07.02.2014 637/1419/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

4 лютого 2014 року
Шевченківський районний суд
Харківської області

у складі: головуючого -
Тордія Е.Н.

за участю
:секретаря - Гутарєвої В.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Бурлаки Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені Шевченківського
районного суду Харківської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Новомиколаївської сільської
ради Шевченківського району
Харківської області, треті особи:
ОСОБА_4 , КП «Шевченківське БТІ» про
визнання рішення Новомиколаївської
сільської ради Шевченківського району
Харківської області від 14 грудня 2009
року недійсним, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, визнання права
власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ :

17 грудня 2013 року ОСОБА_1
звернулась до Шевченківського
районного суду Харківської області з
вищевказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка та
її представник позовні вимоги
підтримали та в обгрунування своїх
вимог позивачка зазначила, що в 1970 році
вона та її чоловік ОСОБА_5 побудували
домоволодіння АДРЕСА_1. Будинок був
зареєстрований в погосподарській
книзі за чоловіком. Так сталось ,що за
життя ні вона , ні чоловік своє право
на будинок не оформили. У грудні 2009 року
вона звернулась з заявою до
Новомиколаївської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області про визнання за нею право
власності на нерухоме майно. На той час
її чоловік ОСОБА_5 помер. Від шлюбу вони
мають сина ОСОБА_4, який на час її
звернення до сільської ради з 1989 року в
домоволодінні не мешкав , з 1991 року
знятий взагалі з реєстрації та є
громадянином Росії. 14 грудня 2009 року
Новомиколаївською сільською радою
Шевченківського району Харківської
області було винесено рішення яким за
нею та за її сином було визнано право
власності по 1/3 частину вищевказаного
будинку кожному , 1/3 частина , яка мала
належить померлому чоловіку,
залишилась відкритою та їй було
запропоновано звернутися для
оформлення спадщини. Розуміння того ,що
рішення не відповідає діючому
законодавству прийшло після
виготовлення технічної документації
на підставі якої видалось відповідне
свідоцтво. Вона звернулась до
Новомиколаївської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області,з приводу скасування рішення
з підстав того, що в порушення діючого
законодавства його винесли не
враховуючи ,що в будинку на час
звернення проживала лише вона але їй
роз'яснили ,що сільська рада вже немає
таких повноважень ї їй необхідно
звернутися до суду. Враховуючи
викладене вона вважає,що її права на
власність порушені, тому змушена
звернутися до суду та просить поновити
строк для зверненя, скасувати рішення
Новомиколаївської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області від 14 грудня 2009 року , визнати
недійсним свідоцтва про права
власності на нерухоме майно на її ім'я
та їм' я ОСОБА_4 в рівних частках та
визнати за нею право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1.

Представник позивача позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
прохав їх задовольнити.

Представник відповідача:
Новомиколаївської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області, в судовому засіданні позовні
вимоги визнала в повному обсязі та не
заперечувала проти їх задоволення,
пояснивши ,що з заявою про видачу
свідоцтва про право власності в 2009 році
, завернулась лише позивачка по справі.
Чоловік ОСОБА_5 на час звернення помер,
син ОСОБА_4 з 1991 року був знятий з
реєстрації та мешкав в РФ. При винесені
рішення застосувались положення про
колгоспний двір, та тимчасове
положення про реєстрацію нерухомого
майна.

Треті особи :ОСОБА_4, ,представник
КП « Шевченківське БТІ» в судове
засідання не з'явились, надали до суду
заяви з проханням розглядати справи у
своєї відсутності , проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 не заперечували.

Суд вислухавши позивачку її
представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи вважає ,що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного
кодексу України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини , на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і
відповідні їм правовідносини.

З технічного паспорту на домоволодіння
АДРЕСА_1 вбачається ,що воно
складається з житлового будинку з
надвірними побудовами , загальною
площею 45.0 кв.м. та збудоване в 1970 році.

Згідно свідоцтва про шлюб ( серія
НОМЕР_1) ,виданого 11 жовтня 1975 року
Новомиколаївської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області,вбачається, що ОСОБА_5 11 жовтня
1975 року одружився на ОСОБА_1 після
одруження подружжю присвоєно призвіща
ОСОБА_5.

Свідоцтво про смерть ( серія НОМЕР_2 ,
видане Новомиколаївською сільською
радою Шевченківського району
Харківської області 12 жовтня 1995 року
,засвідчує факт , того що ОСОБА_5, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Зі змісту довідки № 415/02-15 від 20
листопада 2013 року вбачається ,що в
будинку АДРЕСА_1 на 15 квітня 1991 року
значились ОСОБА_5, голова
домогосподарства , який ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер; ОСОБА_1 - дружина,
зареєстрована,проживає на даний час ,
ОСОБА_4 , син, значився зареєстрованим з
листопада 1989 року по листопад 1991 року ,
перебував на дійсній військовій службі
з листопада 1991 року не зареєстрований
та в будинку не проживає.

Довідка від 2 лютого 2014 року за №
61/02-30 видана Новомиколаївською
сільською радою Шевченківського
району Харківської області засвідчує
факт того ,що згідно запису в
погосподарській книзі
Новомиколаївської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області за особистим № НОМЕР_3 по
АДРЕСА_1 з надвірними
побудовами,загальною площею 45.0 кв.м,
,розташований на земельній ділянці
фонду Новомиколаївської сільської
ради Шевченківського району
Харківської області , площею 0.73
га,,голова домогосподарства вказана
ОСОБА_1

Відповідно до рішенням
Новомиколаївської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області № 59 від 14 грудня 2009 року за
заявою ОСОБА_1 , вирішено видати
свідоцтво про право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 - ОСОБА_1
,ОСОБА_4 по 1/3 частини,кожному.
Рекомендовано 1/3 частину ,після смерті
ОСОБА_5 оформити в судовому порядку .

Свідоцтво про право на нерухоме
майно видане 16 лютого 2010 року засвідчує
,що ОСОБА_1,ОСОБА_4 отримали держану
реєстрацію свого права.

Судом встановлено та не
оспорюється сторонами , що
домоволодіння АДРЕСА_1, згідно даних
погосподарської книги до 1995 року
значилось зареєстрованим за ОСОБА_5,
разом з яким, значилась зареєстрованою
ОСОБА_1Відповідно до норм чинного на
той час законодавства , ст.112 Цивільного
кодексу УРСР, Порядку введення
погосподарського обліку в сільських
радах, вони були співвласниками житла.

Після смерті ОСОБА_5 його дружина
,спадщину прийняла фактично
,відповідно до положень ст.548,549
Цивільного кодексу УРСР, який діяв на
час смерті ОСОБА_5, ОСОБА_4 після смерті
батька за отриманням спадщини не
звертався ,з 1991 року зареєстрованим в
домоволодінні не значився.

З пояснень представника відповідача
вбачається ,що з заявою про видачу
свідоцтва про право власності в 2009 році
, завернулась лише позивачка по справі.
Чоловік ОСОБА_5 на час звернення помер,
син ОСОБА_4 з 1991 року був знятий з
реєстрації та мешкав в РФ, тому при
винесені рішення сільрада керувалась
положеннями про колгоспний двір та
діючим Тимчасовим положенням про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно.

Згідно ст. 5 Цивільного кодексу України
акти цивільного законодавства
регулюють відносини, яки виникли з дня
набрання ними чинності.

Частинами 2 та 3 цієї статті передбачено
,що акт цивільного законодавства не
має зворотної дії у часі. Якщо цивільні
правовідносини виникли раніше і
регулюються актом цивільного
законодавства , який втратив чинність
,новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків
,що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Згідно Постанови Верховної Ради УСРС
від 26 березня 1991 року положення про
колгоспний двір втратили чинність , у
зв'язку з введенням у дію Закону
України « Про власність».

За правилами ч.1 ст. 17 Закону України «
Про власність»спільною сумісною
власністю є майно, придбане в
результаті спільної праці членів сім'ї
, якщо інше не передбачено письмовою
угодою між ними. Закон втратив свою
чинність на підставі Закону України
«Про внесення змін та визнання
такими,що втратили чинність , деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
прийняттям Цивільного кодексу України
від 27 квітня 2007 року.

Як вбачається з п.6.1 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затверджене наказом Мінюсту України
від 07 лютого 2002 року, оформлення прав
власності на об'єкти нерухомого майна
з видачею свідоцтва про право
власності,проводиться місцевими
органами виконавчої влади,органами
місцевого самоврядування ,з подальшою
реєстрацією в органах БТІ.

Відповідно до пп.10 п а ст.30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до відання виконавчих органів
сільських , селищних, міських рад
належить облік та реєстрація
відповідно до закону об'єктів
нерухомого майна незалежно від форм
власності.

Тобто на час звернення позивачки з
заявою про видачу свідоцтва про право
власност, сільською радою не було
враховано ,в домоволодінні мешкала
лише ОСОБА_1 , яка фактично єдина ,після
смерті чоловіка вступила в права
спадкування , їх син на час смерті
батька був знятий з реєстрації з 1991
року, та свої права на спадщину не
пред'явив.Таим чином зазначене
рішенням не відповідає закону і
порушує права власника.

Згідно ст. 393 Цивільного кодексу
України правовий акт органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Видані на підставі незаконних рішень
сільської ради правовстановлюючі
документи також мають бути визнані
незаконними

Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному
гарантовано право на судовий захист
оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно ст.41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку визначеному
законом. Право власності є непорушним.

Надані у справі докази доводять ,що на
час своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5 був співвласником
домоволодіння АДРЕСА_1, разом ці своєю
дружиною в рівних частинах, за
правилами чинного на той час
законодавства. Після його смерті
ОСОБА_1 фактично ,єдина отримала
спадщину ,що підтверджується
відповідними довідками, інший
спадкоємець , син свої права на
спадщину не пред'явив.

Враховуючи ,що частина домоволодіння є
спадщина , яка відкрилась до набрання
чинного Цивільного кодексу України (2004
року),застосуванню до зазначених
правовідносин підлягає законодавства
яке діяло на час їх виникнення.

Стаття 524 Цивільного кодексу
УРСР передбачає що спадкоємство
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 525 Цивільного
кодексу УРСР часом відкриття спадщини
визначається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу УРСР
при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Змістом ст. 548 Цивільного кодексу
УРСР передбачено що для прийняття
спадщини необхідно , щоб спадкоємець її
прийняв.

Частиною 1 статті 549 зазначеного
Цивільного кодексу визначається, що
спадкоємець прийняв спадщину : якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. Вказані
дії повинні , відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК
УРСР бути здійснені на протязі 6
місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 9
Конституції України чинні міжнародні
договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є
частиною національного законодавства
України.

Законом України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції" №475/97-ВР від 17 липня 1997 року
ратифіковано Конвенцію про захист прав
і основних свобод людини 1950 року (далі
-Конвенція), Перший протокол та
протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу
Конвенції кожна фізична або юридична
особа має право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Враховуючи ,що представником
відповідача не ставилось питання про
застосування строків позовної
давності , суд вважає можливим поновити
право ОСОБА_1 на звернення до суду.

Оцінивши надані докази у їх
сукупності , надавши їх належну правову
оцінку суд дійшов до висновку ,що
позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними та
такими ,що підлягають задоволенню.

Керуючись. ст. 3,10,11,60,209,213-215 ЦПК України
,ст.525,529,548549 Цивільного кодексу УРСР (1963
року), ст.393 Цивільного Кодексу України
(2004 року),п.6.1 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
Законом України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції" №475/97-ВР від 17 липня 1997 року
ст.41, 55 Конституції України , суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про
визнання рішення Новомиколаївської
сільської ради Шевченківського району
Харківської області від 14 вересня 2009
року недійсним ,визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, визнання права
власності на нерухоме майно
-задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк позовної
давності для звернення до суду.

Визнати недійсним та скасувати рішення
№ 59, винесене виконавчим комітетом
Новомиколаївською сільською радою
Харківської області від 14 грудня 2009
року про видачу ОСОБА_1, ОСОБА_4
свідоцтва про право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1.

Визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно ( серія НОМЕР_4 від 16
лютого 2010 року виданого на імя ОСОБА_1
,ОСОБА_4 в рівних частках на
домоволодіння АДРЕСА_1

Визнати з ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ