АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/281/14
Головуючий 1-інст. -
Справа - № 645/5563/2013
Категорія - про зняття арешту
05 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого судді -
суддів колегії -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського
районного суду міста Харкова від 30
жовтня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до Фрунзенського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_4 про
зняття арешту із заставного майна, -
В липні 2013 року ОСОБА_5 звернулась
до Фрунзенського районного суду міста
Харкова з позовом до Фрунзенського
ВДВС Харківського міського управління
юстиції, ОСОБА_6 про звільнення з-під
арешту заставленого майна - квартири
В уточненій позовній заяві 3-ю
особою позивачка зазначила ОСОБА_4
В обгрунтування заявлених вимог
ОСОБА_5 посилалась на те, що 10.08.2011року
між нею та ОСОБА_6 укладено договір
безпроцентної позики на суму 400 000,00
грн., а 18.08.2011 року у забезпечення
виконання ОСОБА_6 зобов"язань за цим
договором укладено іпотечний договір,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1, що
на праві власності належить ОСОБА_6
У березні 2013 року їй стало відомо,
що постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження від 16.01.2012 року накладено
арешт на все майно ОСОБА_6, у тому числі
і нам квартиру, що є предметом іпотеки.
На звернення до Фрунзенського
ВДВС ХМУЮ з питання зняття арешту з
квартири, вона отримала відповідь з
відмовою у знятті арешту та
роз"ясненням, що це можливо тільки за
рішенням суду.

При накладенні арешту на квартиру
державним виконавцем не було враховано
виникнення у неї права на іпотеку до
винесення судового рішення про
стягнення з ОСОБА_6 коштів на користь
іншої особи в сумі 873 090,00 грн..

Посилаючись на недотримання
державним виконавцем вимог ст.ст.54,59 ЗУ
" Про виконавче провадження", а також на
положення ст.ст.572,588 ЦК України просила
зняти арешт з заставного майна:
квартири АДРЕСА_1, накладений
Фрунзеннським ВДВС ХМУЮ.

Рішенням Фрунзенського
районного суду міста Харкова від 30
жовтня 2013 року позов ОСОБА_5 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, як ухвалене з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та залишити
позовну заяву без розгляду,
посилаючись на те, що справа не
підлягала розгляду в порядку
цивільного судочинства і всупереч
вимогам ст.116 ЦПК України не була
передана судом до адміністративного
суду.

Вказує, що відповідно до положень
Постанови пленуму Вищого
адміністративного суду України № 3 від
13.12.2010 р. «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» суди при визначенні юрисдикції
повинні виходити з того, що до
юрисдикції адміністративних судів
належать спори щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби при виконанні всіх
виконавчих документів, передбачених
частиною другою статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
крім тих, відносно яких законом
установлено інший, виключний порядок
їх оскарження.

Зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.
19 КАС України, адміністративні справи з
приводу оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які прийняті (вчинені,
допущені) стосовно конкретної фізичної
чи юридичної особи (їх об'єднань ),
вирішуються за вибором позивача
адміністративним судом за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
(перебування, знаходження) цієї особи -
позивача, або адміністративним судом
за місцезнаходженням відповідача, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.
Якщо така особа не має місця проживання
(перебування, знаходження) в Україні,
тоді справу вирішує адміністративний
суд за місцезнаходженням відповідача.

Заслухавши доповідь судді;
пояснення осіб, що з"явилися,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції відпорвідно до вимог ч.1 ст.303
ЦПК України: в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, судова колегія
доходить висновку, що скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
10.08.2011 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_6 був укладений
договір безпроцентної позики, за яким
ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_5 у борг 400 000,00
грн. на строк до 25.02.2013 року.

У забезпеченння виконання
позичальником зобов"язань за цим
договором між вказаними особами 18.08.2011
року був укладений іпотечний договір,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яка
на праві власності належить ОСОБА_6 На
час укладення договору іпотеки жодних
обтяжень щодо предмету іпотеки не
існувало.

Постановою старшого державного
виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ від
16.01.2012 року при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2-2088/11 про
стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4
боргу в сумі 873090,00 грн., виданого
Фрунзенським районним судом міста
Харкова 13.12.2011 року, накладено арешт на
все рухоме і нерухоме майно боржника, у
тому числі на вищевказану квартиру.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 суд
першої інстанції виходив з її
переважного, як як кредитора та
іпотекодержателя, перед іншими
стягувачами права на задоволення своїх
вимог за рахунок предмета іпотеки.

Вказаний висновок суду
відповідає обставинам справи і
грунтується на вимогах ч.6 ст.3 , ст. 36 ЗУ
"Про іпотеку". ст.59 ЗУ " Про виконавче
провадження" та ст.ст. 572,588 ЦК України і
доводами апеляційної скарги не
спростовується, оскільки рішення суду
оскаржено ОСОБА_4 тільки з підстав
порушення правил юрисдикції вирішення
виниклого спору.

Відповідно до ст.ст. 383,384 ЦПК України,
ч.4 ст.82 ЗУ "Про виконавче провадження",
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби в судовому порядку оскаржуються
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду.

ОСОБА_5 не є стороною чи іншим
учасником виконавчого провадження про
стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4
боргу в сумі 873090,00 грн. і не була
залучена до участі у проведенні
виконавчих дій.

Між тим, в п.17 постанови пленуму
Вищого адмініст ративного суду України
№ 3 від 13.12.2010 року "Про практику
застосування адімінстративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" роз"яснено, що судам при
розгляді справ з приводу оскрження дій
держаавного виконавця стосовно арешту
майна боржника потрібно враховувати,
що в межах статті 181 КАС України
розглядаються вимоги щодо арешту
майна, які не пов"язані зі спором про
право на це майно.

Оскількі зміст заявленого позову,
встановлені судом фактичні обставини
справи свідчать про наявність спору
щодо арештованого майна між
позивачкою і стягувачем у виконавчому
провадженні, в рамках якого здійнено
вказаний арешт, справа правомірно
розглянута у порядку цивільного
судочинства, з дотриманням прави
виключної підсудності, тому підстави
для задоволення скарги ОСОБА_4
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова
колегія, -

у х
в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
міста Харкова від 30 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу
апеляційного суду може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя -

Судді колегії -