МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
__________________________________________
Номер провадження №2/521/602/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі - Тітовій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловою площею, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси 14.01.2013 року звернувся позивач
ОСОБА_2 із позовною заявою до ОСОБА_3,
Малиновського РВ ДМС Управління ДМС в
Одеській області про визнання
втратившим право користування
житловою площею. До початку розгляду
справи по суті позивач подав уточнену
позовну заяву до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловою площею,
зазначаючи, що є власником 147/1000 частин
квартири АДРЕСА_1. В належній позивачу
квартирі він проживав разом із
дружиною - відповідачем ОСОБА_3 та їх
донькою ОСОБА_4, місце проживання
ОСОБА_3 було зареєстровано у вказаній
квартирі. Рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 22.07.2011 року
шлюб між сторонами було розірвано. В
грудні 2011 року, відповідач разом із
донькою добровільно виселилась з
квартири та з того часу в ній не
з'являється та не проживає, її
особистих речей в квартирі немає.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 самостійно
добровільно покинула квартиру та не
повертається без поважних причин,
ОСОБА_2 просив визнати її такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням, та встановити
порядок виконання рішення суду, за яким
воно є підставою для зняття
відповідача з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 09.07.2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені
в повному обсязі.

За заявою відповідача ОСОБА_3 про
перегляд заочного рішення, рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 09.07.2013 року скасовано, справу
призначено до розгляду в загальному
порядку.

Представник позивача за ордером та
витягом з угоди про надання правової
допомоги - ОСОБА_5 в судовому засіданні
уточнені позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник за
договором про надання правової
допомоги №83 від 23.08.2013 року ОСОБА_6, в
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги не визнали, посилаючись на те, що
між сторонами у 2011 році припинені
подружні відносини, зникло
взаєморозуміння, почалися сварки,
відповідачем вчинялося насильство у
сім'ї, що негативно впливало на психіку
їх малолітньої доньки, тому у грудні 2011
року відповідачка змушена була
виселитись із спірної квартири з
малолітньою дитиною.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, показання свідків,
надавши оцінку поданим доказам, суд
вважає, що заявлені позовні вимоги не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачу ОСОБА_2 на праві приватної
власності належить 147/1000 частин
квартири АДРЕСА_1, згідно договору
дарування частини квартири від 13.08.2004
року, посвідченого державним
нотаріусом Другої Одеської державної
нотаріальної контори Гур'яновою Л.Г.,
зареєстрованого в реєстрі за №1-4636.
Право власності позивача на вказану
частину квартиру також
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно КП «ОМБТІ та РОН» №4736016 від 14.09.2004
року.

З довідки - виписки з домової книги про
склад сім'ї та реєстрацію ОСОН
«Дзержинський» №1626 від 04.09.2012 року,
вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1,
зареєстровано місце проживання
позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та
їх доньки ОСОБА_4

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Актом від 30.04.2013 року, складеним головою
ОСОН «Дзержинський» у присутності
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
зазначено, що ОСОБА_3 в квартирі
АДРЕСА_1, з грудня 2011 року і по
теперішній час не проживає, її речей в
квартирі немає. З наміром про вселення
протягом цих років ОСОБА_3 не
зверталась.

Обставини зазначені в даному акті
спростовуються заявою сусідів сторін -
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, що проживають
в АДРЕСА_1, сусідки - ОСОБА_14, з АДРЕСА_2, -
від 03.09.2013 року, завіреною головою ОСОН
«Дзержинський». Вказані сусіди у своїй
заяві зазначили, що восени 2011 року
стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
погіршилися, між ними часто виникали
сварки, ОСОБА_2 застосовував до ОСОБА_3
психологічне, економічне та фізичне
насильство, погрози, образи. За цих
обставин у грудні 2011 року ОСОБА_3
змушена виселитись із спірної квартири
з малолітньою дочкою. ОСОБА_2 відібрав у
ОСОБА_3 ключі від квартири та заборонив
їй користуватися вказаним житлом.
ОСОБА_3 не втратила інтересу до
вказаної квартири, щомісяця
з'являється у їхньому будинку, вони
спілкуються з нею, однак потрапити до
квартири вона не може, оскільки у неї
немає ключів від вхідних дверей, а
також і тому, що там проживають інші
особи.

Допитаний в судовому засіданні свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_15, пояснили суду, що
останній час спілкуються з позивачем
ОСОБА_2, періодично бувають у нього в
квартирі, однак ОСОБА_3 з грудня 2011 року
там жодного разу не бачили, її речі в
квартирі теж не знаходяться, причини
відсутності ОСОБА_2 пояснював тим, що
вони з жінкою розвелися та вона
виселилася з квартири, також свідки
зазначили, що за весь час спілкування з
позивачем їм не було невідомо про намір
відповідачки вселитися до спірної
квартири.

Суд не приймає до уваги показання
свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15, так як вони
вказали, що спілкуються з ОСОБА_2 не
дуже тривалий час та їх пояснення
спростовуються поясненнями інших
свідків.

Так, допитані в судовому засіданні в
якості свідків - ОСОБА_11, ОСОБА_14,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, своїми поясненнями
підтвердили факти спірних
взаємовідносин сторін наведені у заяві
від 03.09.2013 року, також свідки пояснили,
що знають тривалий час сторони по
справі, так як частина з них проживають
в АДРЕСА_1. Як сусідам їм відомо, що з 2011
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли
спірні правовідносини, вони припинили
подружні стосунки, ОСОБА_2 здійснював
психологічний, економічний, фізичний
тиск на ОСОБА_3, між ними часто виникали
скандали, сварки, що негативно впливало
на психічний стан дитини. Також позивач
своїми діями примусив відповідачку
залишити спірну квартиру, дав їй деякі
побутові речі, вона переїхала в інший
будинок, в іншу кімнату, що належить на
праві власності ОСОБА_2, але там погані
умови проживання, тому вона щомісяця
навідувалася до АДРЕСА_1, так як це є
квартира спільного заселення, але
потрапити у кімнату де вона проживала з
чоловіком та донькою, ОСОБА_3 не могла,
тому що у неї не було ключів та при
цьому ОСОБА_2 здавав у найом для
проживання іншим особам спірну
кімнату.

Тобто в судовому засіданні
встановлено, що між сторонами виникли
спірні відносини, що стали перешкодою у
проживанні ОСОБА_3 в спірній квартирі,
за місцем реєстрації.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або за законом.

На підставі вказаної норми суд може
визнати особу, такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки без поважних
причин.

Враховуючи вищезазначені обставини
справи, суд вважає, що вимоги про
визнання ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_1,
яка належить позивачу, не підлягають
задоволенню у зв'язку з тим, що
відсутність відповідачки за місцем
реєстрації понад встановлені законом
строки, без поважних причин не знайшла
свого підтвердження у ході розгляду
справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловою
площею - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Л.В. Жуган