Справа ЄУН: 714/1215/13-ц
Провадження № 2/714/42/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2014 р. Герцаївський
районний суд Чернівецької області

в складі :

головуючого-судді Єфтемій С.М.секретар
Онофрей І.К.з участю позивачкиОСОБА_3
відповідачаОСОБА_4розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Герца цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу
стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним
позовом мотивуючи свої вимоги тим, що
за судовим рішенням Герцаївського
районного суду від 25 квітня 2012 року з
ОСОБА_4 стягується на її користь
аліменти на утримання дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку
щомісячно. За період ухвалення
вищевказаного судового рішення,
відповідач звільнився з попередньої
роботи, його дохід є нерегулярним, а
тому, просила змінити спосіб стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей стягнувши з відповідача на її
користь аліменти на утримання дітей у
твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн.
щомісячно на кожну дитину.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала та суду пояснила, що
відповідач за рішенням суду аліменти
сплачував здебільшого вчасно у розмірі
близько 200 грн. на місяць щодо кожної
дитини. Вважає, що оскільки відповідач
не має постійної роботи а його дохід є
нерегулярним, то з нього повинно бути
стягнуто аліменти на утримання дітей в
твердій грошовій сумі, а саме по 100 грн.
на кожну дитину, а на різницю між
визначеною судом сумою аліментів і 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку дітям буде
призначено державну допомогу.

Відповідач проти задоволення вимог
позивачки не заперечував та суду
пояснив, що на виконання рішення суду
він справно щомісячно сплачував
аліменти на утримання дітей. В
середньому розмір сплачуваних ним
аліментів за виконавчим листом складав
близько 200 грн. на кожну дитину які він
згоден й надалі сплачувати. Позивачка
наполягала на збільшення розміру
аліментів на що він не погоджувався
через не працевлаштованість. У квітні
2013 року позивачка відкликала
виконавчий лист щодо стягнення з нього
аліментів на дітей, через що він у
примусовому порядку припинив таку
сплату, разом із тим, за власною
ініціативою надавав й продовжує
надавати дітям допомогу, в т.ч. у
вигляді різного роду одягу, продуктів
харчування, тощо.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
встановив наступне.

Відповідно до частини другої статті 51
Конституції України батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою (ч.
3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право
на утримання, яке кореспондується з
конституційним обов'язком батьків
утримувати дітей до їх повноліття та
знайшло своє закріплення у Сімейному
кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання
дитини є одним із способів захисту
інтересів дитини, забезпечення
одержання нею коштів, необхідних для її
життєдіяльності.

Як вбачається з матеріалів даної
цивільної справи, за рішення
Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 25 квітня 2012
року, з відповідача стягнуто аліменти
на користь позивачки на дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 06 березня 2012
року до повноліття найстаршої дитини
(а.с. 5-6).

Виконавчий лист виписаний за
вищевказаним судовим рішенням в період
з травня 2012 року по 17 квітня 2013 року
перебував на виконанні у порядку
визначеному Законом України «Про
виконавче провадження» та в подальшому
був відкликаний стягувачкою (а.с. 22-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист
свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

Звертаючись до суду з позовом,
позивачка порушила питання про зміну
способу стягнення з відповідача на її
користь аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей з частки від його
заробітку на тверду грошову суму в
розмір 100 грн. на кожну дитину з підстав
звільнення відповідача з попередньої
роботи та пов'язаних із цим відсутності
в нього регулярного доходу.

Способи захисту цивільного права та
інтересів зазначені в статті 16 ЦК
України.

Частиною ст. 184 СК України, тобто
правовою нормою на яку послалася
позивачка як на правову підставу свого
позову передбачено, що якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Отже, вказаною нормою закону
визначаються особливості сплати
аліментів у випадку, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі
або якщо є інші обставини, що мають
істотне значення. За таких обставин,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі. Разом із тим,
визначення судом розміру аліментів у
твердій грошовій сумі може відбутися
за наявності передбачених у законі
підстав.

По-перше, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід.

Нерегулярним доходом уважається дохід,
що надходить із різною періодичністю,
перервами. Дохід може бути
нерегулярним, у випадку, якщо оплата
праці відбувається по завершенні її
виконання в частині або повністю.

Під мінливим доходом розуміється
дохід, якщо його розмір коливається.

Іншими фактором для визначення
аліментів у твердій грошовій сумі є ті,
що платник аліментів частину доходу
отримує в натурі. Так, платник
аліментів який зобов'язаний до сплати
аліментів може одержувати заробіток
(дохід) у натурі повністю або частково.
У такому випадку, одержання заробітку
(доходу) в натурі ускладнює виплату
аліментів у грошовій формі в частці від
такого заробітку (доходу) у порядку, що
передбачений в ч. 1 ст. 183 СК України.

Окрім наведеного, слід зазначити що ч. 1
статті 184 СК України передбачено, що
можуть існувати й інші суттєві
обставини для визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі.

Відтак, за для стягнення аліментів у
твердій грошовій сумі досить однієї з
названих підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень
(ч.3 ст. 10 ЦПК).

Як встановлено судом, матеріальний
стан позивачки не змінився в сторону
погіршення, так як на час ухвалення
судом попереднього рішення - 25 квітня
2012 року вона працювала
бухгалтером-контролером філії
Чернівецького обласного управління АТ
«Ощадбанк», а на час розгляду даної
справи, за твердженням останньої, вона
очолює вказану установу.

Будь-яких доказів на підтвердження
того, що матеріальний стан відповідача
погіршився та як наслідок він не в
змозі сплачувати аліменти на дітей
позивачкою не надано, а суду не
представляється можливим встановити
дійсне, так як сама позивачка
відкликала виконавчий лист про
стягнення з відповідача аліментів на
утримання дітей за вищевказаним
судовим рішенням. Дані про те, що у
відповідача є нерегулярний, мінливий
дохід (інші джерела існування) або
отримання ним доходу в натурі суду
також не відомі.

Сама обставина, що відповідач не мав
постійної роботи, не є підставою
вважати, що змінився матеріальний стан
позивачки.

Аналізуючи вищенаведені докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку
що обраний позивачкою спосіб захисту
не може бути задоволений, так як
позивачка штучно створює умови за для
того аби зменшити тягар відповідача на
утримання дітей бажаючи покласти такий
тягар на суспільство й намагаючись
таким чином звільнити батька від
конституційного обов'язку утримувати
дітей до їх повноліття.

Визнання відповідачем вимог позивачки
за даною справою суд до уваги не
приймає з підстав передбачених ч.4 ст. 174
ЦПК України, як таке що суперечить
закону.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Герцаївський районний суд шляхом
подачі в 10-и денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя :