Справа № 523/17/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в
складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі - Омельченко М.В.,

за участю:

відповідача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в м.Одесі заяву
ОСОБА_1 про скасування заочного
рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною
заявою та просив скасувати заочне
рішення Суворовського районного суду
м.Одеси від 6 листопада 2013 року
посилаючись на те, що він не був
повідомлений про розгляд справи, копію
рішення отримав 19 грудня 2013 року.
Рішення прийнято після першої неявки
відповідачів, що не відповідає вимогам
ЦПК України. Крім того, банком кредит
наданий в іноземній валюті, тоді як
валютою України є гривня, тому і
розрахунки повинні проводитися в
гривні, безпідставно підвищено
процентну ставку без його
повідомлення, тому вважає, що умови
договору є несправедливими і порушені
його права як споживача.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_1 повністю підтримав заяву, а
також зазначив, що за адресою
реєстрації він не проживав, пошту там
не отримував, підпис в повідомленні не
його, в квартирі на вул.Паустовського
жила його донька, а вона могла
несвоєчасно йому передати виклик.
Також підтвердив, що звертався до банку
для отримання кредиту у доларах США та
отримав кредит, сплачував частково,
коли останній раз, точно не пам'ятає,
додатковий договір підписував, але не
пам'ятає його умов, бо все відбувалося в
пізній час, а він вже був стомлений.

Представник позивача заперечував
проти задоволення заяви, вважає її
безпідставною, оскільки відповідачі
були повідомлені про розгляд справи і
доказів для скасування рішення не
надав. Відповідач отримав кредит в
повному обсязі, а своїх зобов'язань не
виконав, тому була підвищена процентна
ставка на прострочену суму. Вважає
рішення законним, тому воно не може
бути переглянуте.

Відповідач ОСОБА_1 також
підтримала заяву та просила її
задовольнити. А також вказувала на те,
що виклик не отримувала, хто розписався
в повідомленні не знає, але там не має
її підпису, вона також була позбавлена
права приймати участь у справі та
надати пояснення про ті ж обставини на
які вказує відповідач ОСОБА_1.

Вислухавши учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

6 листопада 2013 року по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованності
за договором про надання споживчого
кредиту Суворовським районним судом
м.Одеси було прийнято рішення, позов
задоволено, стягнуто в солідарному
порядку суму заборгованості та в
рівних частинах судовий збір.

19 грудня 2013 року відповідач отримав
копію рішення, а 30 грудня 2013 року
звернувся з даною заявою, тому строк не
пропустив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.232 ЦПК
України заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився
у судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Як видно із змісту вказаної норми
для скасування заочного рішення
необхідні дві умови, а саме неявка та
неповідомлення про її причини з
поважних причин і докази на які особа
посилається мають істотне значення
для розгляду справи.

Згідно з нормами ч.5 ст.74 ЦПК України у
разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку.

У разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі, за такою
адресою, вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Нормами ст.76 ЦПК України визначено
порядок вручення судових повісток і в
ч.3 передбачено, що якщо особу, якій
адресовано судову повістку, не
виявлено в місці проживання, повістку
під розписку вручають будь-кому з
повнолітніх членів сім'ї, які
проживають разом з нею, а за їх
відсутності - відповідній
житлово-експлуатаційній організації
або виконавчому органу місцевого
самоврядування.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

Із поштового повідомлення видно, що
поштарем вручалися судові повістки
відповідачам (а.с.32,33) про виклик в
судове засідання, однак в засідання не
прибули, про причини неявки суд не
повідомляли, що більше вказує на
неповагу до суду.

Посилання відповідача на те, що в
повідомленні не його підпис суд не
приймає до уваги, оскільки при
відсутності особи згідно ст.76 ЦПК
України повідомлення може бути
вручене повнолітній особі. Вручення
повідомлення відбулося 28 жовтня 2013
року, а засідання 6 листопада 2013 року,
тому було достатньо часу в тому числі і
для передання повідомлення
відповідачу донькою.

Під час розгляду справи судом було
здійснено усі необхідні дії по
належному сповіщенню відповідачів,
відповідно до вимог ст.74 ЦПК України за
зареєстрованими адресами по АДРЕСА_1

При цьому суд, звертає увагу і на те, що
і після зняття з реєстрації, яке
відбулося 4 грудня 2013 року заочне
рішення, яке також направлялося на ту ж
адресу, і також було отримано
відповідачем, про що він сам вказує в
своїй заяві.

ОСОБА_1 заявляючи про наявність доказів
для перегляду рішення посилався на те,
що банком кредит наданий в іноземній
валюті, тоді як валютою України є
гривня, тому і розрахунки повинні
проводитися в гривні, йому
безпідставно підвищено процентну
ставку без його повідомлення, тому
вважає, що умови договору є
несправедливими і порушені його права
як споживача. Також зазначав, що
розрахунки позивача не відповідають
дійсності він оплачував кредит і в
минулому році.

Необхідно зазначити, що при прийняті
рішення судом перевірялися як підстави
для звернення до суду так і законність
заявлених вимог.

Статтею 99 Конституції України
встановлено, що грошовою одиницею
України є гривня. При цьому Основний
Закон не встановлює обмежень щодо
можливості використання в Україні
грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом. Тобто відповідно
до законодавства гривня має статус
універсального платіжного засобу, який
без обмежень приймається на всій
території України, однак обіг
іноземної валюти обумовлений вимогами
спеціального законодавства України.

В засіданні відповідач ОСОБА_1
повідомив, що він просив надати йому
кредит у доларах США, отримав 200000
доларів США, підписував як договір про
надання споживчого кредиту від 15
лютого 2008 року так і додаткову угоду №1
від 15 лютого 2008 року, відповідно до якої
погодився на доповнення п.5.2 про
підняття процентної ставки в разі
порушення умов договору.

Згідно вимог ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, заборгованість станом на 9
вересня 2013 року виникла у відповідачів
у зв'язку із неналежним виконанням
взятих на себе зобов'язань за кредитом.

Посилання лише на те, що розрахунки
заборгованості якісь не такі, суд не
приймає до уваги як доказ. При цьому суд
звертає також увагу на те, що жодних
доказів суду стосовно невідповідності
проведених розрахунків по
заборгованості та будь-яких квитанцій,
які б могли спростувати висновки суду,
викладені в рішенні, відповідачем не
надано, як при зверненні з заявою, так і
під час проведення двох судових
засідань по розгляду даної заяви.

Враховуючи встановлені судом
обставини та доводи відповідача, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для скасування заочного
рішення, оскільки не наведено
поважності причин неявки та
неповідомлення про її причини і не
надано доказів які мають істотне
значення для розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 231, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного
рішення Суворовського районного суду
м.Одеси від 6 листопада 2013 року по
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованності за договором про
надання споживчого кредиту залишити
без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду через Суворовський районний суд
м.Одеси в десятиденний строк з дня
проголошення ухвали.

Суддя :