму 2.087.215,32 грн., та
ОСОБА_4 1/2 частину спільного майна
подружжя на суму 3.909.354,24 грн., а всього
на суму 5.996.569,56 грн.:
1. квартиру АДРЕСА_1,
2. 233/250 частин житлового будинку
3. квартиру АДРЕСА_2,
4. автомобіль «Лексус RХ 400 Н», державний
5. автомобіль «Лексус LS 460», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
6. автомобіль «Субару Форестер» ,
державний номер НОМЕР_3,
7. майно приватного підприємства «Альп»
згідно з Актом №0000001
8. автомобілі, зареєстровані за
підприємством «Альп» на праві
приватної власності:
1) автомобіль марки МАЗ 5551, держ. номер
9. мотоцикл марки НYОVNGGУ 650, з рамою
10. рахунки в Орджонікідзевському
відділенні №7717 ВАТ «Державний ощадний
банк України» на суму - 3,27 грн.: НОМЕР_15,
відкритий 10.07.1991 року на суму 2,80 грн.,
НОМЕР_16, відкритий 01.03.1991 року на суму 0,47
9) зобов'язати позивачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 сплатити ОСОБА_4 та ОСОБА_5
грошову компенсацію у сумі 1.797,89 грн. ( з
розрахунку 5.996.569,56 грн -5 994 771,67 грн.= 1 797,89
10) судові витрати стягнути з
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 01
жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка також діє в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ТОВ
«Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації», Перша Запорізька
державна нотаріальна контора про
визнання майна, що придбане в період
спільного проживання спільною
сумісною власністю, виділ долі
спадкодавця у спільному майні
подружжя, визнання угоди недійсною та
розподіл спадщини - залишено без
задоволення.

Посилаючись на порушення норм
процесуального права і неправильне
застосування норм матеріального права
судом першої інстанції, позивачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили вказане
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити їх позовні
вимоги.

Ухвалою судді апеляційного суду
Запорізької області від 31.10.2013 року
апеляційне провадження за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
у цій справі відкрито.

Апелянти - позивачі та представники
останніх у суді апеляційної інстанції
у судовому засіданні 10.12.2013 року у цій
справі просили не приймати до уваги та
не розглядати заявлене ними раніше в
апеляційних скаргах та окремо (т.с. 4
а.с.107- 110) клопотання щодо призначення
судової будівельно-технічної
експертизи відносно визначення
ринкової вартості 7/20 часток житлового
будинку АДРЕСА_3, отриманих
відповідачем ОСОБА_4 на підставі
договору дарування від 16.07.2004 року.

Крім того, 05.02.2014 року на адресу суду
через канцелярію надійшли пояснення
позивачів - апелянтів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
(т.с. 4 а.с.190-194), в яких останні також
просили апеляційний суд:

- прийняти часткову відмову від
апеляційних скарг в частині поділу:

= квартири АДРЕСА_1;

= 7/20 часток будинку АДРЕСА_3, належних
ОСОБА_4 на підставі договору дарування
від 16.07.2004 року № 965, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_9;

= майна МПП «Альп»;

- прийняти відмову від апеляційних
скарг в частині вимог про визнання
права власності на майно за
відповідачами, оскільки відповідно до
вимог ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд, а
зазначена вимога не стосується
інтересів позивачів. Зустрічний позов
у справі не заявлявся.

- решту вимог просили задовольнити.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 11.02.2014 року апеляційне
провадження за апеляційними скаргами
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 01 жовтня 2013 року у цій
справі у частині вказаної відмови
позивачів - апелянтів від апеляційної
скарги закрито у зв'язку із прийняттям
цієї відмови апеляційним судом.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
рішення суду першої інстанції в
оскаржуємій частині рішення суду
першої інстанції підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, яка також діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6 про:

- визнання спільною сумісною
власністю подружжя спадкодавця ОСОБА_7
та відповідача ОСОБА_4 майна, а саме: 13/20
частин житлового будинку АДРЕСА_3;
нежитлового приміщення АДРЕСА_4;
нежитлового приміщення АДРЕСА_4;
квартири АДРЕСА_2; автомобіля «Лексус LS
460», 2008 року випуску, державний номер
НОМЕР_1; автомобіля «Лексус RХ 400 Н»,
державний номер НОМЕР_2; автомобіля
«Субару Форестер», державний номер
НОМЕР_3; мотоцикла марки НYОVNGGУ 650, з
рамою НОМЕР_14),

- визнання недійсною біржової
угоди від 07.05.2008 року купівлі-продажу
автомобіля «Лексус RХ 400 Н», державний
номер НОМЕР_2, укладеної між
відповідачем ОСОБА_4 та відповідачем
ОСОБА_6 після смерті спадкодавця ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

- виділ ідеальної долі у
спадковому майні подружжя з визнанням
права власності на останню та розподіл
в натурі спадщини між 4 (чотирма)
спадкоємцями за законом: позивачем
ОСОБА_3 (мати спадкодавця), позивачем
ОСОБА_2 (повнолітня дочка спадкодавця
від першого шлюбу), відповідачем ОСОБА_4
(друга дружина спадкодавця), ОСОБА_5
(малолітня дочка спадкодавця від
другого шлюбу), суд першої інстанції
виходив з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7
(свідоцтво про смерть, копія т. с 1 а.с.5).

ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 05.03.2005
року (свідоцтво про шлюб, копія т.с. 2 а.с.
120).

13/20 частин будинку АДРЕСА_3 придбані
відповідачем ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі-продажу від 01.12.2006
року, посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_11 за
реєстровим № 1664 (т. с. 2 а.с.55).

Відповідно до вимог ст. 60 СК України,
спільною сумісною власністю подружжя є
майно, набуте подружжям під час шлюбу.

Проте, представником третьої особи -
ТОВ «Запорізьке міжрайонне бюро
технічної інвентаризації» в судовому
засіданні було надано пояснення щодо
невірного розрахунку позивачами
вартості часток будинку (7/20 та 13/20),
оскільки позивачами проведено
співставлення вартості часток в різних
цінах та в різний проміжок часу. За
таких обставин позовні вимоги
позивачів в цій частині є
непідтвердженими та необґрунтованими.

З матеріалів справи також вбачається,
що нежитлове приміщення АДРЕСА_4 є
новоствореною річчю, яка виникла в
результаті реконструкції, проведеної
приватним підприємцем ОСОБА_4, на
підставі рішення виконавчого комітету
Запорізької міської ради №482/11 від
28.12.2006 року (т. с. 3 а.с.18).

Оскільки реконструкцію житлових
приміщень в єдине нежитлове приміщення
проведено приватним підприємцем, за
кошти від власної підприємницької
діяльності та з метою здійснення
підприємницької діяльності,
новостворене нежитлове приміщення (з
визначеним цільовим призначенням) з
урахуванням вимог ст. 331 ЦК України не
може вважатися спільною власністю
подружжя, а тому не підлягає розподілу
в порядку спадкування.

Автомобіль «Субару Форестер»,
державний номер НОМЕР_3, вартістю 290 500
грн., був відчужений ще за життя ОСОБА_7
на підставі генеральної довіреності
громадянинові ОСОБА_12. Підтвердженням
цього є наданий суду повний витяг з
Єдиного реєстру довіреностей №21035842
від 26.01.2012 року, виданий приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_13 (т. с. 3 а.с.47). Також суду
надана заява ОСОБА_12, посвідчена
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_14
19.01.2012 року, в якій ОСОБА_12 підтверджує,
що автомобіль «Субару Форестер» було
передано йому разом з довіреністю в
березні 2008 року, між ОСОБА_4 та ним
розрахунки здійснені повністю в той же
час, тобто за життя ОСОБА_7 і за його
згодою. Саме ОСОБА_12 згідно поданої ним
заяви здійснив зняття автомобілю з
обліку та в подальшому здійснив його
відчуження (т. с. 3 а.с.48).

Вирішуючи вимоги про визнання
недійсною біржової угоди
купівлі-продажу автомобіля «Лексус RX 400
Н» державний номер НОМЕР_2 від 07.05.2008
року, укладеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та
зобов'язання повернути автомобіль
ОСОБА_4, суд виходить з наступного. Так,
у позовній заяві та в судовому
засіданні позивачами не наведені
підстави для визнання договору
недійсним, нормативне обґрунтування
заявленої позовної вимоги відсутнє.

Також позивачами заявлено вимоги про
розподіл автомобілю «Лексус LS 460»,
державний номер НОМЕР_1.

Відповідачем ОСОБА_4 до матеріалів
справи надано розписку про отримання
від громадянина ОСОБА_15 в лютому 2008
року позики в розмірі 120 000,0 доларів США,
що складало 605 000,0 грн., які було
повернуто позикодавцеві 14 листопада 2008
року, про що свідчить нотаріально
посвідчена заява ОСОБА_15 (т. с. 3 а.с.49).
Відповідач ОСОБА_4 пояснила, що
погашення заборгованості, що виникла
за життя ОСОБА_7 і була в лютому 2008 року
направлена для підтримки обігових
коштів МПП «Альп», відбулося за рахунок
продажу автомобілю «Лексус LS 460»,
державний номер НОМЕР_1.

Згідно п. 30 постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» рівність
прав кожного із подружжя на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності (якщо інше не
встановлено домовленістю між ними) та
необхідність взаємної згоди подружжя
на розпорядження майном, що є об'єктом
права його спільної сумісної
власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст.
65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Суд першої інстанції погодився з тим,
що для врахування автомобілів «Лексус
RX 400 H» та «Лексус LS 460» або їх вартості
до складу спільного майна подружжя, що
було відчужено відповідачем ОСОБА_4
неналежним чином, потрібно довести, що
відчуження було здійснено всупереч
бажанню іншого з подружжя, не в
інтересах сім'ї та не на її потреби.

Вирішуючи вимоги позивачів про
розподіл спадщини, суд першої
інстанції також виходив з наступного.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Викладене свідчить про те, що
спадкоємці отримують право виключно на
частку у спадковому майні, а не на
будь-яке окреме майно, яке за думкою
позивачів-спадкоємців приходиться на
вартісну (грошову) оцінку спадкової
маси.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 1267 ЦК України
спадкоємці за угодою між собою можуть
змінити частки у спадщині когось із
них.

Переважне право окремих спадкоємців на
виділ їм спадкового майна в натурі
передбачене ст. 1279 ЦК України. Так,
спадкоємці, які протягом не менш як
одного року до часу відкриття спадщини
проживали разом із спадкодавцем однією
сім'єю, мають переважне право перед
іншими спадкоємцями на виділ їм у
натурі предметів звичайної домашньої
обстановки та вжитку в розмірі частки у
спадщині, яка їм належить. Спадкоємці,
які разом із спадкодавцем були
співвласниками майна, мають переважне
право перед іншими спадкоємцями на
виділ їм у натурі цього майна, у межах
їхньої частки у спадщині, якщо це не
порушує інтересів інших спадкоємців,
що мають істотне значення.

Позивачі не проживали з померлим
однією сім'єю, не являються
співвласниками майна, що входить до
спадкової маси, тому не мають права на
виділення їм спадкового майна в натурі.

Відповідно до висновку суду першої
інстанції, позовні вимоги про розподіл
спадкового майна в натурі та виділ
позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 у спільну
часткову власність конкретного майна,
на яке заявлено вимогу, на загальну
вартість 2 089 013, 22 грн. не підлягають
задоволенню.

П. 25 постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» встановлює,
що вирішуючи питання про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Викладене свідчить про неможливість
виділення конкретного майна позивачам.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними позовних вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України,
заінтересована особа вправі в порядку,
встановленому законом, звернутися до
суду за захистом порушеного або
оспорюваного права чи охоронюваного
законом інтересу.

Юридична заінтересованість позивача у
цивільному процесі зобов'язує довести
як наявність спірних матеріальних
правовідносин, так і ту обставину, що
його права порушені і вони можуть бути
захищені у визначений ним спосіб.

За змістом ст. 4 ЦПК здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Диспозитивність цивільного
судочинства, встановлена ст. 11 ЦПК
полягає у тому, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Оскільки позивачами обрано спосіб
захисту порушених прав шляхом
заявлення позову про розподіл
спадкового майна в натурі, після
чисельних уточнень та змін позовних
вимог позовні вимоги про виділ майна в
натурі залишилися незмінними, в такому
випадку суд першої інстанції
позбавлений можливості задовольнити
позовні вимоги, заявлені у такий
спосіб, в тому числі, і щодо розподілу
квартири АДРЕСА_2.

При прийнятті рішення судом враховано
також положення ч. ч. 4, 6 п. 30 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №11 від
21.12.2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», виходячи з
якого при вирішенні спору про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, суд
згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в
окремих випадках може відступити від
засади рівності часток подружжя,
враховуючи обставини, що мають істотне
значення для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей, непрацездатних
повнолітніх дітей (за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування). Під обставинами, що мають
істотне значення для справи, потрібно
розуміти не тільки випадки, коли один
із подружжя не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки
коли один із подружжя не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку чи доходу
(ч. 1 ст. 60 СК).

Інтереси неповнолітніх дітей,
непрацездатних повнолітніх дочки, сина
або другого з подружжя, що заслуговують
на увагу, можуть враховуватися судом
при визначенні способу поділу
спільного майна в натурі й у тому разі,
коли суд не відступив від засади
рівності часток.

Виходячи з того, що предметом спору є
поділ спільного майна подружжя і
подружжя має малолітню дитину ОСОБА_5,
суд першої інстанції врахував, що
житловий будинок АДРЕСА_3 є єдиним
місцем проживання відповідача ОСОБА_4
та її малолітньої дитини, а нежитлове
приміщення АДРЕСА_4 є єдиним засобом
отримання коштів на утримання дитини.

Суд також враховує наміри померлого
ОСОБА_7 щодо розпорядження майном,
набутим під час шлюбу, які виражені за
його життя шляхом реєстрації всього
майна саме за ОСОБА_4

На підставі викладеного, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
підлягають задоволенню у повному
обсязі та в силу вимог ст. 88 ЦПК України
судові витрати залишив за позивачами.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції можна погодитись лише
частково.

Рішення суду першої інстанції має
відповідати вимогам ст. ст. 213-214 ЦПК
України.

Проте, висновки суду першої інстанції у
частині зазначених нижче позовних
вимог позивачів не відповідають
обставинам справи; мають місце
порушення та неправильне застосування
норм матеріального права; внаслідок
чого, в цій частині, суд першої
інстанції неправильно вирішив спір в
цій частині позовних вимог позивачів.

Так, суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуємого у цій справі рішення
дійшов помилкового висновку щодо
неможливості задоволення позовних
вимог позивачів в частині визнання за
кожним із позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2
права власності на ? частину від
наступного майна:

1. яке було придбано спадкодавцем
ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_4 в період
шлюбу (з 05.03.2005 року по день смерті
спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1 року) за
спільні кошти подружжя, тому є спільною
сумісною власністю подружжя, та в разі
поділу останнього ? частина у цьому
майні належить на праві власності саме
спадкодавцеві ОСОБА_7 та підлягає
розподілу у рівних ідеальних частках,
тобто по 1/8 (розрахунок: ? частина: 4
особи), між 4-ма спадкоємцями за законом,
які з додержанням строку,
передбаченого ст. 1270 ЦК України,
звернулись до нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини після
смерті спадкодавця ОСОБА_7 (т.с. 2
а.с.112-115), а саме:

- ОСОБА_3 - позивачем - матір'ю
спадкодавця, інвалідом ІІ групи (т.с. 1
а.с.134-135),

- ОСОБА_2 - позивачем - повнолітньою
дочкою спадкодавця від першого шлюбу
т.с. 1 а.с.6),

- ОСОБА_4 - відповідачем - дружиною
спадкодавця т.с. 2 а.с.120),

- ОСОБА_5 - відповідачем - малолітньою
дочкою спадкодавця від другого шлюбу
т.с. 2 а.с.52).

Таким майном мало б бути наступне
майно:

- 13/20 частин житлового будинку
АДРЕСА_3, які оформлені на ім'я
відповідача ОСОБА_4, але придбані
подружжям на підставі договору
купівлі-продажу від 01.12.2006 року (т.с. 1
а.с.20);

- нежитлове приміщення АДРЕСА_4,
яке оформлене на ім'я відповідача
ОСОБА_4, але придбане подружжям на
підставі договору купівлі-продажу від
27.12.2005 року (т.с. 1 а.с.20),

- нежитлове приміщення АДРЕСА_4,
яке оформлене на ім'я відповідача
ОСОБА_4, але придбане подружжям на
підставі свідоцтва про право власності
від 31.10.2006 року (т.с. 1 а.с.20);

- квартира АДРЕСА_2, яка оформлена
на ім'я відповідача ОСОБА_4, але
придбане подружжям на підставі
свідоцтва від 09.06.2006 року (т.с. 1 а.с.30);

- автомобіль «Лексус RХ 400 Н»,
державний номер НОМЕР_2, якій
оформлений на ім'я відповідача ОСОБА_4,
але придбаний подружжям 04.10.2006 року (т.с.
1 а.с.22, 31);

- автомобіль «Лексус LS 460», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, якій
оформлений на ім'я відповідача ОСОБА_4,
але придбаний подружжям 12.02.2008 року (т.с.
1 а.с.22, 31);

- автомобіль «Субару Форестер»,
державний номер НОМЕР_3, якій
оформлений на ім'я відповідача ОСОБА_4,
але придбаний подружжям 27.12.2006 року (т.с.
3 а.с.143, т.с 2 а.с.201),

- мотоцикл марки НYОVNGGУ 650, з рамою
НОМЕР_14 без реєстрового номеру, якій
був пошкоджений в ДТП під керуванням
спадкодавця ОСОБА_7, та переданий
відповідачу ОСОБА_4 за вироком
Оріхівського районного суду
Запорізької області від 04.07.2011 року, що
набрав законної сили (т.с. 3 а.с.103-104);

2. особисте майно спадкодавця
ОСОБА_7 (т.с. 1 а.с.139) - це 6016,49 грн. -
вкладів на рахунках в
Орджонікідзевському відділенні №7717
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
відкритих на ім'я ОСОБА_7 (на рахунку
НОМЕР_15, відкритому 10.07.1991 року на суму
2,80 грн. + на рахунку НОМЕР_16, відкритому
01.03.1991 року на суму 0,47 грн. + на рахунку
НОМЕР_17, відкритому 02.04.1997 року на суму
6.013,22 грн.) підлягає розподілу між 4-ма
спадкоємцями за законом у рівних
частках, тобто по 1/4 (розрахунок: 6016,49
грн. /4 особи = 1.504,12 грн.).

Проте, встановлено, що автомобіль
«Лексус RХ 400 Н», державний номер НОМЕР_2,
якій є спільною сумісною власністю
подружжя - спадкодавця ОСОБА_7 та
відповідача ОСОБА_4, але право
власності у МРЕВ ДАІ зареєстровано
було на ім'я відповідача ОСОБА_4, та в
якому ? частина становить спадкову
масу, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року
після смерті спадкодавця ОСОБА_7, був
незаконно відчужений відповідачем
ОСОБА_4, вже після смерті спадкодавця на
підставі біржової угоди від 08.05.2008 року
на користь матері відповідача ОСОБА_4 у
цій справі - відповідача ОСОБА_6 (т.с. 1
а.с. 143-144).

Позивачі у цій справі просили
визнати недійсною зазначену біржову
угоду. Суд апеляційної інстанції при
вищевикладених обставинах вважає, що
укладена 08.05.2008 року біржова угода між
відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6
відносно автомобіля «Лексус RХ 400 Н»,
державний номер НОМЕР_2, суперечить
вимогам ст. ст. 203, 215 ЦК України, а потому
підлягає визнанню недійсною.

Щодо автомобілів «Лексус LS 460», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1 та
«Субару Форестер», державний номер
НОМЕР_3, в яких ? частина також становить
спадкову масу, яка відкрилась після
смерті спадкодавця ОСОБА_7, проте, як
було встановлено ще у суді першої
інстанції, ці автомобілі відповідачем
ОСОБА_4 також після смерті спадкодавця
ОСОБА_7 були зняті з реєстраційного
обліку МРЕВ ДАІ для реалізації 30.04.2008
року (т.с. 1 а.с.21) та 27.05.2008 року (т.с. 2 а.с.
166) відповідно та продані третім особам
(ОСОБА_16, ОСОБА_12 тощо).

Позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про факт
відчуження цих автомобілів
відповідачем ОСОБА_4 після смерті
спадкодавця ОСОБА_7 було відоме ще при
розгляді справи у суді першої
інстанції, що вони та представники
останніх підтвердили у суді
апеляційної інстанції.Проте, останні
позовних вимог щодо визнання
недійсними угод по відчуженню
зазначених автомобілів у цій справі не
заявляли. Причини незаявлення цих
вимог позивачами у цій справі не
приймаються судом апеляційної
інстанції до уваги, оскільки останні не
впливають на правильність приймаємого
судом апеляційної інстанції рішення у
цій частині майна.

Так, суд апеляційної інстанції
позбавлений можливості у цій справі
вирішувати питання про визнання права
власності за позивачами на будь-яку
частку автомобілів «Лексус LS 460», 2008
року випуску, державний номер НОМЕР_1 та
«Субару Форестер», державний номер
НОМЕР_3, які на час розгляду справи у
суді першої та апеляційної інстанції
не повернуті до числа спадкової маси,
яка відкрилась після смерті
спадкодавця ОСОБА_7

Тому вимоги позивачів у частині
визнання права власності на ідеальні
частки цих автомобілів у порядку
спадкування у цій справі не підлягають
задоволенню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне роз'яснити, що це не
перешкоджає позивачам вирішувати
питання щодо повернення цих
автомобілів до спадкової маси та її
розподілу між спадкоємцями шляхом
визнання недійсними угод по відчуженню
зазначених автомобілів та визнання
права власності в порядку спадкування
у подальшому окремо від цієї справи.

Щодо доводів відповідача ОСОБА_4 на
апеляційні скарги позивачів відносно
того, що нежитлові приміщення АДРЕСА_4,
не можуть входити до спадкової маси,
оскільки були нею особисто, як
підприємцем, реконструйовані (рішення
виконавчого комітету Запорізької
міської ради № 482/11 від 28.12.2006 року, т. с. 3
а.с.18), не ґрунтуються на законі.
Оскільки, придбані ці нежитлові
приміщення подружжям, тому є спільною
сумісною власністю подружжя,
реконструкція цих приміщень одним із
подружжя, навіть під час здійснення
підприємницької діяльності, не
припиняє права власності на них іншого
із подружжя.

Щодо мотоцикла марки НYОVNGGУ 650, з рамою
НОМЕР_14 без реєстрового номеру, якій
був пошкоджений в ДТП під керуванням
спадкодавця ОСОБА_7, та переданий
відповідачу ОСОБА_4 на зберігання
одразу після ДТП, то у суді апеляційної
інстанції згідно наданих відповідачем
ОСОБА_4 документів було встановлено
наступне. Зазначений пошкоджений
мотоцикл за замовленням відповідача
ОСОБА_4 був утилізований ще 28.11.2008 року
(т.с. 4 а.с. 200-205).

У матеріалах цієї справи відсутні
докази у спростування даного факту.

При вищевикладених обставинах,
вказаний мотоцикл на час розгляду
справи апеляційним судом відсутній в
натурі та не входить до спадкової маси
після смерті спадкодавця ОСОБА_7, яка
може бути поділена між спадкоємцями за
законом у цій справі на ідеальні частки
за рішенням суду.

В решті висновків суду першої
інстанції, викладених в оскаржуємій
частині, що стосуються зазначеного
вище майна, а саме щодо неможливості
його поділу між спадкоємцями за
законом у цій справі в натурі та
зобов'язання сплати компенсацій
сторонами одна одній, суд апеляційної
інстанції погоджується та вважає
рішення суду у цій частині таким, що є
законним та обґрунтованим і підлягає
залишенню без змін.

При вищевикладених обставинах,
колегія судів апеляційного суду вважає
за необхідне рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 01 жовтня 2013 року у цій
справі у частині відмови визнання
спадковим майном та поділу між
спадкоємцями спадкового майна після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадкодавця
ОСОБА_7 у вигляді 13/40 частин житлового
будинку АДРЕСА_3; ? частини приміщення
АДРЕСА_4; 1/2 частини приміщення АДРЕСА_4;
1/2 частини квартири АДРЕСА_2; 1/2 частини
автомобіля «Лексус RХ 400 Н», державний
номер НОМЕР_2; 6 016,49 грн. вкладів на
рахунках в Орджонікідзевському
відділенні №7717 ВАТ «Державний ощадний
банк України», відкритих на ім'я ОСОБА_7
(на рахунку НОМЕР_15, відкритому 10.07.1991
року на суму 2,80 грн. + на рахунку НОМЕР_16,
відкритому 01.03.1991 року на суму 0,47 грн. +
на рахунку НОМЕР_17, відкритому 02.04.1997
року на суму 6.013,22 грн.) скасувати.
Ухвалити нове рішення у цій частині
наступного змісту: позов ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 задовольнити частково. Визнати
недійсною біржову угоду
купівлі-продажу автомобіля «Лексус RХ
400 Н», державний номер НОМЕР_2, укладену
07.05.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Визнати
за ОСОБА_3 право власності у порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадкодавця ОСОБА_7
на: 13/160 частин житлового будинку
АДРЕСА_3; 1/8 частину нежитлового
приміщення АДРЕСА_4; 1/8 частину
нежитлового приміщення АДРЕСА_4; 1/8
частину квартири АДРЕСА_2; 1/8 частину
автомобіля «Лексус RХ 400 Н», державний
номер НОМЕР_2; 1.504,12 грн. вкладів на
рахунках в Орджонікідзевському
відділенні №7717 ВАТ «Державний ощадний
банк України», відкритих на ім'я ОСОБА_7
(на рахунку НОМЕР_15, відкритому 10.07.1991
року на суму 2,80 грн. + на рахунку НОМЕР_16,
відкритому 01.03.1991 року на суму 0,47 грн. +
на рахунку НОМЕР_17, відкритому 02.04.1997
року на суму 6 013,22 грн.). Визнати за
ОСОБА_2 право власності у порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадкодавця ОСОБА_7
на: 13/160 частин житлового будинку
АДРЕСА_3; 1/8 частину нежитлового
приміщення АДРЕСА_4; 1/8 частину
нежитлового приміщення АДРЕСА_4; 1/8
частину квартири АДРЕСА_2; 1/8 частину
автомобіля «Лексус RХ 400 Н», державний
номер НОМЕР_2; 1.504,12 грн. вкладів на
рахунках в Орджонікідзевському
відділенні №7717 ВАТ «Державний ощадний
банк України», відкритих на ім'я ОСОБА_7
(на рахунку НОМЕР_15, відкритому 10.07.1991
року на суму 2,80 грн. + на рахунку НОМЕР_16,
відкритому 01.03.1991 року на суму 0,47 грн. +
на рахунку НОМЕР_17, відкритому 02.04.1997
року на суму 6.013,22 грн.). Стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір
51,0 грн., та ІТЗ 30,0 і 220,0 грн., а разом 301,0
грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 судовий збір 1 701, 0 грн. судовий
збір за розгляд справи у суді першої
інстанції, 1 720,50 грн. судового збору за
розгляд справи в суді апеляційної
інстанції, 2 500,0 грн. витрати на
експертизу та ІТЗ 30,0 грн., а разом 5 951,50
грн. Стягнути з ОСОБА_6 у дохід держави
судовий збір у сумі 8,50 грн. В решті
рішення суду першої інстанції в
оскаржуємій частині залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2013 року у
цій справі у частині відмови визнання
спадковим майном та поділу між
спадкоємцями спадкового майна після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадкодавця
ОСОБА_7 у вигляді 13/40 частин житлового
будинку АДРЕСА_3; 1/2 частини нежитлового
приміщення АДРЕСА_4; 1/2 частини
нежитлового приміщення АДРЕСА_4; 1/2
частини квартири АДРЕСА_2; 1/2 частини
автомобіля «Лексус RХ 400 Н», державний
номер НОМЕР_2; 6 016,49 грн. вкладів на
рахунках в Орджонікідзевському
відділенні №7717 ВАТ «Державний ощадний
банк України», відкритих на ім'я ОСОБА_7
(на рахунку НОМЕР_15, відкритому 10.07.1991
року на суму 2,80 грн. + на рахунку НОМЕР_16,
відкритому 01.03.1991 року на суму 0,47 грн. +
на рахунку НОМЕР_17, відкритому 02.04.1997
року на суму 6.013,22 грн.) скасувати.

Ухвалити нове рішення у цій частині
наступного змісту:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Визнати недійсною біржову угоду
купівлі-продажу автомобіля «Лексус RХ
400 Н», державний номер НОМЕР_2, укладену
07.05.2008 року між ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_10)
та ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_11).

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_12) право
власності у порядку спадкування за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року
спадкодавця ОСОБА_7 на:

- 13/160 частин житлового будинку
АДРЕСА_3;

- 1/8 частину нежитлового
приміщення АДРЕСА_4;

- 1/8 частину нежитлового
приміщення АДРЕСА_4;

- 1/8 частину квартири АДРЕСА_2;

- 1/8 частину автомобіля «Лексус RХ
400 Н», державний номер НОМЕР_2;

- 1.504,12 грн. вкладів на рахунках в
Орджонікідзевському відділенні №7717
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
відкритих на ім'я ОСОБА_7 (на рахунку
НОМЕР_15, відкритому 10.07.1991 року на суму
2,80 грн. + на рахунку НОМЕР_16, відкритому
01.03.1991 року на суму 0,47 грн. + на рахунку
НОМЕР_17, відкритому 02.04.1997 року на суму 6
013,22 грн.)

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_13) право
власності у порядку спадкування за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року
спадкодавця ОСОБА_7 на:

- 13/160 частин житлового будинку АДРЕСА_3;

- 1/8 частину нежитлового
приміщення АДРЕСА_4;

- 1/8 частину нежитлового
приміщення АДРЕСА_4;

- 1/8 частину квартири АДРЕСА_2;

- 1/8 частину автомобіля «Лексус RХ
400 Н», державний номер НОМЕР_2;

- 1.504,12 грн. вкладів на рахунках в
Орджонікідзевському відділенні №7717
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
відкритих на ім'я ОСОБА_7 (на рахунку
НОМЕР_15, відкритому 10.07.1991 року на суму
2,80 грн. + на рахунку НОМЕР_16, відкритому
01.03.1991 року на суму 0,47 грн. + на рахунку
НОМЕР_17, відкритому 02.04.1997 року на суму
6.013,22 грн.)

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_10) на
користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_12) судовий
збір 51,0 грн., та ІТЗ 30,0 і 220,0 грн., а разом
301,0 грн. (триста одна гривня).

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_10) на
користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_13) судовий
збір 1 701, 0 грн. судовий збір за розгляд
справи у суді першої інстанції, 1 720,50
грн. судового збору за розгляд справи в
суді апеляційної інстанції, 2 500,0 грн.
витрати на експертизу та ІТЗ 30,0 грн., а
разом 5 951,50 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот
п'ятдесят одна гривня п'ятдесят
копійок).

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_11) у
дохід держави судовий збір у сумі 8,50
грн. (вісім гривень п'ятдесят копійок).

В решті рішення суду першої інстанції в
оскаржуємій частині залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.