Провадження по справі № 2/260/371/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючий суддя
Пронін С.Г.

при секретарі
Коваленко А.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтуванні позову зазначив, що
19.06.2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 014/07-188/310, згідно
умов якого позивач надав відповідачу
ОСОБА_2 кредит у сумі 18050 доларів США, зі
сплатою 13,8 % річних за користування
кредитом, з кінцевим терміном
повернення до 19.06.2014 року. Відповідач
свої зобов'язання за кредитним
договором не виконує. Станом на 04.04.2013
року заборгованість за кредитним
договором складає - 126574,68 доларів США, з
яких:

- заборгованість по кредиту - 15911,93
доларів США;

- заборгованість за процентами
користування кредитом - 7042,22 доларів
США;

- пеня за кредитом та процентами - 103620,53
доларів США.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму
заборгованості за кредитом у розмірі
126574,68 доларів США, що за офіційним
курсом НБУ станом на 04.04.2013 року складає
1011711,44 гривень та стягнути з
відповідача суму судового збору, яка
сплачена позивачем за звернення до
суду у розмірі 3441 грн.

У судове засідання представник
позивача за довіреністю Сибірко В.М. не
з'явився, надав суду заяву, згідно якої
позовні вимоги підтримав, просив
розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилась, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, позовні
вимоги не визнала.

Представник відповідача за договором -
адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, та
заперечення щодо позову, в яких вказав,
що дійсно відповідач ОСОБА_2 укладала з
позивачем кредитний договір, але свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконувала, в наслідок чого утворилась
заборгованість за кредитним договором.
Просив застосувати строк позовної
давності до вимог щодо стягнення пені,
яку банк нарахував за порушення ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором та з
урахуванням майнового та сімейного
стану відповідача зменшити її розмір,
оскільки сума пені значно перевищує
заборгованість за кредитом.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання повинне виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору і вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (
термін).

Згідно із ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти позичальнику в розмірі і на
умовах, передбачених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» є
правонаступником Відкритого
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» з усіма його правами та
зобов'язаннями.

У судовому засіданні встановлено, що
19.06.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 014/07-188/310, згідно
умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у
сумі 18050 доларів США, зі сплатою 13,8 %
річних за користування кредитом, з
кінцевим терміном повернення до 19.06.2014
року (а.с.5-15).

Однак, всупереч умовам кредитного
договору та вимогам чинного
законодавства України, відповідач не
сплатила щомісячні платежі на
повернення кредиту, у строк,
встановлений кредитним договором,
зокрема, відповідно до графіку
погашення кредиту, що підтверджується
наданим позивачем розрахунком
заборгованості (а.с.16-19).

У зв'язку з порушенням зобов'язань по
кредитному договору, та відповідно до
наданого позивачем розрахунку,
відповідач має заборгованість у
розмірі - 126574,68 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ станом на 04.04.2013
року складає 1011711,44 гривень, з яких:

- заборгованість по кредиту - 15911,93
доларів США;

- заборгованість за процентами
користування кредитом - 7042,22 доларів
США;

- пеня за кредитом та процентами - 103620,53
доларів США.

Втім, відповідно до вимог ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
За загальним правилом даний строк
застосовується до захисту всіх
цивільних прав незалежно від статусу
уповноваженого суб'єкта та характеру
спірних правовідносин, де відповідно
до ст. 261 ЦК України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Разом з тим, строк виконання кожного
щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3
ст. 254 ЦК України спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

За правилами визначення початку
перебігу позовної давності,
визначеними ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Відповідно до погодженого сторонами
порядку погашення кредиту повернення
коштів здійснюється частинами,
щомісячні платежі приймаються банком
по « 19» число кожного місяця у розмірі
370 доларів США, які зараховуються у
рахунок погашення заборгованості за
кредитом, відсотками. Відповідальність
за порушення позичальником зобов'язань
за кредитом передбачено п. 7.1., 7.2., 7.3 14.1.,
14.2., 14.3. вказаного кредитного договору
(а.с. 8-9, 11).

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Враховуючи те, що умовами договору
передбачено, що сплата кредиту та
процентів за ним здійснюється
позичальником частинами щомісяця до «
19» числа, початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

Аналогічні висновки викладені у
постанові Верховного Суду України від
6 листопада 2013 року, яка прийнята за
результатом перегляду судових рішень з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355
ЦПК України, у справі № 6-116цс13, та в
силу імперативних положень ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковими у
правозастосуванні.

Між тим, до суду з вимогою про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з відповідача ОСОБА_2 позивач звернувся
вперше 09.09.2013 року, що вбачається з
вхідного штампу суду на позовній заяві.

Суд не приймає до уваги надану
позивачем у якості доказів звернення
позивача до суду із позовом про
стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості
за вказаним кредитним договором у
серпні 2013 року копію ухвали
Калінінського районного суду м.
Донецька від 13.08.2013 року, оскільки
вказана копія ухвали суду неналежним
чином оформлена та не містить
відомостей про набрання нею законної
чинності.

Відповідно п. 31 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, пені, тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Отже, вимоги позивача про стягнення
заборгованості з відповідача за
вказаним кредитним договором за період
з 20.06.2008 року по 19.08.2010 року заявлені
поза межами строків позовної давності,
тому в цій частині задоволенню не
підлягають.

Відносно позовних вимог щодо стягнення
з відповідача ОСОБА_2 пені за вказаним
кредитним договором, суд вважає за
необхідне зазначати наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України
та умов договору (п. 14.3) розмір пені за
прострочення виконання грошового
зобов'язання визначений у розмірі 1
проценту від суми простроченого
платежу за кожен календарний день
прострочення. За загальним правилом, що
випливає із Цивільного кодексу
України, період, за який нараховується
пеня за прострочення виконання
зобов'язання, не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Як вбачається з розрахунку, наданого
позивачем пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором
розрахована за період з 20.11.2008 року по
04.04.2013 р. тобто поза строком позовної
давності.

З урахуванням вказаних вимог Закону,
суд вважає, за необхідне застосувати в
цій частині позовних вимог строк
позовної давності звернення до суду та
визначити суму пені в межах річного
строку позовної давності за період з
09.09.2012 року по 04.04.2013 року в сумі 32117,93
доларів США.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у свої постанові «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» істотними
обставинами в розумінні частини
третьої статті 551 ЦК можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

При таких обставинах, з урахуванням
вказаних положень Закону, враховуючи,
що відповідач ОСОБА_2 має на утриманні
трьох неповнолітніх дітей, що
підтверджується відповідними копіями
свідоцтв про народження (а.с. 56-58) та
розмір неустойки значно перевищує
розмір збитків, які були понесені
позивачем через несплату кредиту, а
також те, що загальна сума грошових
коштів, яку відповідач ОСОБА_2 повинна
була сплатити банку складає 26640,24
доларів США, а відповідач фактично
сплатила заборгованість за кредитом та
відсотками в загальному розмірі - 6722,85
доларів США, що складає 25 % від
загальної суми кредиту, суд вважає
необхідним зменшити розмір пені
пропорційно до сплаченої відповідачем
суми за кредитом та стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
пеню за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у розмірі -
24088,45 доларів США.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути суму
заборгованості за кредитним договором
№ 014/07-188/310 від 19.06.2008 року в розмірі 39546,53
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
станом на 04.04.2013 року складає 316095,41 грн.,
з яких:

- заборгованість за кредитом в межах
строку позовної давності за період з
20.08.2010 року по 04.04.2013 року - 9691,5 доларів
США;

- заборгованість по процентам за
користування кредитом за період з
20.08.2010 року по 04.04.2013 року - 5766,58 доларів
США;

- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором за період з
09.09.2012 року по 04.04.2013 року - 24088,45 доларів
США;

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України,
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог суму сплаченого
судового збору у розмірі 1073,59 грн.

На підставі ст. ст. 261, 526, 530, 551, 1050, 1054 ЦК
України, постанови Верховного Суду
України від 6 листопада 2013 року у
справі № 6-116 цс13, п. 31 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», керуючись ст. ст. 10, 11,
60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№ 014/07-188/310 від 19.06.2008 року у розмірі 39546,53
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
станом на 04.04.2013 року складає 316095,41 грн.,
та витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1073,59 грн., а всього 317169 (триста
сімнадцять тисяч сто шістдесят дев'ять)
гривень.

У задоволені інших позовних -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Ленінського районного
суду м. Донецька протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя: