Справа № 363/3954/13-ц Головуючий у І
інстанції Купрієнко С.І.Провадження №
22-ц/780/523/14 Доповідач у 2 інстанції
МатвієнкоКатегорія 52
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Таргоній Д.О.,

при секретарі Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Миколаївгаз»
на рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 19 листопада
2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Миколаївгаз», третя особа - Ленінський
відділ Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищевказаним позовом та просив
ухвалити рішення про його задоволення,
посилаючись на те, що рішенням
Вишгородського районного суду
Київської області від 16 листопада 2010
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 24 січня 2011 року, його було поновлено
на роботі на попередній посаді
заступника голови правління з питань
контрольно-ревізійної роботи ПАТ
«Миколаївгаз».

З 20 травня 2011 року на виконанні в
Ленінському відділі Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції перебуває
на виконанні виконавчий лист, виданий
Вишгородським районним судом
Київської області 18 лютого 2011 року про
поновлення ОСОБА_1 на роботі, який на
час звернення з позовом до суду
боржником не виконаний.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у
разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

На день звернення з позовом до суду
затримка виконання відповідачем
рішення суду становила 564 робочих дня (з
17 листопада 2010 року по 14 лютого 2013 року),
а розмір середньоденної заробітної
плати позивача складав 514 грн. 60 коп.
Таким чином розмір середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду, який ПАТ «Миколаївгаз»
має сплатити ОСОБА_1, становить 290 234 грн.
40 коп. (564 х 514,60 грн.), про стягнення чого
і просив позивач у своєму позові.

Під час розгляду справи позивачем
було збільшено розмір позовних вимог в
зв»язку з тим, що його було поновлено на
роботі 17 травня 2013 року. Саме по дату
поновлення на роботі, 17 травня 2013 року,
позивач просив стягнути з відповідача
на свою користь середній заробіток за
час затримки виконання рішення суду в
розмірі 321 625 грн. 00 коп. (625 х 514,60 грн.).

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 19 листопада
2013 року позов задоволено. Стягнуто з
ПАТ «Миколаївгаз» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
виконання рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 16
листопада 2010 року в частині поновлення
ОСОБА_1 на попередній посаді, в розмірі
321 625 грн. 00 коп. Допущено негайне
виконання рішення суду в межах суми
платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав на нього апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити по справі нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 16 листопада
2010 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 24 січня 2011 року, задоволено позов
ОСОБА_1 про поновлення на роботі, оплату
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди та поновлено ОСОБА_1 на
посаді заступника голови правління з
питань контрольно-ревізійної роботи
ПАТ «Миколаївгаз».

Також встановлено, що лише 29 грудня
2012 року головою правління ПАТ
«Миколаївгаз» було видано наказ за
№775-ос (а.с.26), яким ОСОБА_1 поновлено на
посаді заступника голови правління з
питань контрольно-ревізійної роботи
ПАТ «Миколаївгаз». З даним наказом
ОСОБА_1 ознайомився 17 травня 2013 року, що
підтверджується його особистим
підписом на копії наказу (а.с.40).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
його обґрунтованості та доведеності,
однак з такими висновками суду
повністю погодитись не можна, виходячи
з наступного.

Поновлення на роботі - це повернення
працівника в попередній стан, який
існував до його незаконного
звільнення, тому правовими наслідками
поновлення на роботі працівника є
надання йому попередньої роботи
(посади), з тими ж функціональними
обов»язками, які мали місце до
звільнення; здійснення оплати всього
часу вимушеного прогулу у зв»язку з
незаконним звільненням; поновлення
безперервного стажу роботи, у тому
числі стажу для відпустки та
поновлення у всіх правах за цією
посадою (отримання надбавок тощо).

Виходячи зі змісту ст.ст. 24, 31, ч. 5 ст.
235 КЗпП України, ст. 77 Закону України
«Про виконавче провадження» негайне
виконання рішення суду означає
обов»язок, а не право власника не
пізніше наступного дня після
проголошення судового рішення видати
наказ (розпорядження) про поновлення
працівника на роботі і фактично
допустити його до виконання попередніх
обов»язків.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у
разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Враховуючи вищенаведені правові
норми, правильним є висновок суду
першої інстанції про обґрунтованість
вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення на
його користь середнього заробітку за
час затримки виконання рішення суду
про поновлення на роботі, однак при
цьому стягнення судом середнього
заробітку по дату ознайомлення
позивача з наказом про поновлення на
роботі є таким, що не відповідає нормам
матеріального права.

Так, згідно п. 34 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
за №9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» відповідно до ст. 24
КЗпП України рішення про поновлення на
роботі вважається виконаним з дня
видання власником або уповноваженим
ним органом про це наказу.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню середній
заробіток за час затримки виконання
рішення суду про поновлення на роботі з
17.11.2010 року по 29.12.2012 року (по дату
винесення відповідачем наказу про
поновлення позивача на роботі).

Розмір середнього заробітку, який
підлягає стягненню, обраховується
наступним чином.

Згідно Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 08.02.1995 року, визначаємо середню
кількість робочих днів, яка
визначається діленням на 2 сумарної
кількості робочих днів за останні два
місяці роботи перед звільненням
(травень, червень 2010 року).

42 (сумарна кількість робочих днів за
травень, червень 2010 року) : 2 = 21
(середньомісячна кількість робочих
днів).

Розмір середньоденної заробітної
плати ОСОБА_1 згідно наявних в справі
письмових доказів становив 514,60 грн.,
тому розмір середньомісячної
заробітної плати позивача становитиме
10 806,60 грн. (21 х 514,60 грн.).

Строк затримки виконання рішення
суду про поновлення на роботі
становить 25 місяців та 11 днів листопада
2010 року. Тому 25 міс. 11 днів х 10 806, 60 грн. =
270 165 грн., що і підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги про
неправильне визначення судом розміру
середньоденної заробітної плати,
законності та обґрунтованості
висновків суду не спростовують,
оскільки саме такий розмір (514,60 грн.)
середньоденної заробітної плати
встановлений рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 16
листопада 2010 року, яке набрало законної
сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
відповідача підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду в частині
розміру середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі - зміні в зв»язку з
неправильним застосуванням в цій
частині судом норм матеріального
права. В іншій частині рішення суду
підлягає залишенню без змін, як таке, що
ухвалене на підставі повно та всебічно
встановлених обставин справи,
підтверджених доказами, перевіреними
судом.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р
І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Миколаївгаз»
- задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 19 листопада
2013 року змінити в частині розміру
середнього заробітку за час затримки
виконання судового рішення. Стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«Миколаївгаз» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
виконання рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 16
листопада 2010 року в частині поновлення
ОСОБА_1 на попередній посаді, в розмірі
270 165 грн. 00 коп.

В іншій частині рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 19 листопада 2013
року - залишити без змін. .

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили .

Головуючий :

Судді :