У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24 жовтня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Київської області від 16
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення частини
доходу від використання спільного
сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и
в:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
частини доходу від використання
спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що з 30 квітня 2004 року по
16 жовтня 2012 року він перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_3 За час шлюбу ними за спільні
кошти було збудовано жилий будинок
АДРЕСА_1, загальною площею 1127 кв. м.

Відповідно до рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 13 жовтня 2009 року відповідачу на
праві власності належить 3/4 частки
вказаного вище будинку.

З 2008 року ОСОБА_3 зареєстрована як
фізична особа-підприємець та здійснює
підприємницьку діяльність пов'язану із
наданням в оренду й експлуатацію
нерухомого майна.

Одержані доходи відповідач повністю
витрачає на свої особисті потреби. В
той же час, позивач позбавлений
можливості користуватися спільним
майном подружжя.

Позивач вважає, що як співвласник
будинку має право на частину доходу,
отриманого від надання в оренду
приміщень будинку в період з жовтня 2012
року до дня звернення із вказаним
позовом до суду та розмір якого він
оцінює в сумі 70 000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від
24 жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 16 січня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_2 про стягнення частини
доходу від використання спільного
сумісного майна подружжя, правильно
встановили характер правовідносин
сторін у справі та застосували норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішили спір з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог та конкретних обставин справи на
підставі наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
частини доходу від використання
спільного сумісного майна подружжя.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк