Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/4699/14
Головуючий у 1 інстанції Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
від 19 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором позики,за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання договору позики
недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором позики.

В позові зазначав, що 20.03.2013р. він
передав у борг ОСОБА_4 грошові кошти у
розмірі 11745,65 доларів США, що за курсом
НБУ станом на 23.05.2014р. становить 137542,00
грн. зі сплатою на вимогу, про що ОСОБА_4
власноруч склав розписку, яку передав
на зберігання позивачу.

Листами від 01.04.2014р. та 03.05.2014р. він
вимагав у ОСОБА_4 повернути грошові
кошти у повному обсязі, однак ОСОБА_4 у
добровільному порядку борг не
повертає.

Посилаючись на викладені обставини,
просив суд стягнути з ОСОБА_4 грошові
кошти у сумі 137542,00 грн., а також витрати
по оплаті судового збору.

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3
про визнання договору позики
недійсним.

В зустрічному позові зазначав, що він з
ОСОБА_3 перебував тривалий час у
дружніх стосунках, вони мали спільний
бізнес. Відповідно до усної
домовленості ОСОБА_3 у 2012 році
зобов'язався поставити йому з США
квадроцикл для подальшого продажу
третім особам, взявши передплату у сумі
3200,00 доларів США і розписку про
наявність боргу на суму 11745.65 доларів
США як гарантію того, що після
отримання квардроцикла йому буде
виплачена ця сума. ОСОБА_3 квадроцикл
поставлений не був, тому підстави для
його повної оплати відсутні. Крім того,
отримані в якості передплати 3200,00
доларів США позивач не повернув.
Вважає, що між ним і ОСОБА_3 у 2012 році
було укладено усний договір позики, за
яким ОСОБА_3 зобов"язався поставити
ОСОБА_4 квадропикл, а ОСОБА_4
зобов'язався оплатити його вартість у
розмірі 13200,00 доларів США.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив суд визнати недійсним вказаний
вище договір позики, оскільки він був
укладений в усній формі, з тих підстав,
що грошові кошти у борг за цим
договором не передавалися.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 19 вересня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307, п.3, 4 ч.1 ст.309
ЦПК України за результатами розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право змінити рішення суду першої
інстанції в разі невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до розписки від 20.03.2012 року
ОСОБА_4 підтверджує борг перед ОСОБА_3 в
сумі 11 745,65 доларів США.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач не довів факту
укладення договору позики грошових
коштів між сторонами.

Відповідно до ст. ст. 1046 - 1050 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками. Договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. Така форма
може надаватися договору позики за
бажанням сторін.

В матеріалах справи знаходиться
розписка відповідача, в якій він
підтверджує борг перед позивачем. В
даній розписці не зазначено, що
відповідач отримав від позивача
грошові кошти або матеріальні
цінності, за які він зобов'язується
сплатити кошти.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
підставно відмовив ОСОБА_3 в
задоволенні позову про стягнення
боргу, оскільки позивач не надав
належних доказів того, що між сторонами
було укладено договір позики, а саме що
була передача грошових коштів або
інших речей від позивача до
відповідача.

Рішення місцевого суду відповідає
вимогам закону, підстав для його зміни
чи скасування колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,313-315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 19 вересня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: