Справа № 507/138/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р. Любашівський районний
суд Одеської області

в складі:

головуючого судді - Дармакуки Т.П.,

при секретарі - Кравченко Ю.С.,

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Мінько
Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Любашівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
територіального центру соціального
обслуговування (надання послуг)
Любашівської районної державної
адміністрації Одеської області про
поновлення на роботі та стягнення
коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
про скасування наказу

від 29 листопада 2013 року, про поновлення
на попередньому місці роботи та
стягнення коштів за час вимушеного
прогулу. В обґрунтування вимог в
позові вказувала, що в квітні 1999 року
вона була прийнята на роботу
соціальним робітником, свої посадові
обов'язки виконувала добросовісно та
якісно, ніяких претензій із боку
адміністрації не було. В березні 2010
року наказом адміністрації вона була
переведена на роботу із посадовим
окладом ? частини. Вказаний наказ вона
оскаржила в судовому порядку і після
чого почалося безпідставне
переслідування її як працівника, з боку
адміністрації.

13 червня 2013 р. їй було оголошено догану,
29 листопада 2013 року знову було
оголошено догану ніби-то за якісь
порушення, хоча ніхто ніяких письмових
пояснень в неї не вимагав і навіть не
пропонував дати будь-які пояснення,
тому вважає, що відповідач порушив
вимоги ст.149 КЗпП України, так як до
застосування дисциплінарного
стягнення відповідач зобов'язаний був
витребувати в неї письмові пояснення з
приводу застосування дисциплінарного
стягнення.

Наказом № 17 від 17 грудня 2013 року вона
була звільнена з роботи за
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на неї
трудовим договором, тобто звільнена по
п.3 ст.40 КЗпП України.

Своє звільнення вважає незаконним,
тому що ніяких порушень трудового
законодавства вона не допускала, а
звільнена не за порушення, а як
неугодний працівник, який оскаржує
незаконні дії адміністрації.

Питання про її звільнення вирішувалося
на профкомі, який також не детально
розібрався в ситуації та без будь-яких
доводів члени профкому дали згоду на її
звільнення.

В зв'язку із чим, позивач просила
скасувати наказ про звільнення від 29
листопада 2013 року про накладення на неї
дисциплінарного стягнення у виді
догани та поновити її на роботі,
стягнувши із відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала та пояснила, що в 1999
року працює соціальним робітником, в її
обов'язки входить доставка ліків та
продуктів, прибирання житла та
земельної ділянки, приготування їжі
підопічним. Свої обов»язки виконувала
належним чином. Першу догану вона
отримала за підопічну ОСОБА_4, бо в них
виник конфлікт не по її вині, не було
такого, щоб вона не виконала доручення
ОСОБА_4. Вона написала заяву, щоб зняли
ОСОБА_4 із її обслуговування. Другу
догану вона отримала за ОСОБА_5 і
ОСОБА_6. У ОСОБА_6 ніяких претензій до
неї не було. ОСОБА_5 їй давали, але вона
до нього не пішла, бо він раніше від її
послуг відмовився. Її не пропонували
дати пояснення, перед тим як дали
догану, дізналася про догану 2 грудня 2013
р. на п'ятихвилинці. Потім за те саме
порушення її звільнили. Із 29 листопада
2013 р. вона обслуговувала лише Явір,
ходила до неї у вівторок і четвер. Потім
по наказу дали ОСОБА_7, до нього взагалі
не ходила, бо вона вимагала, щоб її дали
спочатку повну ставку, а потім добавили
людей скільки треба. На її думку це
підстава не обслуговувати ОСОБА_7.

Перед звільненням вона була на
п'ятихвилинці 6 грудня 2013 р., їй дали
почитати колективний договір. 9 грудня
на п'ятихвилинці не була, бо її там 6
грудня ображала ОСОБА_8, а 10 грудня була
у підопічної Явір, прибирала. На
півставки треба обслуговувати п'ять
чоловік та ставку 10 чоловік. 11 грудня 2013
р. вона директору пояснила, що не піде
до ОСОБА_7, доки їй не дадуть повну
ставку, про що написала заяву
начальнику.

До неї додому приходила начальник
профкома Гордієнко принесла
запрошення на засідання по розгляду
питання про звільнення, але вона не
пішла, ходив її чоловік. Із наказом про
звільнення її не ознайомили, бо вона не
приходила навіть на п'ятихвилинки.

Представник позивача ОСОБА_2, який діяв
за дорученням, позов підтримав пояснив,
що звільнення являється незаконним та
просив скасувати наказ про винесення
догани, поновити позивачку на
попередньому місці роботи та виплатити
кошти за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача, в особі
директора ТЦСО Любашівської РДА Мінько
Н.Б., позовні вимоги не визнала, вважає,
що позивачку було звільнено відповідно
до вимог трудового законодавства,
просила в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
проаналізувавши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи із
слідуючого.

Відповідно до наказу № 17 від 17.12.2013
року позивача звільнено з роботи за п.3
ч.1 ст.40 КЗпП України (систематичне
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором).

Згідно із п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Виходячи з наведеного, працівник може
бути звільнений за п. 3 ч. 1 ст.40 КЗпП
України за певних умов. По-перше,
працівника у визначеному законом
порядку притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, по-друге, протягом
строку дії дисциплінарного стягнення,
останній знову вчиняє
дисциплінарний проступок, за яких, при
дотриманні встановлених законом умов,
його можна звільнити з роботи.

З матеріалів справи вбачається, що до
ОСОБА_1 двічі застосовувалися заходи
дисциплінарного стягнення у виді
доган.

Згідно наказу № 7 від 13.06.2013 р.
соціальному робітнику Територіального
центру соціального обслуговування
/надання соціальних послуг/
Любашівської РДА ОСОБА_1 оголошено
догану за несвоєчасне та неякісне
виконання службових обов'язків та
порушення трудової дисципліни /а.с.35/.
Як вбачається із вказаного наказу 10
червня 2013 р. до Терцентру із заявою
звернулася ОСОБА_4, яка просила
замінити їй соціального робітника, так
як ОСОБА_1 не виконує свої обов'язки та
надати іншого працівника. На засіданні
загальних зборів трудового колективу
соціальних робітників Терцентру
ОСОБА_1 не надала Журнал відвідувань
непрацездатних громадян через
відсутність записів в ньому. Графік
відвідувань взагалі не складає. Даний
наказ позивач не оскаржувала.

Допущені соціальним робітником ОСОБА_1
зафіксовані в акті від 10 червня 2013 р.,
із якого вбачається, що комісією дійсно
проводилася перевірка роботи ОСОБА_1, у
зв»язку із тим, що надійшов дзвінок від
ОСОБА_4, яка в ході опитування
скаржилася на роботу ОСОБА_1, оскільки
остання відмовлялася надавати послуги,
посилаючись на відсутність часу. Також
ОСОБА_4 повідомила, що замість ОСОБА_1
з'являється її чоловік ОСОБА_2, який не є
працівником Терцентру /а.с.38-39/.

Крім того, із протоколу № 1 загальних
зборів трудового колективу від 10.06.2013 р.
видно, що ОСОБА_1 відмовилася надати на
перевірку Журнал відвідувань
непрацездатних громадян , так як в
ньому немає записів про виконану
роботу, а Графіки відвідувань взагалі
складати не буде /а.с.36/.

В подальшому, згідно наказу № 16 від
29.11.2013 р., (який оскаржує позивач)
соціальному робітнику Територіального
центру соціального обслуговування
/надання соціальних послуг/
Любашівської РДА, ОСОБА_1, оголошено
догану за систематичне невиконання без
поважних причин функціональних
обов'язків та порушення трудової
дисципліни. Як вбачається із наказу № 16
на засіданнях загальних зборів
трудового колективу соціальних
робітників Територіального центру від
02.09.2013 року та від 18.11.2013 р. прийняті
рішення розширити групу підопічних та
надати соціальному робітнику ОСОБА_1
для надання соціальних послуг ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 В результаті ОСОБА_6 подала
заяву із проханням замінити їй
соціального робітника ОСОБА_1, у зв'язку
із тим, що її не задовольняє робота
ОСОБА_1 Також в результаті перевірки
установлено, що записи у «Журналі
відвідувань непрацездатних громадян»
відсутні, послуги ОСОБА_5 не надавалися
зовсім, про що свідчить дзвінок від
ОСОБА_5 від 21.11.2013 р., а також результат
опитування ОСОБА_5 та його заява
замінити соціального робітника.
Вказане свідчить про невиконання
службових обов'язків та є грубим
порушенням трудової дисципліни. /а.с.43/

З акту № 7 від 02 грудня 2013 року
вбачається, що ОСОБА_1 було ознайомлено
із наказом № 16 від 29.11.2013 р. про
оголошення її догани, але від підпису
та надання пояснень вона відмовилася
/а.с.44/.

Згідно наказу № 60 від 18 листопада 2013
року ОСОБА_5 було включеного в групу
обслуговування ОСОБА_1, з даним наказом
позивач була ознайомлена в той же день
/а.с.41-42/. Також дане питання
вирішувалося на засіданні загальних
зборів трудового колективу соціальних
працівників Територіального центру
соціального обслуговування від 18.11.2013
р., де було вирішено надати соціальному
робітнику ОСОБА_1 для обслуговування
ОСОБА_5

Із акту перевірки від 22 листопада 2013
року видно, що комісією
Територіального центру дійсно
проведена перевірка роботи
соціального робітника ОСОБА_1, у зв'язку
із тим, що 21 листопада 2013 року по
телефону ОСОБА_5 скаржився, що до нього
протягом 4-х днів для надання
соціальних послуг не з'являється
соціальний робітник. В результаті
опитування ОСОБА_5, комісією
встановлено, що ОСОБА_1 до ОСОБА_5
протягом 4-х днів не з'явилася. Журнал
відвідування непрацездатних громадян
соціальним робітником ОСОБА_1 не
ведеться зовсім /а.с.48/.

Згідно заяви від 22.11.2013 р. ОСОБА_5
повідомив, що протягом 4-х днів
соціальний робітник ОСОБА_1 до нього
з'являлася, послуги в яких він вкрай
потребує не надавала, просив надати
іншого соціального робітника /а.с.40/.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила,
що дійсно не ходила до ОСОБА_5, вказуючи
на те, що він в 2012 році згідно письмової
заяви відмовився від її
обслуговування. Як було встановлено в
судовому засіданні, ОСОБА_5 згідно його
письмової заяви 29 лютого 2012 року просив
замінити соціального робітника ОСОБА_1,
оскільки її робота його не задовольняє.

Згідно ст.30 КЗпП України працівник
повинен виконувати доручену йому
роботу особисто і не має право
передоручати її виконання іншій особі,
за винятком випадків передбачених
законодавством.

В силу ст.139 КЗпП України, працівники
зобов'язані працювати чесно і сумлінно,
своєчасно і точно виконувати
розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір.

На думку суду, зазначені позивачем
обставини із приводу того, що ОСОБА_5 29
лютого 2012 року відмовився від її
обслуговування, не є підставою для
відмови ОСОБА_1 від обслуговування
ОСОБА_5, оскільки вона не наділена
правом обирати собі підопічних та
повинна була виконувати наказ
директора від 18.11.2013 р., що входить в її
обов'язки. Тим більше, як зазначила в
судовому засіданні директор Терцентру,
ОСОБА_5 уже згоден був, щоб його
обслуговувала ОСОБА_1

З огляду на зазначене, заперечення
ОСОБА_1 про те, що вона не допускала
порушень, суд не приймає до уваги.

Згідно ч.1 ст.149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

Згідно акту № 5 від 25 листопада 2013 року,
комісія територіального центру
соціального обслуговування відвідала
ОСОБА_1 за місцем проживання, з метою
ознайомленням із актом від 22.11.2013 р.,
ОСОБА_1 дивилася у вікно, але до них не
вийшла, а вийшов ОСОБА_2 та спустив на
них собак із вимогою покинути
територію. Комісія змушена була піти і
не в змозі була ознайомити її із актом
та взяти пояснення. На планове
засідання, яке відбувається
щопонеділка та щоп'ятниці ОСОБА_1 25.11.2013
р. /понеділок/ не з'явилася. /а.с.47/.

Хоча, як безспірно встановлено в
судовому засіданні соціальні
робітники зобов'язанні з»являтися до
територіального центру щопонеділка та
щоп'ятниці на 8.00 годину, про зазначене
підтвердила позивач ОСОБА_1 та
представник відповідача Мінько Н.Б.

Листом від 26.11.2013 р. директор
територіального центру Мінько Н.Б.
надіслала на адресу ОСОБА_1 акт
перевірки роботи від 22.11.2013 р. для
ознайомлення та надання пояснення та
просила терміново з'явитися для
ознайомлення із актом від 22.11.2013 р та
надання пояснення /а.с.46/ Вказаний лист
ОСОБА_1 отримала 28.11.2013 р.

Згідно акту № 6 від 29 листопада 2013 року,
складеного завідувачем відділення
соціальної допомоги вдома ОСОБА_8, на
апаратній нараді в присутності інших
працівників, ОСОБА_1 була ознайомлена
із актом від 22.11.2013 року, але від підпису
та надання пояснень відмовилася /а.с.45/.

З огляду на вказане , суд не приймає до
уваги твердження позивача та її
представника про те, що перед
винесенням догани позивачу не було
запропоновано надати пояснення,
оскільки як видно із зазначеного листа
та актів № 5-6, відповідачем вжито всіх
необхідних заходів для ознайомлення
ОСОБА_1 із актом перевірки та надання
нею пояснень, але вона свідомо
проігнорувала проханнями написати
пояснення з приводу допущеного нею
порушення, про що також підтвердила
допитана в якості свідка ОСОБА_8

Таким чином, відсутність письмових
пояснень не може бути підставою для
скасування наказу про оголошення
ОСОБА_1 догани.

Враховуючи зазначені обставини,
вимога ОСОБА_1 про скасування наказу
від 26 листопада 2013 року про
застосування до неї дисциплінарного
стягнення у виді догани, не
обґрунтована та не підлягає
задоволенню.

Згідно наказу № 17 від 17 грудня 2013 року
ОСОБА_1 соціального робітника
Територіального центру соціального
обслуговування Любашівської РДА
звільнено із займаної посади за
систематичне невиконання без поважних
причин функціональних обов'язків та
порушення трудової дисципліни із 17
грудня 2013 року /а.с.55/.

Як вбачається із зазначеного наказу,
відповідачем при вирішенні питання про
звільнення враховано, що до ОСОБА_1 були
двічі застосовані заходи
дисциплінарного стягнення у виді
доган. ОСОБА_1 було надано можливість
налагодити свою роботу та поповнити
підопічних. На апаратній нараді, яка
відбулася 06.12.2013 р. ОСОБА_1 було
повідомлено про включення в групу
обслуговування ОСОБА_7 та її запрошено
ознайомитися із змістом наказу № 67 від
06 грудня 2013 року. Але на протязі робочих
днів 6 та 9 грудня вона до
територіального центру не з'явилася.
ОСОБА_1 з'явилася до територіального
центру 11 грудня 2013 року, де була
ознайомлена із наказами № 67 та № 68, але
від підпису та надання пояснень з
приводу неявки на роботу 6 грудня та 9
грудня 2013 р., 10 грудня 2013 р. відмовилася.
Відповідні послуги по доставці
продуктів харчування, медикаментів,
води, прибиранню житла, приготуванні
їжі ОСОБА_7 не надавалися. Зазначене
свідчить про порушення правил
внутрішнього розпорядку трудової
дисципліни, систематичне невиконання
без поважних причин своїх
функціональних обов'язків /а.с.55/.

Із акту № 9 від 09 грудня вбачається, що
ОСОБА_1 9 грудня 2013 року на апаратну
нараду, яка відбувається щопонеділка
та щоп»ятниці не з'явилася. Про причини
неявки ОСОБА_1 не повідомила
адміністрацію Територіального центру
ні в телефонному режимі, ні в письмовій
формі /а.с.52/.

Згідно акту № 10 від 11 грудня 2013 року
ОСОБА_1 відмовилася дати пояснення щодо
неявки на роботу 06.12.2013 р., 09.12.2013р. та
10.12.2013 р.

Як встановлено в судовому засіданні,
після складання акту, ОСОБА_1 написала
скаргу, в якій зазначила, що не
з'явилася на роботу 9 грудня 2013 року,
оскільки 6 грудня 2013 року на
п»ятихвилинці ОСОБА_8 дозволила собі
недопустимий тон, тому вона не
приходить в Терцентр, щоб не
вислуховувати ображення. /а.с.80/.

Із акту № 11 від 12 грудня 2013 року
вбачається, що ОСОБА_1 вчинила сварку та
повідомила, що соціальні послуги не
буде надавати нікому, а також вимагала
нараховувати заробітну плату без
надання послуг, після чого покинула
кабінет /а.с.54/.

Згідно акту № 12 від 13 грудня 2013 р.,
ОСОБА_1 на спробу директора Терцентру
провести розмову щодо виконання
службових обов'язків ОСОБА_1 покинула
кабінет, не вислухавши директора. В цей
день соціальні послуги не надавалися,
так як ОСОБА_1 відмовляється від
надання соціальних послуг підопічним
Терцентру /а.с.54 об./

Із акту № 13 від 16 грудня 2013 р.
вбачається, що соціальний робітник
ОСОБА_1 проігнорувала спробу директора
Терцентру провести розмову щодо
виконання службових обов'язків, не
надала «Журнал відвідувань
непрацездатних громадян» поводила
себе зухвало, не надавши жодних
пояснень покинула кабінет, не
вислухавши директора. В цей день
соціальні послуги не надавалися, так як
ОСОБА_1 відмовляється від надання
соціальних послуг підопічним
Терцентру /а.с.58/.

В судовому засіданні позивач
підтвердила, що дійсно 9 грудня 2013 року
вона не з'явилася до територіального
центру, оскільки 6 грудня 2013 року її
ображала ОСОБА_8, про це вона написала
заяву, ОСОБА_7 вона дійсно відмовилася
обслуговувати, до тих пір доки її не
переведуть на повну ставку, про що вона
повідомила директора та написала заяву
11 грудня 2013 р. /а.с.81/.

Однак, причина відмови ОСОБА_1
обслуговувати ОСОБА_7 є надуманою,
оскільки позивач повинна була
виконувати свої функціональні
обов'язки, а звернення до керівництва
із вимогою платити повну ставку не
звільняє її від виконання своїх
трудових обов'язків. Крім того, спір із
приводу оплати праці вирішений в
судовому порядку. Як вбачається із
рішення Любашівського районного суду
від 15 травня 2013 р., залишеного без змін
апеляційним судом Одеської області від
16.10.2013 р., відмовлено в задоволені
позову ОСОБА_1, в якому вона просила
зобов'язати Терцентр перезаключити із
нею договір, надавши їй роботу в
повному обсязі, згідно штатного
розкладу, із повним посадовим окладом.
При цьому судом було встановлено, що
позивач ОСОБА_1 дійсно працює в
Терцентрі соціального обслуговування
на умовах неповного робочого дня.
Адміністрація терцентру неодноразово
намагалася зобов»язати позивачку
працювати в більшому об'ємі - на повну
ставку, але та відмовлялася від
виконання обов'язків в повному об'ємі, і
мотивуючи відмову тим, що вона
перебуває з усіма клієнтами, яких їй
пропонували обслуговувати, в конфлікті
- з їх вини, або є самі непрацездатні
відмовлялися від послуг ОСОБА_1, як
соціального працівника. Згідно наказу
від 25.08.2010 р. вона переведена на 0,5
посадового окладу, позивачка ОСОБА_1
була дійсно згодна і ознайомлена із
наказом в той же день - 25 серпня 2010 року,
цей наказ не оскаржено. Порушень з боку
адміністрації немає /а.с.73-76/.

Що стосується неявки позивачки на
роботу 6 грудня 2013 р., то в судовому
засіданні безспірно встановлено, що
позивачка була присутня на апаратній
нараді 6 грудня 2013 р., де її було
повідомлено про включення в групу
обслуговування ОСОБА_7 та запрошено
з'явитися в цей же день для
ознайомлення із наказом, але вона не
з'явилася, вважаючи, що вона не повинна
на це витрачати свій особистий час, так
як її запросили прийти після обіду, а
вона працює до 12 години, про що ОСОБА_1
пояснила в судовому засіданні. З огляду
на вказане, суд вважає, що посилання
відповідача в наказі щодо неявки на
роботу ОСОБА_1 6 грудня 2013 р. та 10 грудня
2013 р. є безпідставним, оскільки 6.12.2013 р.
на апаратній нараді вона була присутня,
а 10.12.2013 р. з її слів вона була у Явір та
відповідач дані обставини не
спростував.

В той же час, в судовому засіданні
безспірно встановлено, що позивач без
поважної причини не з'явилася на роботу
9 грудня 2013 року та без поважної причини
відмовилася надавати послуги ОСОБА_7,
що входило в її функціональні
обов'язки.

Відповідно до рішення від 16 листопада
2013 року, профспілковий комітет надав
згоду на звільнення ОСОБА_1 за
систематичне невиконання без поважних
причин функціональних обов'язків,
порушення трудової дисципліни та
невідповідність займаній посаді /а.с.59/
.

Пояснення ОСОБА_1, про те, що документи
відповідачем підроблені, вона добре
виконувала свої обов'язки та
відповідач штучно створював підстави
для звільнення, суд не приймає до уваги,
оскільки її пояснення спростовуються
дослідженими в судовому засіданні
матеріалами справи, а також
поясненнями допитаних свідків, зокрема
ОСОБА_8, яка пояснювала, що ОСОБА_1 весь
час ухилялася підписувати накази та
давати будь-які письмові пояснення,
також поясненнями свідків ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, які пояснювали, що їхні
підопічні, яких раніше обслуговувала
ОСОБА_1 були незадоволені її роботою,
оскільки траплялося, що вона
відмовлялася виконувати доручену
роботу або замість неї приходив її
чоловік. Крім того, робоча група по
розгляду скарги соціального робітника
ОСОБА_1, яка була створена за дорученням
голови районної державної
адміністрації прийшла до висновку, що
ОСОБА_1 неналежним чином виконувала
свої обов'язки. Як видно із висновку
зазначеної робочої групи, з 01.07.2013 р. по
09.07.2013 р. була проведена перевірка
роботи ОСОБА_1 та під час проведення
бесід із Фесенко та Явір, яких
обслуговувала ОСОБА_1 з'ясовано, що
пенсіонери не задоволенні якістю
виконання ОСОБА_1 своїх посадових
обов'язків. За результатами перевірок
робоча група рекомендувала розглянути
питання про звільнення ОСОБА_1 по п. 3
ст.40 КЗпП України /а.с.67-69/.

Враховуючи зазначені обставини, суд
приходить до висновку, що позивачка
систематично порушувала трудову
дисципліну, свідомо ухилялась від
виконання своїх трудових обов'язків, що
свідчило про її небажання продовжувати
трудові відносини в територіальному
центрі соціального обслуговування
Любашівської районної державної
адміністрації Одеської області.

Відповідачем при звільнені
соціального робітника ОСОБА_1 були
дотримані вимоги трудового
законодавства, а тому наказ про її
звільнення є законним і обґрунтованим
та не має підстав для поновлення ОСОБА_1
на роботі, у зв'язку із чим позов не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.40 п.3, ст.147-150, ст.231-232 КЗпП України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів", ст.ст.10,60-64, 214-215 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 до територіального центру
соціального обслуговування (надання
послуг) Любашівської районної
державної адміністрації Одеської
області про поновлення на роботі та
стягнення коштів.

2. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення в апеляційний суд
Одеської області через Любашівський
районний суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Т.П. Дармакука