Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-й інстанції Катющенко
Доповідач Волошина В.М.
28 січня 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва
Суддів
Слюсар Т.А., Котули Л.Г.
Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 22 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Українська автомобільна корпорація»
про захист прав споживача та стягнення
Заслухавши доповідь судді
Волошиної В.М., перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
10 квітня 2013 р. позивач ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом та з урахуванням
уточнених позовних вимог просив
стягнути з відповідача ПАТ Українська
автомобільна корпорація» на його
користь неустойку за кожний день
затримки усунення недоліків товару
понад установлений строк в сумі 1 165 186, 40
грн., виходячи із вартості автомобіля
130 480 грн. та періоду з 09 грудня 2010 р. по 20
Свої позовні вимоги обґрунтовував
тим, що 09 квітня 2008 року ним було
придбано автомобіль марки Шевроле
(модель 2,5 Еріса 14 CQ57JCDX) у ТОВ
«УкрАвтоЗАЗ-Сервіс). Під час його
експлуатації, відповідно до вимог
гарантійних умов, він своєчасно
звертався на СТО АФ «Бліц-Авто» ПАТ
«Українська автомобільна корпорація»
для проведення технічного
обслуговування придбаного ним
автомобіля відповідно до умов
гарантії. 09 липня 2010 року після
чергового ТО автомобіля та неякісно
виконаних працівниками відповідача
робіт двигун став погано заводитись та
троїв, що змусило його 19 листопада 2010
року звернутися в сервісний центр
відповідача для проведення
діагностики автомобіля, а 24 листопада
2010 року ним була написана заява на
проведення діагностики та
гарантійного ремонту автомобіля.
Однак, відповідач в рекламаційному
акті від 26 листопада 2010 року зазначив,
що виявлені несправності не
підлягають усуненню за рахунок
гарантійних зобов'язань відповідача та
повинні бути сплачені ним. Не
погодившись з такими твердженнями
відповідача, він звернувся до суду з
позовом про захист прав споживачів та
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок надання послуги неналежної
21 листопада 2012 року Апеляційним судом
м. Києва було ухвалено рішення по
вимоги були задоволені та зобов'язано
ПАТ «Українська автомобільна
корпорація» здійснити заміну двигуна
та технологічно пов'язаних з ним систем
(каталітичного нейтралізатора)
автомобіля марки «Шевроле», д.р.н.
НОМЕР_1, що належить йому на праві
власності, на двигун та технологічно
пов'язані з ним системи (каталітичний
нейтралізатор) належної якості.
Зазначене судове рішення набрало
законної сили та на час пред'явлення
цього позову до суду знаходиться на
Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 22 листопада 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Українська автомобільна корпорація»
про захист прав споживача та стягнення
неустойки відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду
позивач подав на нього апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до постановлення
незаконного та необґрунтованого
рішення, просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення неустойки за
кожний день затримки усунення
недоліків товару понад установлений
строк, суд першої інстанції виходив з
того, що сторона позивача не довела ті
обставини, на які вона посилалася як на
підставу своїх вимог.

З такими висновками суду слід
погодитись, оскільки суд дійшов їх з
дотриманням вимог процесуального
законодавства щодо всебічності й
повноти з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін в
даних правовідносинах належної
правової оцінки наданих сторонами в
справі доказів та вимог матеріального
закону.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК
України суд слухає цивільні справи на
засадах змагальності сторін, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
наданих сторонами та їх
представниками, докази повинні
подаватись належні, тобто містити
інформацію щодо предмета доказування,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, доказування не можуть
ґрунтуватися на припущеннях.

Положенням ч.3 ст. 10 Закону України «Про
захист прав споживачів» визначено, що у
разі виявлення недоліків у виконаній
роботі (наданій послузі) споживач має
право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у
виконаній роботі (наданій послузі) у
розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни
виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі
з такого ж матеріалу і такої ж якості чи
повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків
з усуненням недоліків виконаної роботи
(наданої послуги) своїми силами чи із
залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені
чинним законодавством на день
укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають
задоволенню у разі виявлення недоліків
під час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) або під час її
виконання (надання), а в разі
неможливості виявлення недоліків під
час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) - протягом
гарантійного чи іншого строку,
встановленого договором, чи протягом
двох років з дня прийняття виконаної
роботи (наданої послуги) у разі
відсутності гарантійного чи іншого
строку, встановленого законодавством
або договором.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції 09
квітня 2008 р. між позивачем та ТОВ
«УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» було укладено
договір купівлі-продажу автомобіля
марки Шевроле (модель 2,5 Еріса 14 CQ57JCDX),
гарантійні зобов'язання продавця на
товар здійснюються у відповідності до
«Гарантійних зобов'язань», про що
сторони визначили у Додатку №2 до
договору купівлі-продажу.

09 липня 2010 р. позивач надав автомобіль
для проведення технічного огляду на 50008
км пробігу, що підтверджується
відмітками талону про технічне
обслуговування транспортного засобу.

Згідно акту виконаних робіт №3-а - 0008649
від 09 липня 2010 р. (підстава: замовлення
-наряд №3-Н-0009473) відповідачем було
виконано регламентне технічне
обслуговування автомобіля (ТО-5). Крім
того, за погодженням з позивачем,
відповідачем виконувалися додаткові
роботи: ультразвукова чистка
інжектора, чистка дросельного вузла,
чистка РХХ. Автомобіль було прийнято
після вказаних робіт позивачем, що
підтверджується його підписом в акті
виконаних робіт.

Відповідно до п.п. д п. 2.1 Розділу 2
«Гарантійних зобов'язань», що є
невід'ємним додатком № 2 до Договору
купівлі-продажу автомобіля № 1863 від 09
квітня 2008 року, покупець автомобіля
зобов'язаний: при виявленні будь-яких
несправностей або дефекту однієї або
кількох деталей, на які
розповсюджуються Гарантійні
зобов'язання продавця, негайно
звернутись з письмовою заявою та
Сервісною книжкою в сервісну службу
СТО уповноваженого дилерського
підприємства (з числа наведених у
Сервісній книжці до Автомобіля) і
припинити експлуатацію несправного
автомобіля, виконуючи усі отримані від
інженера по гарантії СТО вказівки до
початку гарантійного ремонту.

Згідно акту виконаних робіт № ЗА-0015590
від 18 листопада 2010 року (підстава:
замовлення-наряд № ЗН-0017068 від 18
листопада 2010 року), відповідачем було
виконано діагностику «ТЕСН -2»
автомобіля .

Відповідно до замовлення-наряду №
ЗН-0017080 від 19 листопада 2010 року
відповідачем на замовлення позивача
було проведено діагностику «ТЕСН -2»
автомобіля, захист ДВС- (с/у), заміна
передньої вихлопної труби (колектор до
"преобразователя"), заміна кожуху
"преобразователя", заміна випускного
колектора і/або прокладки під колектор,
заміна правого верхнього датчика
кислородного, заміна правого нижнього
датчика кислородного, заміна
каталізатора, заміна головки циліндра,
заміна насосу, топливного, і/або
вказівник, уплотнювательного кільця (в
баці).

24 листопада 2010 року позивач звернувся
до АФ «БЛІЦ-АВТО» з заявою про
проведення діагностики і гарантійного
ремонту автомобіля (а.с.22).

Згідно рекламаційного акту АФ
«БЛІЦ-АВТО» від 26 листопада 2010 року, на
підставі результатів проведеної
фахівцями АФ «Бліц-Авто» перевірки
(діагностики) технічного стану
автомобіля, відповідно до пунктів 1.9.1.,
1.10.1., 1.10.5., 2.2. Розділу «Гарантійні
зобов'язання Виробника (Продавця)»
Сервісної книжки автомобіля, заявлені
власником несправності автомобіля
«Нестабильная работа двигателя
(двигатель троит на холостом ходу и в
положении АКПП движение)» не
підлягають усуненню за рахунок
гарантійних зобов'язань продавця
(виробника), а підлягають усуненню за
рахунок власника автомобіля. Крім того,
згідно з пунктом 3.1 б) Розділу
«Гарантійні зобов'язання Виробника
(Продавця)» Сервісної книжки
автомобіля, виконані фахівцями АФ
«Бліц-Авто» роботи з перевірки
(діагностики) заявлених власником
несправностей автомобіля підлягають
оплаті власником автомобіля.

Не погодившись із актом та відмовою
відповідача у проведенні гарантійного
ремонту, позивач у березні 2011 р.
звернувся до суду вважаючи порушеним
своє право відповідачем, вибравши
спосіб захисту шляхом пред'явлення
позову про стягнення матеріальної та
моральної шкоди.

За приписом ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини,встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
21 листопада 2012 року, рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 02 грудня 2011 року, додаткові рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 11 січня 2012 року та від 23 березня 2012
року скасовані та ухвалено нове
рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено
частково, а саме: зобов'язано ПАТ
«Українська автомобільна корпорація»
здійснити заміну двигуна на
технологічно пов'язаних з ним систем
(каталітичного нейтралізатора)
автомобіля марки «Шевроле», д.р.н.
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 на праві
власності, на двигун та технологічно
пов'язані з ним системи (каталітичного
нейтралізатора) належної якості,
стягнуто з ПАТ «Українська
автомобільна корпорація» АФ
«Бліц-Авто» на користь ОСОБА_1 судові
витрати по сплаті витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн., та
витрати пов'язані з проведенням
судової експертизи у розмірі 3516 грн.
Стягнуто з ПАТ «Українська
автомобільна корпорація» АФ
«Бліц-Авто» на користь держави судовий
збір у розмірі 08 грн. 50 коп. В частині
позовних вимог про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди було
відмовлено. Рішення суду набрало
чинності.

16 січня 2013 р. на виконання зазначеного
рішення було видано виконавчий лист та
державним виконавцем відкрито
виконавче провадження. Відповідно до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» в межах строків виконання
рішення суду 16 травня 2013 року державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
було винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
повним фактичним виконанням рішення
суду.

В процесі виконання вищезазначеного
рішення, а саме 10 квітня 2013 р. позивач
звернувся до суду з новим позовом до
відповідача про захист прав споживача
та стягнення з відповідача ПАТ
«Українська автомобільна корпорація»
на його користь неустойку за кожний
день затримки усунення недоліків
товару понад установлений строк в сумі
1 165 186, 40 грн., виходячи із вартості
автомобіля 130 480 грн. та періоду з 09
грудня 2010 р. по 20 травня 2013 р. , тоді як
спосіб захисту він визначив
пред'явленням позову до суду, про що
було ухвалено та виконано рішення суду.

Статтею 15 ЦК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорюване право чи
цивільний інтерес, саме вони є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту. Такі
способи захисту передбачені статтею 16
ЦК України.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
в межах доводів позову повно і всебічно
дослідив обставини спору, дав належну
оцінку зібраним по справі доказам,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює і у відповідності з вимогами
закону прийшов до правильного
висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_1 про стягнення на його користь
неустойку за кожний день затримки
усунення недоліків товару понад
установлений строк в сумі 1 165 186, 40 грн.,
виходячи із вартості автомобіля 130 480
грн. та періоду з 09 грудня 2010 р. по 20
травня 2013 р. не підлягають задоволенню,
про що і ухвалив відповідне рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
були предметом дослідження в суді
першої інстанції, отримали належну
оцінку і висновків суду не
спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги є не
суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення цього спору.

Оскільки рішення ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального закону, колегія суддів
вважає, що підстав до його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 22 листопада 2013 р.
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: