Справа №752/5234/13-ц
Провадження № 2/752/247/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.03.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Колдіної О.О.

з участю секретаря -
Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
отримання та зняття з реєстраційного
обліку,-

в с т а
н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання, укладеного 22.11.2003
р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_3
та зняття відповідачів з
реєстраційного обліку.

Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що з квітня 2011 р. ОСОБА_3 не виконує
умови договору довічного утримання,
зазначені в п.6, а саме: не здійснює в
повному обсязі оплату комунальних
послуг, не дбає про проведення
поточного ремонту в квартирі,
відмовилась від надання коштів на
лікування.

Позивач посилається на те, що
саме вона самостійно здійснює поточний
ремонт квартири, прибирання, купує
продукти харчування, вирішує побутові
потреби.

Також в обґрунтування своїх
вимог позивач зазначає, що відповідачі
створюють навмисно неможливі умови для
спільного проживання, квартира
приведена в антисанітарний стан,
захаращена сторонніми предметами.

ОСОБА_3 не регулярно
передавала кошти в сумі 500 гривень для
оплати комунальних послуг, яку вона
здійснює самостійно, а коштів які
залишаються після здійснення оплати за
комунальні послуги, не вистачає на
проживання.

Крім того, позивач зазначає, що
ОСОБА_3 не допомагає здійснювати їй
догляд за чоловіком, який є інвалідом 1
групи, та не внесла умови про його
догляд в Договір довічного утримання,
хоча вона наполягала на цьому.

В ході судового розгляду
позивач та її представник підтримали
позовні вимоги та обґрунтування позову
в повному обсязі та просили суд позов
задовольнити, розірвавши Договір
довічного утримання, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та зняти відповідачів
з реєстраційного обліку.

Позивач неодноразово в ході
судового розгляду змінювала свої
пояснення щодо підстав позову та
виконання відповідачем умов Договору
довічного утримання і посилалась на
наявність конфлікту між нею та
відповідачами, який виник після їх
вселення в квартиру, в зв»язку з чим
вона не бажає проживати разом з ними і
бажає розірвати укладений Договір.

Представники відповідачів
та відповідач ОСОБА_3 заперечували
проти задоволення позову, посилаючись
на те, що умови Договору довічного
утримання виконуються належним чином,
ОСОБА_3 здійснює матеріальне
забезпечення позивача, переводить
кошти на рахунок позивача в значно
більшому розмірі ніж передбачено
умовами Договору, здійснює оплату
комунальних послуг, однак всі
квитанції передаються позивачу, що
було її вимогою, а також ОСОБА_3
здійснює поточний ремонт квартири.

Також відповідач ОСОБА_3 та її
представники звернули увагу суду на те,
що причиною виникнення конфлікту стало
втручання третіх осіб, які мають намір
заволодіти квартирою, і дізнавшись про
наявність Договору довічного
утримання почали надавати поради
позивачу щодо створення обставин для
його розірвання.

Вислухавши сторони,
допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст..744 ЦК
України за договором довічного
утримання (догляду) одна сторона
(відчужувач) передає другій стороні
(набувачеві) у власність житловий
будинок, квартиру або їх частину, інше
нерухоме майно або рухоме майно, яке
має значну цінність, взамін чого
набувач зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

Судом встановлено, що 22.11.2003 р.
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено
Договір довічного утримання,
посвідчений державним нотаріусом
Другої київської нотаріальної контори
Новицькою Р.М.

Відповідно до п.6 зазначеного
Договору ОСОБА_3 зобов»язалась довічно
утримувати ОСОБА_1, надаючи їй комплекс
послуг та зберігаючи за нею право
довічного безкоштовного проживання у
квартирі АДРЕСА_1; своєчасно вносити
квартирну плату, згідно розрахункової
книжки ЖЕКу, провадити по мірі
необхідності поточний ремонт житла; в
разі захворювання ОСОБА_1, яка потребує
госпіталізації, відвідувати її в
лікарні, а після одужання доставити її
додому; при захворюванні, не
потребуючого госпіталізації, надавати
їй допомогу в домашніх умовах; в разі
смерті - поховати її.

Вартість матеріального
забезпечення відповідно до п.7
зазначеного Договору визначена
сторонами в розмірі 100 гривень, яка
підлягає збільшенню на індекс інфляції
у разі наявності такої.

Будь-яких зобов»язань ОСОБА_3
щодо утримання чоловіка позивача,
ОСОБА_5, який є інвалідом 1 групи,
відповідач згідно умов Договору
довічного утримання не має, а тому
посилання позивача на зазначені
обставини не можуть бути прийняті
судом.

Звертаючись до суду позивач
посилається на те, що відповідач не
регулярно надає кошти на оплату
комунальних послуг в розмірі 500
гривень.

В судовому засіданні при наданні
пояснень позивач неодноразово
змінювала свої пояснення в цій частині
зазначаючи спочатку, що ОСОБА_3 не
сплачувала за комунальні послуги, в
подальшому зазначила, що хоча вона і
сплачувала дані платежі, однак не
завжди до 20 числа місяця, що впливало на
розмір оплати, в зв»язку з чим вона
почала сама забирати квитанції на
оплату послуг, а відповідач передавала
їй кошти.

До пояснень позивача суд
відноситься критично і не може взяти їх
до уваги, оскільки вони постійно
змінювались.

В ході судового розгляду було
встановлено, що за спірний період з
квітня 2011 року по день звернення до
суду плата за надані комунальні
послуги здійснювались регулярно, що
підтверджується наданими квитанціями.
Квитанції про оплату комунальних
послуг знаходяться у позивача за її
вимогою, що підтвердила сама ОСОБА_1 в
ході розгляду справи.

Також позивач посилається на те,
що відповідач не виконує свої
зобов»язання по проведенню поточного
ремонту квартири і вона здійснює його
самостійно, однак зазначені обставини
не були доведені позивачем, а натомість
спростовані показами свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які в
судовому засіданні зазначили, що
ремонт квартири в 2008 році проводили
родичі відповідача.

Відповідачем ОСОБА_3 надані в якості
доказу платіжні документи про
придбання будівельних матеріалів за
період, який відноситься до періоду
проведення ремонту.

Також в ході судового розгляду був
допитаний свідок ОСОБА_11, який
відвідував квартиру АДРЕСА_1 двічі і
проводив ремонт обладнання
лічильників електроенергії. Зазначені
роботи виконувались на прохання ОСОБА_3
та оплату за них здійснював ОСОБА_10, з
яким ОСОБА_3 проживає однією сім»єю.

Як зазначалось судом вище,
відповідно до положень Договору
довічного утримання ОСОБА_3
зобов»язалась в разі захворювання
ОСОБА_1, яка потребує госпіталізації,
відвідувати її в лікарні, а після
одужання доставити її додому; при
захворюванні, не потребуючого
госпіталізації, надавати їй допомогу в
домашніх умовах.

Позивач при зверненні до
суду посилалась на невиконання
відповідачем зазначених умов Договору,
однак не надала жодного доказу на
підтвердження того, що починаючи з
квітня 2011 р. вона була госпіталізована
і відповідач не відвідувала її, а бо ж
що вона потребувала допомоги за станом
здоров»я в домашніх умовах.

Чеки на придбання медичних
препаратів, надані позивачем, не можуть
бути прийняті судом до уваги, оскільки
матеріали справи не містять будь-яких
доказів, що дані препарати вживались і
були придбання саме для потреб
позивача, були їй призначені
відповідно до рекомендацій лікарів, а
не придбані з власної ініціативи.

Посилання позивача на те, що вона
самостійно прибирає, купує собі
продукти харчування і вирішує побутові
проблеми, що свідчить про неналежне
виконання ОСОБА_3 умов Договору
довічного утримання, також не можуть
бути прийняті судом, оскільки
відповідач згідно з умовами Договору
довічного утримання не брала на себе
зазначених зобов»язань.

Відповідачем ОСОБА_3 надано
суду докази про виконання нею своїх
обов»язків по грошовому утриманню
позивача і, не зважаючи на умови
договору, відповідач перераховувала на
рахунок позивача кошти в значно
більшому розмірі ніж передбачено
Договором.

Згідно з ст.755 ЦК України
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

В силу положень ст.57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

З боку позивача суду не надано
доказів на підтвердження невиконання
відповідачем ОСОБА_3 з квітня 2011 року
умов Договору довічного утримання.

Покази свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_12 в частині невиконання
відповідачем ОСОБА_3 Договору
довічного утримання не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки
зазначені обставини їм відомі зі слів
позивача, яка постійно змінювала свої
пояснення в ході судового розгляду.

З огляду на викладені
обставини, оцінюючи всі досліджені
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню в
зв»язку з недоведеністю позивачем в
ході судового розгляду обставин, на які
вона посилається як на підставу позову.

Питання щодо судових витрат
суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209,
213-215 ЦПК України, суд

в и р і
ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання договору довічного
отримання та зняття з реєстраційного
обліку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом 10 днів з
дня його проголошення до Апеляційного
суду м.Києва через Голосіївський
районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя