РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Справа №293/1328/13-ц

Черняхівський районний суд
Житомирської області в складі :

головуючого судді
Васильчука С.Ф.;

при секретарі Тишкевич К.Б.;

з участю позивача ОСОБА_1;

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
дарування недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом в якому вказав
про те , що 20 січня 2001 р. його тітка
ОСОБА_3 заповіла йому все своє майно.
Заповіт не змінено і не скасовано.

Однак, 09 червня 2004 р. тітка подарувала
належний їй будинок відповідачці по
справі.

Позивач вважає те, що при складанні
договору дарування, тітка не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними з тих підстав, що
була людиною похилого віку, хворіла на
ряд хвороб, якими хворіють старі люди,
а тому просить суд визнати недійсним
договір дарування.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав з обставин, наведених в
ньому. Відповідачка позов не визнала.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, заслухавши
покази свідків суд приходить до
переконання про те , що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

-правовідносини регулюються ст., ст. 225,
226 ЦК України;

-судом неодноразово було роз'яснено
обов'язки та права позивача щодо
надання доказів та наслідки їх не
надання, відповідно до ст., ст. 27,31, 10 ч.4
ЦПК України;

-в судовому засіданні встановлено те ,
що дійсно 09.06.2004 р. ОСОБА_3 подарувала
свій будинок відповідачці по справі /
а.с.70/;

-20 серпня 2001 р. ОСОБА_3 склала заповіт на
все своє майно, яке буде їй належати на
час смерті, на користь позивача по
справі / а.с.6/;

-відповідно до медичних документів -
консультативне заключення лікаря
психіатра / а.с.17/ датоване 2003 р.
дев'ятим місяцем, свідомість ОСОБА_3 «…
ясна. Доступний речовий контакт, на
запитання відповідає по суті. Мишленя
логічне, послідовне, рівень психічної
діяльності нормальний.
Інтелектуальних порушень не виявлено.
Рівень соціального функціонування
задовільний». Через 7 місяців після
вказаного заключення ОСОБА_3 склала
договір дарування;

-відповідно до довідки терапевта від
19.09.2013р. / а.с. 29/ ОСОБА_3 страждала на
головний біль, «… частковою провалою
свідомості». Лікувалася у дільничного
педіатра, який, будучи допитаним під
час судового засідання /ОСОБА_4./ суду
показала про те , що ОСОБА_3 ніколи
психічними захворюваннями не
страждала до самої смерті та в неї не
спостерігався розлад свідомості;

-допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_5., ОСОБА_6. не дали суду жодного
пояснення з приводу психічного розладу
ОСОБА_3 Свідок ОСОБА_7. суду показала про
те , що навідувала ОСОБА_3 у її будинку.
З нею проживала відповідачка по справі
разом з дітьми та своїми батьками. Вони
разом доглянули бабу до смерті;

- відповідно до свідоцтва про смерть,
ОСОБА_3 померла у ІНФОРМАЦІЯ_1 р. / а.с.42/,
через 6 років після складання договору
дарування;

-відповідно до довідки Черняхівського
ТМО, ОСОБА_3 ніколи не перебувала на
обліку у лікаря-психіатра / а.с.64/;

-згідно амбулаторної картки ОСОБА_3,
оглянутої судом, у неї психічні розлади
не спостерігалися до самої смерті ( 3
аркуш з кінця картки);

-відповідно до заяви ОСОБА_3, вона 17.09.2001
р. подала заяву до виконкому
Дівочківської сільради з проханням
скасувати заповіт, складений на ім'я
ОСОБА_1 / а.с.79/, однак, офіційне
скасування заповіту не відбулося по
невідомим причинам;

-відповідно до довідки Черняхівської
державної нотконтори, заяву про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3
ніхто не подавав / а.с.43/, в той час, як
позивач в судовому засіданні, на
неодноразові запитання головуючого по
справі, повідомив про те , що на день
смерті та взагалі не проживав разом з
спадкодавицею, що свідчить про те , що
він спадщину не приймав.

Вищезазначене свідчить про те , що
права позивача щодо спадкового майна,
яке залишилося після смерті ОСОБА_3
ніяк не порушені.

Суд бере до уваги і ту обставину, що під
час розгляду справи, свідки, заявлені
позивачем, до суду не захтіли
з'являтися чи подали заяви про те, що їм
нічого не відомо з приводу стану
здоров'я ОСОБА_3

Інших, будь яких доказів, позивач суду
не надав та не простив суд їх
витребувати.

Щодо поновлення строків звернення до
суду, то суд знаходить те, що строки
слід поновити з тих підстав, що
позивачу не було нічого відомо з
приводу договору дарування, який він
просить визнати незаконним.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до переконання про те , що договір
дарування складений у відповідності до
вимог закону, відповідає волевиявленню
ОСОБА_3 та не встановлено жодного
доказу з приводу того, що ОСОБА_3 на
момент складання договору, страждала
на будь яке психічне захворювання чи
розлад, які не давали їй можливості
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними , а тому у задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, ст., ст. 225,
226 ЦК України, керуючись ст., ст. 209, 212-215
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строки звернення до
суду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання договору дарування
житлового будинку АДРЕСА_1 укладений
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, від 09.06.2004 р.,
посвідчений нотаріально, відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області, через Черняхівський райсуд,
протягом 10 діб,з дня його проголошення,
а сторонами, які не були присутні при
його проголошення, в той же термін,
після отримання його копії.

Головуючий- суддя: (підпис) С.Ф.
Васильчук

Копія: вірно

Суддя: