Справа № 296/3053/12-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"24" лютого 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
в складі:

головуючого-судді Маслак В.П.,

при секретарі Щетініної Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк", за участю
третьої особи ОСОБА_2 про визнання
договору застави недійсним та
припинення обтяження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
визнання договору застави №810 від
04.03.2003р. недійсним та зобов'язання
відповідача зняти заборону в єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що її
квартиру АДРЕСА_1 без її згоди продали
ОСОБА_2, який, в свою чергу, взяв кредит в
ПАТ КБ "ПриватБанк" під заставу
квартири. Рішенням Корольовського
районного суду м.Житомира від 07.04.2010р.
договір купівлі - продажу квартири
визнано недійсним, однак заборона
відчуження на квартиру досі не знята.

Після порушення провадження у справі
позивачка подала до суду заяви про
уточнення позовних вимог від 20.05.2013р. та
від 08.08.2013р. Згідно останнього
уточнення позовних вимог позивачка
просила визнати недійсним укладений
між відповідачем та третьою особою
договір застави квартири АДРЕСА_1 №810
від 04.03.2003р.; припинити чинність
заборони на квартиру АДРЕСА_1.

Представник позивачки в засідання суду
не з"явився, в заяві від 24.02.2014р. просив
розглядати справу за його відсутності,
позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача та третя особа
в судове засідання не з"явилися, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог, вважає
позов таким, що підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.02.2003р. між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу, згідно п.1.1 якого
ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у
власність, а ОСОБА_2 прийняв вказану
квартиру і сплатив продавцю суму, що
передбачена цим договором (а.с.11).

04.03.2003р. між ОСОБА_2 (заставодавець) та
ПАТ КБ "ПриватБанк" (заставодержатель)
укладено договір застави, згідно умов
якого на забезпечення своєчасного
виконання своїх зобов"язань за
кредитним договором №ZHH0G000130531 від
04.03.2003р. заставодавець надав
заставодержателю в заставу квартиру,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить заставодавцю на підставі
договору купівлі-продажу.

Згідно договору застави від 04.03.2003р.
приватним нотаріусом ОСОБА_4 05.05.2006р.
здійснено реєстрацію заборони щодо
об'єкта нерухомого майна за адресою:
АДРЕСА_1, реєстраційний номер
обтяження: 3177470.

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 07.04.2010р., залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду
Житомирської області від 14.10.2010р.,
визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 №810
від 04.03.2003р., укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Стаття 178 Цивільного кодексу України
визначає заставу як один із способів
забезпечення зобов'язань.

Згідно ст.1 Закону України «Про
заставу» застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом. В силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Застава
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду.

Як передбачено ст.28 Закону України "Про
заставу" застава припиняється, зокрема,
з припиненням забезпеченого заставою
зобов'язання.

Відповідно до довідки ПАТ КБ
"ПриватБанк" від 24.10.2013р. кредитний
договір №ZHH0G000130531 від 04.03.2003р. припинив
свою дію у зв"язку з повним погашеннням
заборгованості.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що правовідносини застави, що існували
між відповідачем та третьою особою, є
припиненими, у зв"язку з припиненням
основного зобов"язання.

За вказаних обставин, суд відмовляє в
задоволенні позову в частині визнання
недійсним договору застави №810 від
04.03.2003р., у зв"язку з його припиненням, а
отже відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про
нотаріат» одержавши повідомлення
установи банку, підприємства чи
організації про погашення позики
(кредиту), повідомлення про припинення
іпотечного договору або договору
застави, а також припинення або
розірвання договору довічного
утримання, звернення органів опіки та
піклування про усунення обставин, що
обумовили накладення заборони
відчуження майна дитини, нотаріус
знімає заборону відчуження жилого
будинку, квартири дачі, садового
будинку, гаража, земельної ділянки,
іншого нерухомого майна.

Також, згідно з положенням п.п.5.1. глави
15 Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012 №296/5, заборону відчуження
майна має право зняти виключно той
нотаріус, який накладав заборону.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
Державна реєстрація припинення
іпотеки, обтяження проводиться на
підставі заяви обтяжувача, яку він
зобов'язаний подати протягом п'яти
робочих днів з дня припинення іпотеки,
обтяження самостійно або на письмову
вимогу боржника чи іншої особи, права
якої порушено через наявність таких
реєстраційних записів.

Суду не надано доказів того, що
відповідач у порядку визначеному ст.74
Закону України «Про нотаріат» та ст.16
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» з моменту
припинення договору застави №810 від
04.03.2003р. звернувся до нотаріуса із
заявою про зняття заборони щодо
квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи, що договір застави №810 від
04.03.2003р. є припиненим, суд вважає, що
підлягає також припиненню державна
реєстрація заборони щодо квартири
АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Припинити чинність заборони на
квартиру АДРЕСА_1, реєстрацію якої
здійснено приватним нотаріусом ОСОБА_4
05.05.2006р., реєстраційний номер обтяження:
№3177470.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В. П. Маслак