АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/675/2014р.
інстанції Захарчук В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

2013 року лютого місяця 11 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Бериславського районного суду
Херсонської області від 09 січня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі по справі - ПАТ
КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 12 квітня 2011 року між банком
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір
№HEV3CS9EFH0036, за умовами якого позивач
надав відповідачу кредит у розмірі 20000
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом та кінцевим терміном
повернення по 10.04.2014 року.

Оскільки позичальник порушив свої
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредитних коштів та сплати
передбачених договором відсотків,
станом на 18.09.2013 року за ним рахується
заборгованість в загальному розмірі
42836,61 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом у сумі 5394,74
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 12,04 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 7138,25 грн.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в сумі 27775,55
грн., штрафу (фіксована частина) в
розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна
складова) в розмірі 2016,03 грн., які
позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Бериславського районного
суду Херсонської області від 09 січня 2014
року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено
частково, стягнено з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 12545,03 грн.
та судовий збір в розмірі 114,70 грн., а
всього 12659,73 грн.

В задоволенні решт позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
першої інстанції скасувати в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення штрафу та пені та
ухвалити у цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Зі змісту ч.1,2 ст. 207 ЦК України
вбачається, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони, а
також якщо він підписаний його
стороною (сторонами). Правочин, який
вчиняє юридична особа, підписується
особами, уповноваженими на це її
установчими документами, довіреністю,
законом або іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюються
печаткою.

Судом вірно встановлено, що 12 квітня 2011
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір №HEXRRX15320212,
за умовами якого позивач надав
відповідачу кредитні кошти у розмірі
20000 грн. на споживчі цілі, за умови
сплати відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,01% на місяць на суму
залишку заборгованості та кінцевим
строком повернення коштів до 10.04.2014
року (а.с.6).

Внаслідок порушення позичальником
своїх зобов'язань щодо своєчасного
повернення решти кредитних коштів та
сплати передбачених договором
відсотків, у нього станом на 18.09.2013 року
згідно розрахунку, наданого позивачем,
утворилася заборгованість у розмірі
42836,61 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом у сумі 5394,74
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 12,04 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 7138,25 грн.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в сумі 27775,55
грн., штрафу (фіксована частина) в
розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна
складова) в розмірі 2016,03 грн. (а.с.5).

Оскільки позичальник порушив умови
кредитного договору щодо порядку та
строку повернення кредитних коштів та
сплати передбачених договором
відсотків, суд дійшов вірного висновку
про наявність визначених ст.526 ЦК
України підстав для стягнення
заборгованості за кредитним договором,
що складається з основної
заборгованості, заборгованості по
процентам та комісії.

Однак, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
пені та штрафу, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач не був
ознайомлений з умовами та правилами
надання банківських послуг, якими
передбачено нарахування неустойки за
прострочення зобов'язання, вказані
умови відповідачем не підписані, в них
відсутня дата складання, а тому
неможливо зробити висновок, що саме ці
умови діяли на час укладення спірного
договору.

Зважаючи на те, що відповідач своїм
підписом на заяві на отримання кредиту
засвідчив, що ознайомився та згоден з
Умовами та правилами надання
банківських послуг, а отже своїм
підписом підтвердив факт отримання
інформації про умови кредитування
банку, з огляду на те, що зазначені
Умови є частиною договору і
обов'язковими для виконання сторонами,
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відсутність
підстав для покладення на відповідача
обов'язку по сплаті пені та штрафу за
прострочення виконання кредитного
зобов'язання.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
значення для справи.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 27
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» №5 від 30 березня 2012
року, істотними обставинами в
розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне застосувати до
спірних правовідносин ч.3 ст.551 ЦК
України та зменшити розмір неустойки,
що значно перевищує як розмір
отриманого позивачем кредиту, так і
розмір завданих банку збитків.

При визначенні розміру неустойки, що
підлягає до сплати, колегія суддів
враховує ступінь виконання
відповідачем зобов'язання, майновий
стан сторони, клопотання відповідача
про зменшення розміру неустойки, а
також визначені ст.3 ЦК України засади
справедливості, добросовісності та
розумності, і вважає можливим зменшити
розмір нарахованої банком пені з 27775,55
до 6000,00 грн.

З огляду на наведене, рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення пені та штрафних санкцій
відповідно до ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
пені у розмірі 6000 грн. та штрафу у
розмірі 2516,03 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Бериславського районного суду
Херсонської області від 09 січня 2014 року
скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення пені та штрафних санкцій та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» про стягнення пені
та штрафу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» пеню у
розмірі 6000 грн. та штраф у розмірі 2516,03
грн. і вважати, що всього підлягає
стягненню заборгованість у загальному
розмірі 21175,76 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді