Справа №162/118/14-ц
Номер провадження 6/162/13/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року
смт. Любешів

Любешівський районний суд
Волинської області в складі

головуючого - судді
Хомича В.І.,

за участю секретаря
Смаль Т.П.,

начальника Любешівського ВДВС -
Гречко Л.П.,

розглянувши подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Любешівського районного управління
юстиції у Волинській області Левковця
М.В. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_3,-

встановив:

Подання вмотивовано тим, що на
примусовому виконанні у ВДВС
Любешівського РУЮ перебуває
виконавчий лист № 2-46/06, виданий
Любешівським районним судом
Волинської області 20 березня 2006 року,
про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій
грошовій сумі в розмірі 150 гривень
щомісячно, починаючи з дня подання
заяви з 10.02.2006 року і до їх повноліття.
Аліменти боржником сплачувалися
частково, станом на 31 січня 2014 року
заборгованість становить 8955,47 гривень.
Державним виконавцем було вчинено ряд
виконавчих дій, з метою обстеження
майнового стану боржника направлялись
відповідні запити про наявність
рухомого і нерухомого майна, доходів
тощо.

У зв'язку з наведеним головний
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Любешівського районного управління
юстиції у Волинській області Левковець
М.В.просить обмежити у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3 до виконання своїх
зобов'язань.

В судовому засіданні начальник
відділу державної виконавчої служби
Любешівського районного управління
юстиції у Волинській області Гречко
Л.П. подання підтримала, просила його
задовольнити.

Заслухавши пояснення начальника ВДВС
Любешівського РУЮ , вивчивши подання,
суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 33
Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною. На здійснення цих прав
не може бути встановлено жодних
обмежень, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

З наведеного вбачається, що
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України громадянину України -- це
виключна міра процесуального примусу,
яка може бути застосована в
передбачених законом випадках з
врахуванням принципу балансу
інтересів.

Вирішуючи питання про
встановлення обмеження у праві виїзду
за межі України громадянину України,
відповідно до частини 2 статті 10 ЦПК
суб'єкт подання зобов'язаний довести
наявність обставин, викладених у
статті 6 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України".

Відповідно до цього Закону
громадянину України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за межі
України у випадках, якщо: він обізнаний
з відомостями, які становлять державну
таємницю, - до закінчення терміну,
встановленого статтею 12 цього Закону;
діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань,
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України;
стосовно нього у порядку,
передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством,
застосовано запобіжний захід, за
умовами якого йому заборонено
виїжджати за кордон, - до закінчення
кримінального провадження або
скасування відповідних обмежень; він
засуджений за вчинення кримінального
правопорушення - до відбуття покарання
або звільнення від покарання; він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань; він
свідомо сповістив про себе неправдиві
відомості - до з'ясування причин і
наслідків подання неправдивих
відомостей; він підлягає призову на
строкову військову службу - до
вирішення питання про відстрочку від
призову; щодо нього подано цивільний
позов до суду - до закінчення
провадження у справі; він перебуває під
адміністративним наглядом міліції - до
припинення нагляду.

Відомості про наявність обставин,
передбачених пунктами 1-4, 6-9 частини 1
статті 6 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України", у поданні та
матеріалах виконавчого провадження
відсутні.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_3
частково погашав заборгованість. Після
прийняття виконавчого провадження
головним державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Любешівського районного управління
юстиції у Волинській області Левковцем
М.В. учинялись такі дії: боржнику
направлялись виклики про явку у ВДВС,
попередження про кримінальну
відповідальність за ухилення від
сплати аліментів, виконано запити до
БТІ, в реєстраційну службу
Любешівського РУЮ, Камінь-Каширського
МРЕВ, Любешівського РЦЗ, Ратнівської
МДПІ щодо наявності у боржника майна чи
доходів.

Щодо ухилення божником від
виконання покладених на нього судовим
рішенням зобов'язань (пункт 5 частини 1
статті 6 Закону) суд вважає, що під цим
поняттям слід розуміти навмисне чи
інше свідоме невиконання особою
встановлених зобов'язань, тобто
боржник свідомо ухиляється від
виконання - має змогу виконати
зобов'язання у повному обсязі або
частково, але не робить цього без
поважних причин. Саме по собі
невиконання боржником зобов'язань
протягом строку, визначеного державним
виконавцем, не може свідчити про
ухилення боржником від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків тощо.

Враховуючи наведене, слід
констатувати, що доказів, які б
вказували на свідоме ухилення
боржником від виконання аліментних
зобов'язань, суб'єктом подання не
надано.

Керуючись статтею 377-1 ЦПК України,
суд --

ухвалив:

Відмовити у задоволенні подання
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Любешівського районного управління
юстиції у Волинській області Левковця
М.В. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається апеляційному суду через суд
першої інстанції протягом п'яти днів з
дня її постановлення. У разі, якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Головуючий: /підпис/
В.І.Хомич

Згідно з оригіналом.

Суддя Любешівського

районного суду
В.І.Хомич