РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м.
Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

при секретарі Замуруєвій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зміну черговості
одержання права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про зміну
черговості одержання права на
спадкування.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
його брат - ОСОБА_4, після смерті якого
відкрилася спадщина. Спадкоємцями
першої черги є діти ОСОБА_4 -
відповідачі у справі ОСОБА_1, ОСОБА_3

За життя ОСОБА_4 у 2003 році перебув на
лікуванні у відділенні мікрохірургії
ока дев'ятої міської лікарні, а у
вересні 2006 року медико-соціальною
експертною комісією його визнано
інвалідом третьої групи безстроково та
з цього часу останній не працював і жив
лише на пенсію.

Протягом тривалого часу він
підтримував брата матеріально, а саме:
з 2004 року працюючи за кордом
переказував йому грошові кошти, а з 2011
року став проживати із братом в одній
квартирі, надаючи йому матеріальну
допомогу та підтримуючи його морально,
а отже, вважає, що має право на
спадкування разом з відповідачами.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
з підстав викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідачі позов
не визнали, просили позов залишити без
задоволення, посилаючись на те, що за
життя їх батько починаючи з 2006 року
отримував пенсію, розмір якої дозволяв
йому забезпечувати себе самостійно,
окрім того до 2006 року їх батько був
офіційно працевлаштований та
отримував заробітну плату. Крім того,
зазначають, що їх батько не був у
безпорадному стані, не відносився до
осіб похилого віку, не потребував
стороннього нагляду через тяжку
хворобу, а смерть батька настала
раптово та не пов'язана із тривалим
захворюванням.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
наступного висновку.

Як встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_4 (а.с. 7). Заповіту при житті
ОСОБА_4 не склав. Спадкоємцями першої
черги після його смерті по закону є
його рідні діти - відповідачі по справі
ОСОБА_1, ОСОБА_3

За свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 помер
у віці 60 років.

На підставі пояснень свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 суд встановив, що за
життя ОСОБА_4 до 2006 року працював, а з 2006
року отримував пенсію, зловживав
спиртними напоями, сторонньої допомоги
не потребував. Свідок ОСОБА_7 також
пояснила, що два рази ОСОБА_1,
перебуваючи за кордоном, надсилав на її
ім'я грошові кошти в загальній сумі 3000
євро, з яких вона на прохання
останнього передавала періодично
ОСОБА_4 грошові кошти у сумі від 50 до 100
євро для оплати комунальних послуг за
житло та на інші потреби ОСОБА_4 Коли
ОСОБА_1 повернувся із за кордону, то з
цієї суми вона повернула останньому 2300
євро, тобто в цілому вона передала
ОСОБА_4 700 євро.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

За ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа,
яка є спадкоємцем за законом наступних
черг, може за рішенням суду одержати
право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування наведеної норми права з
урахуванням вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України вимагає доведення позивачем
факту опікування, матеріального
забезпечення спадкодавця протягом
тривалого часу, а також перебування
спадкодавця в безпорадному стані,
тобто стані, зумовленому похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
особа не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично чи
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Згідно актового запису про смерть № 3060
від 02 червня 2013 року причиною смерті
ОСОБА_4 є закритий перелом склепіння
черепу (а.с. 90).

Медичні висновки щодо потреби ОСОБА_4
через хворобу стороннього догляду
відсутні.

Важливим є і те, що за змістом пояснень
свідків, померлий був працездатною
особою і не потребував сторонньої
допомоги, до 2006 року був офіційно
працевлаштований та отримував
заробітну плату, а з 2006 року отримував
пенсію по інвалідності (а.с. 51-53, 98-99).

Не підтверджені об'єктивними
доказами і факт надання позивачем
допомоги, яка б була для ОСОБА_4
основним засобом до існування та, що
позивач ніс витрати по його догляду та
утриманню.

За вказаних обставин не можна вважати
померлого особою, яка потребувала
матеріальної допомоги.

Окрім того, будь-яких даних про те, що
спадкодавець був обмежений тяжкою
хворобою або безпорадністю в справі не
має.

Надані позивачем медичні висновки
підтверджують лише факт звернення
ОСОБА_4 до лікарні і проведення
хірургічних операцій (а.с. 8-9). В
висновках та рекомендаціях наведених в
медичних документах відсутня
інформація про те, що хворий ОСОБА_4
внаслідок операції став безпорадною
особою та потребував постійної опіки
та сторонньої допомоги. Також, в силу
свого віку ОСОБА_4 не являвся особою
похилого віку.

Отже, медичних документів про
наявність тяжкої хвороби у померлого,
потреби стороннього догляду суду
надано не було.

Привертає увагу і те, що спадкодавець
помер раптово та його смерть не
пов'язана із тривалим захворюванням. За
таких умов не можна вважати, що
опікування за хворим було тривалим.

Окрім того, надані позивачем квитанції
про переказ грошових коштів не завжди
були адресовані на ім'я ОСОБА_4, тому не
можуть бути взяті до уваги при
вирішенні спору (а.с. 10-29). Зазначені
кошти направлялись не щомісячно, а лише
періодично.

Як встановлено в судовому засіданні та
не оспорювалось сторонами в період з 2004
року по 2011 рік позивач перебував за
межами України, а після свого
повернення до 02.04.2012 року (а.с. 104) ніде не
працював, тому суд вважає доводи
позивача про те, що він протягом
тривалого часу здійснював опіку над
спадкодавцем необґрунтованими та
безпідставними.

Окрім того, звертає на себе увагу і той
факт, що проживання позивача із
спадкодавцем за однією адресою
обумовлено тим, що останні були
співвласниками квартири за адресою
АДРЕСА_1, на частку якої відкрилась
спадщина після смерті ОСОБА_4

За встановлених судом обставин,
відсутні передбачені законом підстави
для визнання за ОСОБА_1 права на
спадкування разом із спадкоємцями
першої черги після смерті ОСОБА_4, тому
у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про зміну черговості одержання права
на спадкування - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Ю.В. Геєць