АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3760/2014 Головуючий
у 1-й інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі -
Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Солом'янського районного суду м. Києва
від 22 січня 2014 року у справі за заявою
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3
про поворот виконання рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 16.07.2010 р. у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_1 3-я особа - Орган опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою, в якій просила вчинити
поворот виконання рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 16.07.2010 p., яке набрало законної сили
24.11.2010 р. і було скасоване ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 29.06.2011 р. і поновити їй та
дітям реєстрацію в АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог посилалася на те,
що Солом'янське районне відділення
Державної міграційної служби
відмовляється поновити реєстрацію в
квартирі, оскільки Законом України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
передбачене автоматичне поновлення
реєстрації у випадку скасування
рішення суду, і що для вчинення такої
дії необхідне відповідне рішення суду.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 22 січня 2014 року - у
задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
заявниця подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалу,
посилаючись на те, що ухвала суду є
незаконною та необґрунтованою,
постановленою з порушенням норм
процесуального права.

Вказує на те, що, скасовуючи рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 31.01.2012 р., Апеляційний суд м. Києва не
вчинив поворот виконання незаконного
рішення, як цього вимагає ст.380 ЦПК
України.

Крім того, вузьке тлумачення судом
положень ст. 380 ЦПК України не
відповідає передбаченій
законодавством можливості захисту
порушених прав, допущених судом.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленої ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив з відсутності
достатніх правових підстав для
виконання повороту рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 ЦПК України,
якщо питання про поворот виконання
рішення не було вирішено судом
апеляційної чи касаційної інстанції,
заява відповідача про повернення
стягнення з нього за скасованим
рішенням майна розглядається судом, у
якому перебуває справа.

Частина 2 статті 380 ЦПК України
передбачає, якщо рішення після його
виконання скасовано і справу повернено
на новий розгляд, а при новому розгляді
справи в позові відмовлено або позовні
вимоги задоволено в меншому розмірі,
або провадження у справі закрито чи
заяву залишено без розгляду, суд,
ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати
позивача повернути відповідачеві
безпідставно стягнене з нього за
скасованим рішенням.

Як убачається з матеріалів справи,
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києві від 16.07.2010 р., залишеним без
зміни ухвалою Апеляційного суду
м.Києва від 24.11.2010 р., визнано ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили
право користування жилим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі рішення від 16.07.2010 p. року,
відповідачів по справі знято з
реєстрації місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1, як таких, що втратили
право користування жилим приміщенням.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29.06.2011 p.
скасовано рішення Солом'янського
районного суду м. Києві від 16.07.2010 p. та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від
24.11.2010 p., а справу передано на новий
розгляд.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
22.03.2012 р. в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 - відмовлено.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і її
спадкоємицею стала ОСОБА_5, яка ухвалою
суду була залучена до участі у розгляді
справи в якості правонаступника.

Судом встановлено, що квартира за
адресою: АДРЕСА_1, після зняття
відповідача з реєстраційного обліку за
даною адресою була приватизована
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 09.02.2011 р. Відтак, на момент
скасування рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 16.07.2010 року
квартира вже відноситься до приватного
житлового фонду.

Таким чином, надаючи аналіз обставинам
справи, колегія суддів погоджується з
висновком суду про відмову у
задоволенні заяви, оскільки рішенням
Солом'янського районного суду м. Києві
від 16.07.2010 p. вирішувалося питання про
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування квартирою,
а зняття їх з реєстраційного обліку - це
є наслідок подання такого рішення до
відповідних органів.

Тобто, не можна під виглядом повороту
виконання рішення вирішувати питання ,
що не були предметом розгляду суду
першої інстанції.

Отже, поновлення своїх прав та прав
своїх дітей у спосіб, визначений
заявницею, передбачає інше
процесуальне провадження, адже вимоги
про зняття з реєстрації відповідачів
не були предметом позову і рішення в
цій частині судом не приймалося.

Більше того, виходячи із системного
аналізу ст. 380 ЦПК України апеляційна
інстанція вказує на те, що даною нормою
чітко передбачено випадки виконання
повороту, який являє собою повернення
стягувачем боржнику всього, що ним було
отримано за скасованим згодом рішенням
з метою відшкодування боржнику
збитків, завданих виконанням рішення.

Проте, як вірно зазначив суд першої
інстанції, жодного майна або коштів за
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 16.07.2010 року відповідачем
передано не було.

Крім цього, відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за заповім від
02.09.2013р. спадкоємицею майна ОСОБА_4 є
ОСОБА_5 Спадщина, на яку видано
свідоцтво складається з Ѕ частини
квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Твердження апелянта про те, що вузьке
тлумачення судом ст. 380 ЦПК України
призвело до порушення її прав є
безпідставними, оскільки згідно Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» до повноважень апеляційних
загальних судів не входять обов'язки
тлумачити норми закону.

Враховуючи наведене вище, колегія
дійшла висновку, що ухвала суду
постановлена з дотриманням норм
процесуального права, тому підстав для
її скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
суть прийнятої ухвали не впливають.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києва від 22 січня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді