Справа №482/282/13-ц 03.12.2014 03.12.2014
Справа 22 ц - 784/1133/14
Суддя першої інстанції: Демінська О.І.
Суддя доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем України

3 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Кутової Т.З.,

суддів: Мурлигіної О.Я.,

Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового
засідання: Шпонарською О.Ю.,

за участю: заявника ОСОБА_2,
представника заінтересованих осіб
ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Новоодеського районного
суду Миколаївської області від 26
лютого 2014 року по цивільній справі
за заявою

ОСОБА_2, зацікавлені особи: ОСОБА_5 та
Орган опіки і піклування Новоодеської
міської ради Миколаївської області,

про визнання недієздатним ОСОБА_3 та
встановлення опіки

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з заявою про
визнання недієздатним свого батька
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення
над ним опіки.

Заявник вказував на те, що ОСОБА_3
страждає психічними розладами та з 2009
року перебуває на обліку у лікаря
психіатра з діагнозом судинна
деменція, внаслідок чого не
усвідомлює значення своїх дій та не
може керувати ними. ОСОБА_3
поводиться неадекватно, оскільки він
незважаючи на свій вік уклав шлюб з
ОСОБА_5 подарував їй свій будинок, а
після визнання вказаного договору
дарування недійсним рішенням суду,
демонтував в будинку металево -
пластикові вікна, вивіз всі меблі,
речі з будинку та сам переїхав до
дружини.

Рішенням Новоодеського
районного суду Миколаївської області
від 26 лютого 2014 року в задоволенні
заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник
ОСОБА_2 просить вказане рішення суду
скасувати та задовольнити його
вимоги, посилаючись на невірну оцінку
судом наданих доказів.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
приймали участь в судовому засіданні,
дослідивши письмові докази по справі,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 30 ЦК
України, цивільну дієздатність має
фізична особа, яка усвідомлює
значення своїх дій та може керувати
ними.

Цивільною дієздатністю
фізичної особи є її здатність своїми
діями набувати для себе цивільні
права і самостійно їх здійснювати , а
також здатність своїми діями
створювати для себе цивільні
обов'язки, самостійно їх виконувати
та нести відповідальність у разі їх
невиконання.

Положеннями ч. 3 ст. 237 ЦПК
України передбачено, що заява про
визнання фізичної особи
недієздатною може бути подана
членами її сім'ї, близькими родичами,
незалежно від їх спільного
проживання, органом опіки та
піклування, психіатричним закладом.

Як вбачається з матеріалів
справи і таке встановлено судом, що
відповідно до свідоцтва про
народження заявник ОСОБА_2 є сином
ОСОБА_3 (а.с. 5).

Відповідно до довідки Центральної
районної лікарні від 26 жовтня 2012 року
ОСОБА_3 перебуває на обліку у
психіатричному кабінеті з 2009 року (а.с.
7). З медичної карти амбулаторного
хворого ОСОБА_3 вбачається, що йому
встановлено діагноз «судинна
деменція» та в подальшому
«субкортикальна судинна деменція»
(а.с. 168-175).

Також ОСОБА_3 проходив стаціонарне
лікування в Миколаївському шпиталі
інвалідів війни в період з 24 грудня
2012 року по 29 грудня 2012 року та з 6
лютого 2013 року по 26 лютого 2013 року.
Проте психічних розладів в нього не
було виявлено, в тому числі і під час
лікування в неврологічному відділенні
(а.с.176-185, 186-197).

12 лютого 2011 року ОСОБА_3 зареєстрував
шлюб із ОСОБА_5, яка після шлюбу
змінила прізвище на «ОСОБА_5» (а.с. 6).

18 червня 2012 року ОСОБА_3 подарував
належний йому будинок за АДРЕСА_1
своїй дружині ОСОБА_5 (а.с. 13). Так, з
метою перевірки дієздатності ОСОБА_3
нотаріусу було надано довідку про
проходження психіатричного огляду
від 8 січня 2013 року, відповідно до
якої у ОСОБА_3 не виявлено
психотичних розладів та недоумства, а
також довідку про проходження
психіатричного обстеження за участі
психолога від 12 березня 2013 року, де
зазначено про рекомендацію
проведення амбулаторної
судово-психіатричної експертизи (а.с.
93-94).

Вимогами ст. 145 ЦПК України
встановлено, що проведення експертизи
для встановлення психічного стану
особи, є обов'язковим.

З експертного дослідження комісії
експертів від 5 листопада 2013 року КУ
«Херсонська обласна психіатрична
лікарня» Херсонської обласної ради
наявні у ОСОБА_3 розлади не досягають
ступеню недоумства не
супроводжуються психозом, не
позбавляють особу здатності
усвідомлення значення своїх дій та
керувати ними. Комісія лікарів дійшла
висновку, що ОСОБА_3 на час проведення
експертизи може усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними,
не потребує визнання його
недієздатним та встановлення над ним
опіки (а.с. 134).

В зв'язку з тим, що предметом
дослідження експертів окрім
іспитуємого були лише медичні карти,
а покази свідків не досліджувались,
по справі призначено додаткову
експертизу.

Відповідно до положень ст. 7 Закону
України «Про психіатричну допомогу»
забороняється визначати стан
психічного здоров'я особи та
встановлювати діагноз психічних
розладів без психіатричного огляду
особи.

Так, в зв'язку з неявкою ОСОБА_3
додаткову експертизу не було
проведено (а.с. 256). Із заяв останнього
вбачається, що на даний час він
проживає в с. Нехворощ Андрушівського
району Житомирської області, тобто в
значній віддаленості від місця
проведення експертизи. Таким чином
вказана обставина та похилий вік
ОСОБА_3 слід вважати поважною
причиною його неприбуття за викликом
експертної комісії, а не ухиленням
від проведення експертизи, що
виключає можливість застосування
наслідків встановлених ст. 146 ЦПК
України.

Крім цього, згідно з вимогами ч. 3 ст.
238 ЦПК України у заяві про визнання
фізичної особи недієздатною повинні
бути викладені обставини, що
свідчать про хронічний, стійкий
психічний розлад, внаслідок чого
особа не здатна усвідомлювати
значення своїх дій та (або) керувати
ними.

Так, в позовній заяві ОСОБА_2
зазначає, що неадекватність поведінки
його батька ОСОБА_3 проявляється в
тому що він руйнував належний йому
будинок, висловлював побоювання що
незнайомі люди хочуть його вбити, син
хоче отруїти, відрізав електричні
шнури до побутової техніки, порізав
килими.

Проте, ОСОБА_3 суду пояснив, що
з сином у нього склались напружені
стосунки, в зв'язку з недостатньою
увагою з боку сина та
незадоволенням останнього
укладанням шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_5 і
даруванням їй житлового будинку.

Внаслідок образи на сина ОСОБА_3
свідомо демонтував металопластикові
вікна в будинку, які встановлені йому
на кошти, виділені службою
соціального захисту населення, та
вивіз інше побутове майно до сина
дружини. Килими порізав для
зручності їх використання та
догляду.

Таким чином обставини на які
посилається заявник в своїй заяві
мають відповідні пояснення та не
вказують на наявність у ОСОБА_3
хронічного стійкого розладу
психічного здоров'я.

Із показів свідків допитаних в
судовому засіданні такого теж не
вбачається і суд надав їм вірну
оцінку.

За вказаних обставин, районний
суд дійшов обґрунтованого висновку
про відсутність доказів наявності у
ОСОБА_3 таких розладів здоров'я,
внаслідок чого останній не
усвідомлював значення своїх дій та
не міг керувати ними. В зв'язку з
чим суд вірно відмовив в задоволенні
позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги
стосовно безпідставного
незадоволення судом заявленого
відводу не можна прийняти до уваги.
Так, в заяві про відвід ОСОБА_2
посилався на безпідставне, на його
думку, відхилення клопотання про
призначення повторної експертизи.
Однак вказане не є підставою для
відводу відповідно до положень ст.20
ЦПК України, про що вірно вказав суд.
Посилання ж в даній заяві на
обставини, які викликають сумнів в
об'єктивності та неупередженості
складу суду, не містять зазначення
конкретних фактів та відповідних
доказів.

Інші доводи апеляційної скарги
щодо стану здоров'я ОСОБА_3 та його
неадекватні дії не спростовують
наведені висновки суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 , 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Новоодеського районного
суду Миколаївської області від 26
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді