Справа № 439/1363/14
Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/783/7351/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді: Н.О. Шеремети

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, представників
«Бродиводоканал»

ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 16 жовтня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до КП
"Бродиводоканал" про перейменування
посади механіка дільниці автомобільно
- технічної експлуатації на посаду
інженера з експлуатації машинно -
тракторного парку відповідно до
класифікатора професій України ДК - 2010,
стягнути з відповідача на його користь
заробітну плату в сумі 41490,00 грн. та
відшкодувати заподіяну шкоду у сумі
17648,72 грн.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2, вважає, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що перейменування назви посади з
«інженера» на «механіка» призвело до
істотних змін в організації
виробництва і праці, а сам обсяг
посадових обов"язків зменшився, розмір
оплати праці змінився в сторону
зменшення, відбулось переведення
працівника з розряду професіоналів в
фахівці. Вказує, що відповідно до ч. 3 ст.
32 КЗпП України, у зв"язку із змінами в
організації виробництва і праці
допускається зміна істотних умов праці
при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою. Зазначає про те, що судом не
враховано вимог закону, що при зміні
істотних умов праці працівник повинен
бути повідомлений не пізніше ніж за два
місяці. Також апелянт вказує, що з
моменту коли йому стало про істотні
зміни умов праці він звертався з
відповідною заявою в профспілковий
комітет КП "Бродиводоканал", пізніше
профспілковий комітет від імені
працівників підприємства звернувся у
Львівську обласну організацію
профспілки працівників ЖКГ, місцевої
промисловості, побутового
обслуговування населення України щодо
проведення перевірки дотримання
чинного законодавства і вимог
Регіональної угоди по оплаті праці. Під
час перевірки були виявлені численні
порушення трудового законодавства,
проте жодних заходів не було вжито. З
наведених підстав просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання доводів
апеляційної скарги, заперечення
представників КП «Бродиводоканал»
ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо задоволення
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням осіб, в межах
заявлених ними вимог, кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з
безпідставності вимог, оскільки
позивачем всупереч вимогам ст. ст. 10, 60
ЦПК України не надано суду доказів на
підтвердження відсутності його згоди
на переведення на іншу роботу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі організації, а
також переведення на роботу на інше
підприємство, в установу, організацію
або в іншу місцевість, хоча б разом із
підприємством, установою,
організацією, допускається тільки за
згодою працівника, за винятком
випадків, передбачених у статті 33 цього
Кодексу та в інших випадках,
передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу
роботу і не потребує згоди працівника
переміщення його на тому є
підприємстві, в установі, організації
на інше робоче місце, в інший
структурний підрозділ у тій же
місцевості, доручення роботи на іншому
механізмі або агрегаті у межах
спеціальності, кваліфікації чи посади,
обумовленої трудовим договором.
Власник або уповноважений ним орган не
має права переміщати працівника на
роботу протипоказану йому за станом
здоров»я. У зв»язку зі змінами в
організації виробництва і праці
допускається зміна істотних умов праці
при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою. Про зміну істотних умов праці -
систем та розмірів оплати праці, пільг,
режиму роботи, встановлення або
скасування неповного робочого часу,
суміщення професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці. Якщо колишні істотні
умови праці не може бути збережено, а
працівник не згоден на продовження
роботи в нових умовах, то трудовий
договір припиняється за п.6 ст. 36 цього
Кодексу.

Згідно з роз»ясненнями п. 31 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 р. «Про практику розгляду судам
трудових спорів» переведення на іншу
роботу допускається тільки за згодою
працівника. Переведенням на іншу
роботу вважається доручення
працівникові роботи, що не відповідає
спеціальності, кваліфікації чи посаді,
визначеній трудовим договором. Згідно
з ч.3 ст. 32 КЗпП України в межах
спеціальності, кваліфікації і посади,
обумовленої трудовим договором, зміна
істотних умов праці: систем і розмірів
оплати, пільг, режиму роботи,
втсанвоення або скасування неровного
робочого часу, суміщення професій,
зміни розрядів і найменування посад та
інших - допускається за умови, що це
викликано змінами в організації
виробництва і праці та що про ці зміни
працівник був повідомлений не пізніше
ніж за два місці. Якщо при розгляді
трудового спору буде встановлено, що
зміна істотних умов договору проведена
не у зв»язку зі зміною в організації
виробництва і праці на підприємстві, в
установі, організації, то така зміна з
урахуванням конкретних обставин може
бути визнана судом неправомірною з
покладенням на власника або
уповноважений ним орган обов»язку
поновити працівникові попередні умови
праці.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується записами у трудовій
книжці позивача, що він з 01.07.1998 р.
працював у КП «Бродиводоканал» на
посаді інженера з експлуатації
машинно-тракторного парку та виконував
обов'язки, передбачені посадовою
інструкцією інженера з експлуатації
машинно-тракторного парку КП
«Бродиводоканал»

Згідно з п.3 наказу КП «Бродиводоканал»
від 25 січня 2012 р. № 06/1 «Про внесення
змін у штатний розклад» посаду
інженера з експлуатації
машинно-тракторного парку (код КП 2145.2)
перейменовано на посаду механіка (код
КП 3115) у відповідності до професійних
назв Класифікатора професій ДК 003-2010
від 01.11.2010 р.

03.01.2012 р. директором КП
«Бродиводоканал» затверджено
посадову інструкцію механіка КП
«Бродиводоканал», погоджену профкомом
КП «Бродиводоканал», яка 03.01.2012 р.
доведена до відома позивача, що
підтверджується його підписом.

Як вбачається з посадової інструкції
інженера з експлуатації машинно -
тракторного парку підприємства та
посадової інструкції механіка,
«інженер» належить до професійної
групи «професіонали», а «механік» до
професійної групи «фахівці». З
матеріалів справи вбачається також і
зміна оплати праці позивача, яка значно
зменшилася. Наведене свідчить про
зміну істотних умов праці.

Проаналізувавши вищевказані
документи, встановивши зміну істотних
умов праці, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що в
даному випадку мало місце переведення
позивача на іншу роботу, тобто, на іншу
посаду, яка є відмінною від посади
інженера з експлуатації
машинно-тракторного парку, а також мало
місце внесення змін у штатний розписі
підприємства та у посадову інструкцію
інженера з експлуатації
машинно-тракторного парку.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що переведення
мало місце зі згоди позивача, який
впродовж з часу переведення на посаду
«механіка» до 15.08.2014 р. не мав жодних
претензій з приводу зміни істотних
умов праці, його переведення з посади
«інженера» на посаду «механіка»,
протягом встановленого КЗпП України
строку не оспорював правомірність
такого переведення, законність наказу
директора КП «Бродиводоканал» від
25.01.2012 р. №06/1 «Про внесення змін у
шатний розклад», яким перейменовано
посаду «інженера з експлуатації
машинно - тракторного парку» на посаду
«механіка». Факт того, що позивач після
внесення змін у шатний розклад
залишився працювати на посаді
«механіка», свідчить про дійсне його
волевиявлення працювати на цій посаді.
Посилання позивача на те, що у випадку
його незгоди з переведенням, його б
звільнили з роботи також підтверджує
те, що він мав бажання працювати на
посаді механіка, оскільки відповідно
до ч.2 ст. 32 КЗпП України у разі відмови
працівника від переведення трудовий
договір підлягає припиненню на
підставі п.6 ст. 36 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач був ознайомлений про
переведення його з посади «інженера з
експлуатації машинно-тракторного
парку» на посаду «механіка», про що
свідчить його підпис на посадовій
інструкції механіка, з якою він
ознайомився 03.01.2012 р. Крім цього він був
ознайомлений з наказом від 25 січня 2012 р.
№ 06/1 про перейменування посади, про що
свідчить підпис в особовій картці,
таким чином не заперечував щодо
переведення його на іншу посаду та
погодився на виконання обов'язків на
посаді механіка, жодним чином не
заперечував щодо переведення, оскільки
продовжував працювати на посаді
«механіка».

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позивачем фактично оспорюється
переведення його з посади «інженера з
експлуатації машинно-тракторного
парку» на посаду «механіка», разом з
тим у встановлений законом строк з
позовними вимогами про визнання його
незаконним, про внесення змін у штатний
розпис, яким затверджено посаду
«механіка», а не «інженера з
експлуатації машинно-тракторного
парку», до суду не звертався, а вихід
суду за межі позовних вимог є
порушенням принципу диспозитивності
цивільного процесу.

Оскільки позовні вимоги про стягнення
з відповідача різниці у заробітній
платі та відшкодування за рахунок «КП
«Бродиводоканал» завданої шкоди є
похідними від позовної вимоги про
перейменування посади, суд першої
інстанції відмовивши у задоволенні
позову про перейменування посади вірно
відмовив у задоволенні решти вимог.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними і не спростовують
правильних висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 16 жовтня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.