АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3357/11
Номер провадження 22-ц/786/3774/14
Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В.
Доповідач Гальонкін С. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Гальонкіна
С.А.,

суддів: Одринської Т.В.,
Петренка В.М.,

при секретарі: Гнатюк
О.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою скаргою ОСОБА_1
на додаткове рішення Київського
районного суду м. Полтави від 18 липня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Банк Форум»,
про поділ спільного майна подружжя та
визнання права власності, та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Обслуговуючий гаражний
кооператив «Авіатор-1», про визнання
гаража спільною сумісною власністю
подружжя та визнання права власності
на гараж.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

Додатковим рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 18 липня 2012
року стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 910
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
додаткове рішення місцевого суду
скасувати, посилаючись на порушення
норм процесуального права, оскільки
судом при вирішенні питання розподілу
судових витрат не було враховано, що
вона на момент ухвалення додаткового
рішення була інвалідом 2 групи, а тому
звільнена від оплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з підстав, визначених п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК
України - порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 18 липня 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя та визнання
права власності задоволено частково:

- визнано житловий будинок в АДРЕСА_1,
житловий будинок по АДРЕСА_2,
автомобіль Peugeot Partner, 2006 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль Daewoo Espero, 1996
року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 спільним
майном подружжя;

- визнано за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 право
власності за кожним на 1/2 частину
житлового будинку в АДРЕСА_1, на 1/2
частину житлового будинку по АДРЕСА_2,
на 1/2 частину автомобіля Peugeot Partner 2006
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, на 1/2
частину автомобіля Daewoo Espero, 1996 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання гаража
АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю
подружжя та визнання права власності
на 2/3 частини гаражу відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 29 квітня 2013
року рішення Київського районного
суду м. Полтави від 18 липня 2012 року
у частині визнання за ОСОБА_2, ОСОБА_1
права власності на спірне майно по 1/2
частині за кожним скасовано. Ухвалено в
цій частині нове рішення, яким позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

ОСОБА_2 виділено у власність житловий
будинок в АДРЕСА_1 вартістю 8940 грн. і
автомобіль Daewoo Espero, 1996 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 29891 грн. 81 коп., а
всього майна на суму 38831 грн. 81 коп.

ОСОБА_1 виділено у власність житловий
будинок по АДРЕСА_2 вартістю 259880 грн. і
автомобіль Peugeot Partner, 2006 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 68028 грн. 97 коп., а
всього майна на суму 327908 грн. 97 коп.

В іншій частині рішення Київського
районного суду м. Полтави від 18 липня
2012 року залишено без змін.

Ухвалою ВССУ від 18 грудня 2013 року
рішення Апеляційного суду Полтавської
області від 29 квітня 2013 року скасовано,
залишено в силі рішення Київського
районного суду м. Полтави від 18 липня 2012
року.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.214 ЦПК України
суд зобов'язаний вирішити питання
розподілу судових витрат при ухваленні
рішення. Якщо при розгляді справи не
було вирішено питання про судові
витрати, суд може ухвалити додаткове
рішення у справі (п.4 ч.1ст.220 ЦПК
України.)

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_2
сплатив судовий збір в розмірі 1700 грн.
(а.с.1) та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 120 грн. (а.с.2 т.1).

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд має враховувати положення
статті 88 ЦПК та керуватися тим, що
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві -
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Сукупний розмір понесених позивачем
судових витрат становить 1820 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволені
частково, то позивачу необхідно
компенсувати 910 грн., що вірно було
визначено місцевим судом.

Однак, відповідно до копії довідки МСЕ
№ 0165596 від 27.09.2011 року (а.с.88 т.2, 132т.3) та
копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3
(а.с.133т.3) ОСОБА_1 в період з 01.08.2011року по
30.09.2012 року була інвалідом 2 групи.

Суд першої інстанції при вирішенні
питання стягнення судових витрат на
користь позивача відповідно до частини
задоволених вимог, не врахував, що
станом на 18 липня 2012 року відповідач
ОСОБА_1 була інвалідом 2 групи та
відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про
судовий збір» звільнена від сплати
судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, які їх
понесли, пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Якщо обидві
сторони звільнені від оплати судових
витрат, вони компенсуються за рахунок
держави у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли
рішення ухвалено на користь позивача,
а відповідач звільнений від сплати
судового збору.

Такі роз'яснення містяться в п. 35
Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня
2014 року «Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах».

За таких обставин, додаткове рішення
місцевого суду підлягає скасуванню з
постановленням нового про компенсацію
позивачу понесених ним судових витрат
за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.4, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського
районного суду м. Полтави від 18 липня 2012
року - скасувати.

Компенсувати ОСОБА_2 судові витрати в
сумі 910 грн. за рахунок держави.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)
С.А.Гальонкін

Судді: (підпис)
Т.В.Одринська

(підпис)
В.М.Петренко

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.А.Гальонкін