Справа № 404/9883/13-ц
Номер провадження 2/404/231/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда

в складі: головуючого - Мохонько В.В.,

при секретарі
Бокатенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа ЗАТ «Перший Український
Міжнародний банк» про визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа ЗАТ «Перший
Український Міжнародний банк», по
якому просить визнати за ним право
власності на 17/25 часток у праві
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, право власності на 1991/2000
часток у праві власності на спірну
квартиру, визнати за ОСОБА_2 право на
9/2000 частки у праві власності на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з»явилась, повідомлялась судом про час
та місце розгляду справи належним
чином.

Представник третьої особи ЗАТ «Перший
Український Міжнародний банк» в судове
засідання не з»явився, повідомлений
судом про час та місце розгляду справи
належним чином, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог та
розглянути справу без участі
представника.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку щодо відмови у задоволенні
позовних вимог.

Судом встановлено, що сторони
перебували з 05.01.2001 у зареєстрованому
виконкомом Шабівської сільради
Білгород-Дністровського району,
Одеської області шлюбі, актовий запис
№1.

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 26.07.2010 року шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано /а.с.26/

Під час шлюбу придбано квартиру
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 22.07.2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрованого в реєстрі за № 3013
/а.с.10/.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
19620007 від 22.07.2008 року, а також довідки про
належність нерухомого майна № 29560 від
22.07.2008 року, право власності на вище
вказану квартиру зареєстровано за
ОСОБА_1 /а.с. 22/.

22 липня 2008 року між закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний банк» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
6653391 від 22.07.2008 року, за яким останньому
було надано кредит в сумі 25000,00 дол. США
для придбання квартири АДРЕСА_1 /а.с.11-18/

В забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором між
закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний банк»
та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №
6653450 від 22.07.2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстровано в реєстрі за № 3031 /а.с.
19-21/.

Відповідно до частини 3 статті 368
Цивільного кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 372
Цивільного кодексу України
передбачено, що майно, що є у спільній
сумісній власності, може бути поділене
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Згідно статті 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Таким чином судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю подружжя.

Згідно частини 4 статті 65 Сімейного
кодексу України, договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік
незалежно від припинення шлюбу мають
рівні права та обов'язки щодо спільно
нажитого у шлюбі майна, оскільки
розірвання шлюбу не звільняє подружжя
від зобов'язань за кредитом.

Статтею 69 Сімейного кодексу України
визначено, що дружина і чоловік мають
право розділити майно за взаємною
згодою.

За частиною 1 статті 70 Сімейного
кодексу України, у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 24 грудня 2013 року в
порядку поділу спільної сумісної
власності подружжя визнано за ОСОБА_2
право власності на ? частку квартири
АДРЕСА_1.

Доводи відповідача про те, що спірна
квартира придбана за його особисті
кошти, в тому числі отриманих від
продажу квартири АДРЕСА_2 суд оцінює
критично, так як на момент відчуження
квартири дружина продавця ОСОБА_2,
своєю заявою, посвідченою приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 22 липня 2008
року за р. № 5265, дала згоду на продаж
вказаної в договорі квартири, яка є їх
спільною сумісною власністю з
продавцем, ОСОБА_1, як така, що
набувалася у період перебування у
зареєстрованому шлюбі.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 24
червня 2004 року, спірне житло придбано
в період шлюбу між сторонами.

Надані позивачем договори цільового
дарування грошових коштів від 22.05.2004
року, 13.06.2004 року, 05.06.2004 року, 29.05.2004 року,
19.06.2004 року не можуть слугувати
належними доказами, оскільки не
можливо ідентифікувати, що саме за
отримані позивачем кошти в дарунок
здійснювалось придбання спірної
квартири.

За вказаного, відсутні правові
підстави для задоволення позовних
вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215
Цивільного процесуального України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ЗАТ
«Перший Український Міжнародний банк»
про визнання за ОСОБА_1 права особистої
приватної власності на 17/25 часток у
праві власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1; визнання за ОСОБА_1 право
власності на 1991/2000 часток у праві
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1; визнання за ОСОБА_2 право на
9/2000 частки у праві власності на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровського
В. В. Мохонько

районного суду

м.Кіровограда