Справа № 338/2122/13-ц
Провадження № 22-ц/779/548/2014
Головуючий у 1 інстанції Шишко О.А. О. А.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Девляшевського
В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

з участю: представника
ОСОБА_2- ОСОБА_3,

позивачів ОСОБА_4,
ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визначення
додаткового строку, достатнього для
подання заяви про прийняття спадщини,
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Богородчанського районного
суду від 17 січня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2
звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2
про визначення додаткового строку,
достатнього для подання заяви про
прийняття спадщини. Свої вимоги
обґрунтували тим, що є спадкоємцями за
заповітом ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак отримати свідоцтво
про право на спадщину не можуть у
зв'язку зі спливом строку для подання
заяви про прийняття спадщини. А тому
змушені були звернутися в суд з позовом
про визначення судом додаткового
строку для подання відповідної заяви
про прийняття спадщини.

Рішенням Богородчанського районного
суду від 17 січня 2014 року задоволено
позов ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку,
достатнього для подання заяви про
прийняття спадщини. Визначено ОСОБА_4
та ОСОБА_2 додатковий строк для подання
ними заяви в нотаріальні органи про
прийняття спадщини за померлою ОСОБА_7 -
два місяці з моменту набрання законної
сили рішенням суду.

На дане рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Зазначає, що вказані позивачами
причини пропуску встановленого
законом строку для прийняття спадщини
не є поважними в розумінні статті ч.3
ст.1272 ЦК України та постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування».
Так, робота ОСОБА_4 вахтовим методом та
здійснення ОСОБА_2 догляду за дитиною
не є поважними та непереборними
труднощами, які не дозволяли б
позивачам звернутись протягом
встановленого законом строку після
смерті ОСОБА_7 з заявою про прийняття
спадщини. Крім того, жодних доказів які
б підтверджували вказані причини
пропуску строку позивачі не надали.
Більше того, в матеріалах справи
міститься ряд правовстановлюючих
документів, які були оформлені ОСОБА_4
та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7, що
спростовує доводи позивачів про
неможливість подання ними заяви про
прийняття спадщини протягом
встановленого законом строку.

З цих підстав, рішення суду першої
інстанції апелянт просила скасувати,
та ухвалити нове рішення яким в
задоволенні позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_2 доводи апеляційної
скарги підтримала з наведених у ній
мотивів.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_2 та їх
представник доводів апеляційної
скарги не визнали посилаючись на
обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивачів, доводи представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_2 не заперечувала проти
визначення ОСОБА_4 та ОСОБА_2
додаткового строку, достатнього для
подання заяви про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_7

Однак погодитися з цим колегія суддів
не може.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_4,
ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за
заповітом ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначена обставина
підтверджується копією заповіту та
свідоцтвом про смерть ОСОБА_7.

Частиною 1 ст.1268 ЦК України встановлено,
що спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Постановою Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови від 30 травня 2008
року N 7 "Про судову практику у справах
про спадкування" роз'яснено, що, суди
відкривають провадження в такій справі
у разі відсутності письмової згоди
спадкоємців, які прийняли спадщину
(частина друга статті 1272 ЦК), а також за
відсутності інших спадкоємців, які
могли б дати письмову згоду на подання
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини. Відповідачами у
такій справі є спадкоємці, які прийняли
спадщину. При відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти
наявність або відсутність спадкової
справи стосовно спадкодавця у
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Зазначеного суд першої інстанції не
врахував та не перевірив чи прийняла у
встановленому порядку спадщину ОСОБА_2,
до якої заявлено позов, як і не
витребував від нотаріальної контори
інформацію про наявність ( відсутність)
спадкової справи після смерті ОСОБА_7
та про інших її спадкоємців.

Між тим, в суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_2 пояснила, що її
донька (відповідач у справі) до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини звернулася лише
наприкінці 2013 року і у зв'язку з цим у
видачі свідоцтва їй також відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_2 не слід вважати
належним відповідачем у справі, а
питання щодо притягнення до участі у
справі територіальні громади с. Космач
Богородчанського району судом першої
інстанції не обговорювалося, як і не
з'ясовувалося коло осіб, які, можливо,
зверталися до нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини за
законом .

За таких обставин, розглянувши справу в
межах заявленого позову, колегія
суддів Апеляційного суду приходить до
висновку, що рішення судом першої
інстанції постановлене з порушенням
вимог матеріального права, а тому воно
підлягає до скасування.

Відповідно до принципу
диспозитивності цивільного
судочинства ( ст. 11 ЦПК України) суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Оскільки Апеляційний суд законодавчо
позбавлений права скасувати рішення з
направленням справи на новий розгляд,
відповідно як і залучити інших осіб до
участі в справі та вирішити спір як суд
першої інстанції, по справі слід
ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

На підставі наведеного та ст.ст. 1269, 1270,
1272 ЦК України, ст. 11 ЦПК України,
керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Богородчанського районного
суду від 17 січня 2014 року скасувати,
ухваливши нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_2 до
ОСОБА_6 про визначення додаткового
строку, достатнього для подання заяви
про прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
О.Є. Меленко

Судді:
В.А. Девляшевський

А.Ю. Малєєв