Михайлівський районний суд
Справа № 321/510/13-ц
Провадження № 2/321/4/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2014 рік

у складі: головуючого судді ,-
Ворожбянова А.М.

при секретарі,- Бородіної І.В.

за участю позивача ,- ОСОБА_3

за участю представника
позивача ,- ОСОБА_4

за участю відповідача ,- ОСОБА_5

за участю представника
відповідача ,- ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому
засіданні залу суду смт. Михайлівка,
Михайлівського району, Запорізької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зобов'язання
оплатити закуплену сільгосппродукцію
та стягнення заборгованості з
урахуванням індексу інфляції та три
відсотки річних від суми боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 про зобов'язання оплатити
закуплену сільгосппродукцію та
стягнення заборгованості з
урахуванням індексу інфляції та три
відсотки річних від суми боргу.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує наступним.

Протягом трьох років - 2008, 2009, 2010, на
підставі обоюдної домовленості він
продав, а відповідач ОСОБА_5, придбав у
нього насіння соняшника по договірній
ціні.

За сформованим між ним та ОСОБА_5
звичаєм, щодо здійснення правочинів
купівлі- продажу насіння соняшника, без
передплати, він отримував від
відповідача письмові документи
первісного обліку, якими він
підтверджував обставини закупки у
нього цієї сільгосппродукції із
зазначенням кількості у кг., ціни за 1
кг., дати продажу і загальної вартості.
При цьому за спільною згодою, він та
ОСОБА_5, визначали строки оплати
закупленої продукції.

Відповідач свої зобов'язання перед ним
за закуплене насіння соняшника у 2008
році та 2009 році виконав у повному
обсязі. Тому у травні 2010 року, він
знову погодився з пропозицією
відповідача продати йому врожай
насіння соняшника 2009 року, який його
родина і інші родичі, зберігали,
очікуючи як завжди, весняного
зростання закупочних цін на ринку
купівлі-продажу. Відповідно до цієї
домовленості, 19 і 20 травня 2010 року його
син - ОСОБА_3, з їхнього складу,
розташованого за адресою; АДРЕСА_1
завіз, і згрузив на складі олійниці, по
вул. Пушкіна належної відповідачу,
насіння соняшника, загальною кількістю
51613 кг. З них 26390 кг. 19 травня було
перевезено семи рейсами вантажівкою
ГАЗ-4301 під керуванням ОСОБА_7 20 травня
2010 року, у такий же спосіб було
завезено 25223кг. насіння соняшника.

На наступний день 21.05.2010 року він і
відповідач, звірили свої записи
первинного обліку кількості проданого
ним і купленого відповідачем 19-20 травня
2010 року насіння соняшника. При цьому
відповідач, для нього власноруч
заповнив бланк первісного обліку про
прийняття куплених у нього 51613 кг.
насіння соняшника по ціні 4,65 грн. за 1кг.
Цей бланк відповідач, через кілька днів
після часткової сплати йому, на
прикінці травня 2010 року 60 тисяч грн.
забрав, надавши інший, зменшивши у
ньому кількість закупленого насіння
соняшника до 38750 кг. по ціні 4,65 грн. за 1
кг на суму 180187 грн. з урахуванням
виплаченої йому суми 60 тис. грн..

У той час, при отриманні від
відповідача нового документу
первісного обліку зі зміненим ним
текстом у зв'язку з виплатою 60 тисяч
грн. в рахунок загальної вартості
проданого йому 19 та 20 травня 2010 року
насіння соняшника, він не звернув
уваги на відсутність дати в цьому
документі первісного обліку.

Відповідач при видачі нового документу
узгодив з ним дату оплати останньої
суми 180187 грн. 50 коп. до 10 вересня 2010
року. До теперішнього часу ОСОБА_5
відмовляється сплатити йому
заборгованість у розмірі 180187 грн. 50
коп., з мотиву відсутності у нього
коштів, а останнім часом з надуманих
підстав, він став стверджувати, що не
має цієї заборгованості, що він ніби-то
не здійснював в травні 2010 року закупку
у нього насіння соняшника. Зазначені
дії відповідача, він вважає ні чим
іншим, як способом ухилитися від
виконання зобов'язання сплатити борг.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
підтримав свої позовні вимоги та
пояснив, що відповідач ОСОБА_5 при
видачі нового документу узгодив з ним
дату оплати останньої суми 180187 грн. 50
коп. до 10 вересня 2010 року. Відповідач до
теперішнього часу відмовляється
сплатити йому цю заборгованість у
розмірі 180187 грн. 50 коп., з мотиву
відсутності у нього коштів, а останнім
часом з надуманих підстав, він став
стверджувати що не має цієї
заборгованості, що він ніби-то не
здійснював у травні 2010 року закупку у
нього насіння соняшнику. Він ці дії
відповідача вважає ні чим іншим, як
способом ухилитися від виконання
зобов'язання сплатити 180 187 грн. 50 коп.
Хоча в такий же спосіб як і з ним, тоб-то
на такому ж бланку, який ОСОБА_5
видавав йому, останній вчиняв
сільськогосподарські операції з
іншими особами. Проте борг перед цими
особами ОСОБА_5 або визнав сам, або борг
був стягнутий за рішенням суду, а
всупереч обставинам, наявність боргу
перед ним, ОСОБА_5 не визнає. Відповідач
з вересня 2010 року по теперішній час
порушує зобов'язання перед ним по
сплаті боргу у сумі 180187 грн. 50 коп.,
тобто не виконує цього грошового
зобов'язання. В своїх вимогах
розрахунок суми три процента річних,
він здійснює у відповідності до
загальновідомого у сфері фінансів
терміну « процент», який визначається
як прибуток отриманій кредитором від
позичальника за період користування
сумою грошових коштів. Суму три
відсотки річних від суми основного
боргу 180 187 грн. 50 коп., за весь час
прострочення відповідачем ОСОБА_5
боргу, розраховує за наступною
формулою: три відсотки річних від сумі
основного боргу відповідача 180187 грн. 50
коп. складає 5405 грн. 64 коп. (=180187,50:100 х З);
у місяць три відсотки річних з суми 5405,64
грн. складає 450 грн. 47 коп. ( = 450,47 :12); три
відсотки річних за 42 місяця, з вересня
2010 по січень 2014 року включно,
прострочення відповідачем ОСОБА_5
боргу складає 18919 грн. 74 коп. (= 450,47x 42).
Розрахунок розміру боргу відповідача,
з урахуванням встановленого індексу
інфляції, він здійснив у відповідності
до ст.2 Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення» від 03.07.1991
року № 1282-ХІІ, якою передбачено що
індексація здійснюється, якщо величина
індексу споживчих цін перевищила 101%, до
встановлених Держкомстатом України
індексів інфляції у період з вересня 2010
року по лютий 2014року та у відповідності
до формули викладеною Верховним судом
України у листу від 03.04.1997 року за № 62-97
«Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ». Сума боргу з
урахуванням індексу інфляції? 109,1 % за
2010 рік складає 16397 грн., сума боргу з
урахуванням індексу інфляції 104,6% за 2011
рік складає 8289 грн., а всього 24686 грн.
Індекси інфляції за 2012-2013 роки не
перевищували 101%. Визначає що на час
розгляду справи по суті загальний борг
відповідача ОСОБА_5 у зв'язку з
невиконанням зобов'язання по оплаті
закупленого у нього насіння соняшнику
складає 223793 грн. 24 коп. (=180187, 50 + 18919,74 +
24686,00), яку він просить стягнути з
відповідача на його користь в повному
обсязі. Крім того, просить суд стягнути
з відповідача на його користь судові
витрати, а саме: суму в розмірі 2237 грн. 93
коп., яка є сплатою судового збору за
подання позовної заяви та 1881 грн. 60 коп.
за проведення економічної
бухгалтерської експертизи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5
позовні вимоги позивача не визнав та
пояснив суду, що він розрахувався з
ОСОБА_3 за сільгоспродукцію, яку він
йому здавав. На теперішній час він не
має заборгованості перед ОСОБА_3 Ціна
соняшника на той час - в 2010 році, була 2
грн. 53 коп., тому у нього не могла бути
ціна соняшника 4 грн. 65 коп. за 1 кг.
Вважає, що договори повинні укладатися
в письмовій формі. ОСОБА_3 не показує
договір, не має умов договору. Раніше
ОСОБА_3 звертався з заявою до суду з
позовними вимогами, які пред'являв
йому, але через деякий час написав
заяву, про залишення позову без
розгляду. Тепер вдруге звернувся до
суду, тільки змінив свої вимоги. Не може
пояснити, коли саме, при яких
обставинах та в якому році складалася
накладна, її дату. Він є приватним
підприємцем. Він вів записи, тоб-то
записував отриману продукцію та видачу
продукції. Рахунок, про який йде мова,
не має ніякого відношення до
договорів. Не заперечує, що бланк
написаний ним власнорнуч, але він був
просто розрахунком чернових записів.
Може бути таке, що до нього приїздив
ОСОБА_3, з яким вони розмовляли про
здачу та отримання грошей і так
можливо виник вказаний рахунок. Під
рукою не було аркушів, на якому можна
було записати чернові записи, і тому
він заповнив чернові записи на бланку,
який є в матеріалах справи. Печатка в
бланку стоїть, так як чисті бланки з
печатками були вже заготовлені та
проштамповані, тому так і виник
вказаний бланк. Ніякої заборгованості
він не має перед ОСОБА_3, так як за здану
ним сільгоспродукцію у 2008-2009 роках він
вже розрахувався. Просив суд в
задоволенні позовних вимог позивачу
ОСОБА_3 - відмовити.

В судовому засіданні, допитаний в
якості свідка ОСОБА_3 пояснив суду, що 19
та 20 травня 2010 року, його син ОСОБА_7,
разом з ОСОБА_8, на автомобілі ГАЗ,
перевозили зі складу, який належить
його сину, за адресою: вул. К.Маркса,
насіння соняшника до ОСОБА_5, за
адресою: АДРЕСА_2. Кожну ходку починали
з 09 год. 00 хв. ранку, і закінчували
привіз насіння соняшника ввечері.
Насіння соняшника належить йому, його
сину - ОСОБА_7, членам його родині. При
складанні накладної про те, що ОСОБА_5
винен йому гроші за продаж соняшника,
він запропонував йому, щоб і дружина
була присутня при цьому та поставила
свій підпис, на що ОСОБА_5 відповів, що
він два роки здавав йому продукцію, т.б.
підстав не довіряти йому - немає. Він
особисто був присутній, коли відбулося
зваження ОСОБА_5 кожної тонни соняшника
на вагах, на підприємстві останнього.
Він вів облік здачі насіння соняшника
для продажу ОСОБА_5 Останній також вів
облік в своїх записах. Згідно його
обліку, він продав ОСОБА_5, 19 травня 2010
року - 26 т. 390 кг. насіння соняшника, 20
травня 2010 року, він продав ОСОБА_5 25 т. 223
кг. насіння соняшника. Письмовий
договір між ним та ОСОБА_5 не укладався.
22 травня 2010 року, після продажу насіння
соняшника ОСОБА_5 власноручно склав
документ, накладну, з надписом
«Рахунок» на продаж йому 51 т. 613 кг.
насіння соняшника, на загальну суму 240
000 грн. з вказанням ціни насіння
соняшника за один кілограм - 4 грн. 65
коп. Він довіряв йому повністю, і тому
не оформив письмово договір. До цього,
два роки, в усній формі, ОСОБА_5
виконував умови по продажу йому
насіння соняшника і підстав не
довіряти йому, не було. Коли через
деякий час, ОСОБА_5 віддав йому частину
боргу в розмірі 60 000 грн., він забрав в
нього накладну на суму 240 000 грн. При
цьому, йому постійно телефонували і він
сказав, йому терміново потрібно їхати,
накладну віддасть пізніше. Наступного
дня він відав йому нову, переписану
накладну, (з надписом «Рахунок»),
замість взятої раніше з вказанням суми
боргу 180 187 грн., вартості 38 750 кг.
соняшника. Тоб-то, ОСОБА_5 відрахував
суму сплаченого ним суму боргу 60 000 грн.
від суми основного боргу в розмірі 240 000
грн., що дорівнювалось 180 187 грн. Він
поклав накладну до кишені і не помітив,
що в накладній немає дати її
складання. Вказана накладна є в
матеріалах справи. В березні 2013 року, до
нього підходив ОСОБА_5 та пропонував
переписати накладну, в ній він
поставить дату - 2013 рік, але сказав, що
борг він віддасть за півтора роки, до
кінця 2014 року. Сказав, що зробить це з
метою, щоб залишитися з ним друзями. Але
він побоявся зробити так, як говорив
ОСОБА_5 Адже в 2013 році ОСОБА_5 вже не
значився приватним підприємцем, не
займався підприємницькою діяльністю і
тому він не буде мати можливість
віддати борг, посилаючись на вказані
факти. Він відмовився на
запропонування ОСОБА_5 переписати
останнім накладну. Якщо ОСОБА_5 віддав
би йому всю суму боргу, він би ніколи не
звертався з позовом до суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7
пояснив, що 19 та 20 травня 2010 року, він, ще
з одним чоловіком - ОСОБА_8, возив
насіння соняшника, яке належало йому,
його батькові - ОСОБА_3 та членам його
родини на базу до ОСОБА_5 на продаж.
Соняшник перевозили з його ангару, який
розташований в АДРЕСА_1 на базу до
ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3. Перший день,
він відвіз сім машин, завантажених
соняшником, на базу до ОСОБА_5 та другий
день відвіз 7 машин завантажених
соняшником. Загальна вага проданого
насіння соняшника була 51 тонна. Його
батько - ОСОБА_3, був особисто присутній
при тому, як ОСОБА_5 важив на своїх вагах
насіння соняшника. Його батько, ОСОБА_3,
вів облік здачі насіння соняшника в
своїх записах, ОСОБА_5 також вів облік у
себе. ОСОБА_5 повинен віддати його
батькові - ОСОБА_3 за насіння соняшника
240 000 грн., а віддав тільки 60 000 грн.,
залишився борг - 180 000 грн. Прийняв
ОСОБА_5 насіння соняшника за ціною 4
грн. 65 коп., про це він дізнався пізніше.
Батько йому сказав, що з загального
боргу в розмірі 240 000 грн., ОСОБА_5 віддав
йому тільки 60 000 грн., тому потрібно
зачекати трошки, поки ОСОБА_5 не
віддасть йому всю суму боргу. ОСОБА_5
так і не віддав його батькові - ОСОБА_3
борг за насіння соняшника в розмірі 180
000 грн. Він був присутній при тому, як
ОСОБА_5 та його батько ОСОБА_3 22 травня
2010 року складали розписку про те, що
ОСОБА_5 повинен віддати батьку борг за
продаж насіння соняшника в розмірі 180 000
грн. Раніше була інша розписка в 2010
році, про те, що за вказане насіння
соняшника ОСОБА_5 повинен віддати
ОСОБА_3 240 000 грн. В ній була зазначена
дата, але ОСОБА_5 віддав з цієї суми
боргу батьку 60 000 грн., і тому забрав
розписку, де було зазначено, що він
винен 240 000 грн., замість написав
розписку з сумою боргу 180 000 грн.
Пам'ятає, що в квітні 2013 року до нього
приїздив ОСОБА_5 та говорив, що він хоче
віддати батькові борг за насіння
соняшника. Пояснив вказане бажання тим,
що він бажає залишитися людиною і
розрахуватися з боргом. Він відповів
ОСОБА_5, що все потрібно завірити. На
другий день ОСОБА_5 приїхав до нього
разом зі своїм сином та попросив дати
йому в борг 180 000 грн. Він відповів йому,
що в нього вже є борг в розмірі 180 000
грн., нехай віддасть те, що він
заборгував.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8
пояснив суду, що 19 та 20 травня 2010 року,
він, разом з ОСОБА_7 грузив соняшник з
його ангару та возили на базу до
ОСОБА_5 на продаж. Ваги знаходилися на
території олійниці ОСОБА_5
Завантажували соняшник на вагах по сім
ходок 19.05.2010 року та сім ходок 20.05.2010
року. При ньому, ніякого розрахунку з
ОСОБА_3, ОСОБА_5 не вів, він цього не
бачив. Тільки був присутній як возили
соняшник до ОСОБА_5, так як сам возив цей
соняшник. ОСОБА_3 поясняв йому, що це
соняшник його батька - ОСОБА_3 та
зокрема їхньої родини. Він не бачив, які
складалися документи стосовно
соняшника.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10
пояснив суду, що 20.05.2010 року, він
побачив ОСОБА_7, який автомобілем ГАЗ -
привозив насіння соняшника до ОСОБА_5
та дізнався від нього, що 51 т. соняшника
він, разом з батьком, ОСОБА_3 продали
ОСОБА_5 Для цього він приїздив на адресу
по АДРЕСА_3. до ОСОБА_5 01.08.2013 року він
надавав ОСОБА_3 розписку ОСОБА_5, яку він
йому написав, для відому. ОСОБА_5 брав в
нього гроші на закупку соняшника.
Пояснив, що він бажає розвиватися,
закупити соняшник.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11
пояснив суду, що в 2012 році він був
запрошений ОСОБА_5 до зборів. На них
вирішувалось питання з приводу того,
щоб люди, які здавали сільгоспродукцію
ОСОБА_5 почекали, поки він з ними
розрахується. Він з грудня 2009 року
почав здавати ОСОБА_5 продукцію, а
ОСОБА_3 здав соняшник у травні 2010 року.
Коли він здав ОСОБА_5 насіння
соняшника, він отримав від нього
письмове підтвердження вказаного, а
саме: бланк, з надписом «рахунок», в
якому було зазначено, що ОСОБА_5 отримав
від нього насіння на зберігання, ціну
насіння за 1 кг. - 4 грн. 60 коп., т.б. 4600 грн.
за одну тону. Крім того, ОСОБА_5 вказав
в зазначеному бланку, яку суму він йому
сплачував та віддавав гроші, а потім
частково вказував, яку суму він
заборгував. Взагалі він здавав
насіння у вересні 2010 року, в накладній
вказано, що у грудні 2010 року, т. б. він
здавав йому сільгоспродукцію тільки в
2010 році. Всього ОСОБА_5 віддав йому 16 000
грн., а залишився борг в сумі 31 000 грн. За
рішенням суду, з ОСОБА_5 на його
користь,було стягнуто суму боргу по
ціні 3100 грн. за одну тонну, т.б. саме
апеляційний суд вирішив питання по
ціні 3100 грн.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12
пояснив суду, що йому відомо, що ОСОБА_5
повинен повернути ОСОБА_3 за здачу
останнім насіння соняшника біля 200 000
грн. Конкретно суму він не знає. Він чув,
як ОСОБА_5 сказав, що якщо ОСОБА_3 буде
ще витребувати з нього суму боргу, то
він зовсім не віддасть йому борг. Це
було в серпні 2012 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13
пояснив суду, що у листопаді 2012 року
ОСОБА_5 збирав всіх, хто здавав йому
сільгоспродукцію в барі «Гетьман» на
збори, та обіцяв всім повернути гроші.
Він чув, як ОСОБА_5 говорив, що він
поверне борг. Знає, зі слів ОСОБА_3, що у
ОСОБА_5 перед ним борг в розмірі 180 000
грн.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14
пояснив суду, що йому відомо, що ОСОБА_5
заборгував ОСОБА_3 гроші. Він чув, як
ОСОБА_5 говорив ОСОБА_3, щоб той не
звертався з позовом до суду, тому що він
поверне борг. Знає, що ОСОБА_5 повинен
ОСОБА_3 180 000 грн. ОСОБА_3 здав йому
соняшник по 4 грн. 65 коп.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15
пояснив суду, що йому відомо, що ОСОБА_5
заборгував ОСОБА_3 гроші за те, що він
здав йому насіння соняшника та не
отримав від нього за це гроші. У вересні
2012 року, він був присутній, як ОСОБА_5
обіцяв ОСОБА_3 повернути борг. Але він
не був присутній при тому, ОСОБА_5
виписував накладні. ОСОБА_5 також має
борг перед ним особисто. 01.08.2013 року, він
передав ОСОБА_3 для відома, письмове
зобов'язання ОСОБА_5 перед ним, т.б.
накладну, про те, що він у вересні 2010
року здав на зберігання ОСОБА_5 насіння
соняшника по ціні 4,4 грн. за 1 кг., а
всього 3270 кг. на суму 14388 грн. ОСОБА_5
зобов'язався повернути зазначену суму
до 30 травня 2012 року. До теперішнього
часу, ОСОБА_5 борг йому не віддав, але з
його слів, не заперечує про наявність
боргу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16
пояснив суду, що він знає, що в травні 2010
року, ОСОБА_3 здав ОСОБА_5 насіння
соняшника. Восени 2012 року ОСОБА_5 зібрав
всіх, кому винен гроші, за здачу йому
сільхозпродукції та роз'яснив, що він
готовий всім повернути гроші, признав
борг. Про суму боргу ОСОБА_5 перед
ОСОБА_3 мови не було. ОСОБА_5 говорив, що
буде працювати та віддавати їм борг.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17
пояснив суду, що взимку 2013 року, він
приїхав на риок в смт. Михайлівка. Там
зустрів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Вони
розмовляли, про що саме, він не чув.
Конкретно він не знає, хто, кому
заборгував. Потім ОСОБА_5 запросив його
до кафе «Гетьман». Там було багато
людей, яким ОСОБА_5 заборгував гроші. В
кафе вирішувалося питання про надання
ОСОБА_5 дозволу працювати. Особисто
йому ОСОБА_5 заборгував гроші, яку саме
суму не хоче говорити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18
пояснив суду, що йому знайомі і ОСОБА_5
і ОСОБА_3 ОСОБА_5 заборгував йому
особисто 8 000 грн. Він був присутній на
зборах в барі «Гетьман». Люди, яким
ОСОБА_5 заборгував гроші, хотіли, щоб
ОСОБА_5 віддав маслобойню, хтось би
робив там, і він віддавав гроші - борг
людям. ОСОБА_3 також був присутній на
зборах. Він знає, що ОСОБА_5 заборгував
ОСОБА_3 гроші, всього 180 000 грн. Йому
відомо, що ОСОБА_3 здавав ОСОБА_5
соняшник в 2010 році, яка сума та
кількість соняшника, він не знає.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_19
пояснила суду, що бланк, з надписом
«Рахунок», на якому було зроблені
відповідні записи, розглядався нею як
реквізит. Саме зазначений бланк
«рахунок» не може бути підтвердженням
наявності боргу. Рахунок можливо
виставити та не здійснити операцію.
Операція повинна відображатися в книзі
обліку або передачі грошових засобів
продавцю. Бланк про операцію повинен
заповнювати продавець, в даному
випадку це ОСОБА_3

Суд, ознайомившись в судовому
засіданні з поясненнями позивача,
відповідача, свідків, експерта,
вивчивши докази по цивільній справі, а
саме: бланк «Рахунок» з підписом
ОСОБА_5 та печаткою фізичної особи
підприємця ОСОБА_5, висновок № 146-13
судово-економічної експертизи від
20.11.2013 року, повідомлення начальника
Міністерства Доходів і Зборів України
від 09.08.2013 року, та оцінивши все в
сукупності, приходить до висновку, що
позов обґрунтований та підлягає
задоволенню.

У відповідності до висновку експерта №
146-13 судово - економічної експертизи від
20.11.2013 року, документально підтвердити
факт здійснення господарської
операції з купівлі фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_5 у ОСОБА_3 товару
зазначеного на бланку «Рахунок», в
об'ємі наданих на дослідження
документів, не надається за можливе.
При цьому експерт, не підтверджуючи
факт здійснення господарської
операції з купівлі зазначеного товару
на бланку «рахунок» також і не
спростовує зазначений факт.

Проте, суд, прийшов до висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог позивача виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні, на
підставі пояснень сторін по справі,
свідків, доказів, а саме: повідомлення
начальника Міністерства Доходів і
Зборів України від 09.08.2013 року, судом
було встановлено, що відповідач по
справі ОСОБА_5 був зареєстрований
фізичною особою підприємцем та
займався підприємницькою діяльністю
та постійно знаходився на спрощеній
системі оподаткування Підприємницьку
діяльність припинив в 2013 році.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
наполягав на вимогах, стосовно
наявності заборгованості ОСОБА_5 в
розмірі 180 187 грн. 50 коп., з урахуванням
індексу інфляції та три відсотки
річних від суми боргу. В підтвердження
заборгованості позивач ОСОБА_3 надав
суду докази - бланк «Рахунок», в якому
вважає зафіксований факт прийняття
від нього відповідачем ОСОБА_5 насіння
соняшника в розмірі 38 750 кг.

У відповідності до наданого
позивачем бланку, з надписом
«Рахунок», суд прийшов до висновку, що
зазначений бланк заповнений та
складений саме відповідачем ОСОБА_5.
Крім того, в судовому засіданні,
відповідач ОСОБА_5 не заперечував, що
бланк заповнений ним власноручно,
тільки в якості чернетки, але не зміг
пояснити, коли саме, при яких
обставинах та в якому році складалася
«накладна», її дату. Посилання
відповідача на той факт, що бланк
заповнений в якості чернетки, не
знайшло своє підтвердження в судовому
засіданні.

Так, бланк, з надписом «Рахунок»
містить в графі «Директор» підпис
відповідача ОСОБА_5, та місить підпис
головного бухгалтера, бланк завірений
печаткою фізичної особи підприємця
ОСОБА_5. Постачальник у вказаному
бланку, зазначений позивач - ОСОБА_3 В
бланку «Рахунок» містяться графи -
«Найменування, одиниці виміру,
кількість, ціна без ПДВ, сума без ПДВ»
та під якими записані наступні записи
російською мовою - «38 750 кг.
подсолнечника тридцять восем тис.
семсот пятдесят кг. х 4, 65 грн./кг., - 180 187
грн. - сто восемдесят тысяч сто
восемдесят семь грн.».

Всупереч поясненням відповідача
ОСОБА_5, що зазначений бланк є
чернеткою, суд встановив, що бланк
взагалі не місить записів та поміток
щодо того, що це є чернетка, навпаки, всі
суми записані цифрами, містять записи
прописом, бланк завірений печаткою
встановленого зразку для фізичних
осіб - підприємців, підписаний
директором та головним бухгалтером.
Зазначене свідчить про дійсні фактичні
відносини між сторонами по справі, які
склалися між ними та були направлені на
здійснення операцій по здачі та
закупівлі сільгоспродукції на момент
зайнятості підприємницькою діяльністю
відповідачем ОСОБА_5 в 2010 році.

Той факт, що бланк не місить дати його
складання, суд розцінює, як намагання
відповідача уникнути в подальшому
відповідальності по сплаті боргу і
неуважністю при цьому ОСОБА_3

У відповідності до Закону України
«Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», бланк
«Рахунок», не відповідає ознакам
первинного документу, оскільки ним не
фіксується будь - яка господарська
операція, проте, у відповідності до
висновку експерта № 146-13 від 20.11.2013 року,
вказаний документ, носить
інформаційний характер. На підставі
зазначеного, суд прийшов до висновку,
що між сторонами все ж таки відбулися
дії, спрямовані на закупівлю соняшника
між ними в 2010 році, т.б. виникли
зобов'язання.

Крім того, суд вважає, що бланк
«Рахунок» складений саме в такій
формі, та який міститься в матеріалах
справи, не суперечить правилам
складання облікових документів для
фізичних осіб - підприємців на
спрощеній системі оподаткування
діючим в 2010 році законодавством про
бухгалтерський облік. Зазначене
підтверджується висновком експерта №
146-13 судово - економічної експертизи від
20.11.2013 року, у відповідності до якого,
обов'язковість ведення
бухгалтерського обліку, складання
фінансової звітності, складання
первинних та зведених облікових
документів для фізичних осіб -
підприємців на спрощеній системі
оподаткування, що сплачують єдиний
податок, законодавством про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні не передбачена, але
й не заборонена. Правові засади
регулювання діяльності суб'єктів
підприємницької діяльності, що
зареєстровані як платники єдиного
податку, регулюються Указом
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

Первинні документи, які б
підтверджували здійснення
господарської операції, а саме: факт
купівлі фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_5 у ОСОБА_3 товару зазначеного на
бланку «Рахунок», на дослідження
експерту, не були надані. Замість
зазначених документів, відповідач
ОСОБА_5, надав експерту повідомлення, в
якому зазначив, що він не проводив
закупку у ОСОБА_3 насіння соняшника у
2010-2011-2012 роках, тому в книгах обліку
доходів та витрат він не значиться, як
постачальник соняшника. Він проводив
закупку у нього насіння соняшника в
2008-2009 роках в незначній кількості і
своєчасно з ним розрахувався на
готівку. На сьогоднішній день, у нього
немає ніякої заборгованості перед
ОСОБА_3 Ніяких накладних, інших
документів, які б свідчили про
взаємовідносини з ОСОБА_3, щодо
закупівлі соняшника у 2010 році не існує.
Тому він не може надати такі документи.

Проте, ствердження відповідача ОСОБА_5
про те, що взаємовідносин з ОСОБА_3, щодо
закупівлі соняшника у 2010 році не
існувало, спростовується поясненнями в
судовому засіданні свідків, які
підтвердили той факт, що
взаємовідносини, т.б. зобов'язання
ОСОБА_5 перед ОСОБА_3, щодо закупівлі
соняшника у 2010 році - існували.

Так, зокрема свідок ОСОБА_7 в судовому
засіданні пояснив, що 19 та 20 травня 2010
року, він, ще з ОСОБА_8, возив насіння
соняшника, яке належало ОСОБА_3, до
ОСОБА_5. Перший день він відвіз сім
машин ОСОБА_5 та другий день 7 машин.
Загальна вага насіння соняшника була 51
тонна. ОСОБА_5 повинен віддати їм за
насіння соняшника 240 000 грн., а віддав
тільки 60 000 грн., залишився борг - 180 000
грн. Прийняв ОСОБА_5 насіння соняшника
за ціною 4 грн. 65 коп., про це він
дізнався пізніше. Знає, що ОСОБА_5 не
віддав ОСОБА_3 борг за насіння
соняшника в розмірі 180 000 грн. Крім того,
свідок ОСОБА_7, був особисто присутній
при тому, як відповідач ОСОБА_5
власноручно складав накладну, після
продажу йому насіння соняшника з
вказаням суми боргу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8
надав пояснення щодо того, як 19 та 20
травня 2010 року, він, разом з ОСОБА_7
грузив соняшник та возили його до
ОСОБА_5 Перший день ваги знаходилися на
території підприємства ОСОБА_5
Завантажували соняшник на вагах по сім
ходок 19.05.2010 року, та сім ходок 20.05.2010
року.

Так, свідок ОСОБА_11 підтвердив той факт,
що ОСОБА_3 здав ОСОБА_5 соняшник у
травні 2010 року.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що 20.05.2010
року, він побачив ОСОБА_7, який
автомобілем ГАЗ - привозив насіння
соняшника до ОСОБА_5 та дізнався від
ОСОБА_7, що 51 т. соняшника він, з батьком
- ОСОБА_3, продали ОСОБА_5 Для цього він
приїздив на адресу по АДРЕСА_3.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12
підтвердив той факт, що йому відомо про
те, що ОСОБА_5 повинен повернути ОСОБА_3,
за здачу останнім, насіння соняшника
біля 200 000 грн. Конкретно суму він не
знає. Він чув в серпні 2012 року як ОСОБА_5
сказав, що якщо ОСОБА_3 буде ще
витребувати з нього суму боргу, то він
зовсім не віддасть йому борг.

Крім того, в судовому засіданні, з
пояснень свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_15 суд
встановив, що в 2010 - 2012 роках ОСОБА_5
здійснював господарські операції, у
відповідності до яких він приймав на
зберігання сільгосппродукцію по ціні 4
грн. 40 коп. ( та 4 грн. 60 коп.). Зазначене
спростовує ствердження відповідача,
про те, що в 2010 році, в нього ціни за
зберігання ( отримання) продукції в
розмірі 4 грн. 65 коп. не було.

У відповідності до наданого позивачем,
в якості доказу, бланку з надписом
«Рахунок», виданого ОСОБА_5 ОСОБА_11, суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_5, в такий же самий спосіб надав
ідентичний бланк і позивачу ОСОБА_3
Тоб-то, зазначені бланки, з надписом
«рахунок», ОСОБА_5 видавав особам, які
були з ним учасниками взаємовідносин
та перед якими він брав зобов'язання по
закупівлі та зберіганні
сільгоспродукції. Проте борг перед
цими особами ОСОБА_5 в одній ситуації
визнав сам (в часності в судовому
засіданні ОСОБА_5 визнав, що він має
борг перед свідком ОСОБА_15 в розмірі 14
388 грн.), іншій особі, борг був стягнутий
за рішенням суду, але всупереч
обставинам, наявність боргу перед
ОСОБА_3, ОСОБА_5 не визнає.

В судовому засіданні, відповідач
ОСОБА_5 не заперечував проти пояснень
свідка ОСОБА_11, який підтвердив той
факт, що по зазначеному бланку
«Рахунок», (який посвідчено печаткою
фізичної особи - підприємця та
ідентифікаційним номером підприємця)
ОСОБА_5 повинен йому певну грошову
суму.

В сукупності зазначені пояснення
опитаних в судовому засіданні свідків
свідчать про те, що між позивачем та
відповідачем відбувалися
взаємовідносин щодо закупівлі
соняшника у 2010 році. Відповідач ОСОБА_5
заперечує зазначене, тим самим
приховуючи факт закупівлі соняшника в
2010 році, що розцінюється судом, як
бажання відповідача уникнути від
сплати заборгованості по закупівлі
соняшника перед позивачем ОСОБА_7, тим
самим порушити взяті на себе
зобов'язання перед ним.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України, зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язання вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію ( передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

На підставі вищезазначених
доказів, судом було встановлено, що
відповідач ОСОБА_5 порушив взяті на
себе зобов'язання перед позивачем
ОСОБА_3 Згідно до ст. 610 ЦК України,
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Аналізуюче зазначене і приходячи до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог позивача, суд вважає
необхідним, у відповідності до
позовних вимог позивача, стягнути з
відповідача на користь позивача суму
основного боргу в розмірі 180 187 грн. 50
коп., суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції та три
відсотки річних за 42 місяця
прострочення боргу.

У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір не встановлений
договором або законом

Встановлений індекс інфляції в
Україні за 2010 рік - 109, 1%, за 2011 рік - 104/6%,
за 2012 рік - 99,8% за 2013 рік - 100,5%., за
січень 2014 року - 100,2%.

Розрахунок суми, з урахуванням три
відсотки річних за період не сплати
боргу відповідачем наступна.

Три відсотки річних від суми основного
боргу відповідача 180187 грн. 50 коп.
складає 5405 грн. 64 коп. (=180187,50:100 х 3); у
місяць три відсотки річних з суми 5405,64
грн. складає 450 грн. 47 коп. ( = 450,47 :12); три
відсотки річних за 42 місяця, з вересня
2010 по січень 2014 року включно,
прострочення відповідачем ОСОБА_5
боргу складає 18919 грн. 74 коп. (= 450,47x 42).

Сума боргу з урахуванням індексу
інфляції 109,1 % за 2010 рік складає 16397 грн.,
сума боргу з урахуванням індексу
інфляції 104,6% за 2011 рік складає 8289 грн., а
всього 24686 грн. Індекси інфляції за
2012-2013 роки не перевищували 101%.
Загальний борг відповідача ОСОБА_5 у
зв'язку з невиконанням зобов'язання по
оплаті закупленого в нього насіння
соняшнику перед позивачем складає 223 793
грн. 24 коп. (=180187, 50 + 18919,74 + 24686,00).

Розрахунок розміру боргу відповідача,
з урахуванням встановленого індексу
інфляції, регулюється ст.2 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» від 03.07.1991 року №
1282-ХІІ, якою передбачено що індексація
здійснюється, якщо величина індексу
споживчих цін перевищила 101%, до
встановлени Держкомстатом України
індексів інфляції у період з вересня 2010
року по лютий 2014 року та у
відповідності до формули викладеною
Верховним судом України у листу від
03.04.1997 року за № 62-97 «Рекомендації
відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ».

Також суд вважає необхідним стягнути з
відповідача ОСОБА_5 на користь позивача
ОСОБА_3 судові витрати, у відповідності
до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме: суму
в розмірі 2237 грн. 93 коп., яка є сплатою
ОСОБА_3 судового збору за подання
позовної заяви та 1881 грн. 60 коп. за
проведення економічної бухгалтерської
експертизи.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 15, 57, 88, 208, 213-215 ЦПК
України, ст. ст. 509, 610, ч 2 ст. 625 ЦК
України, ст.2 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ, суд
-

В И
Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
зобов'язання оплатити закуплену
сільгосппродукцію та стягнення
заборгованості з урахуванням індексу
інфляції та три відсотки річних від
суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 суму основного боргу в розмірі
180 187 грн. 50 коп., суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції в розмірі 24 686 грн., суму - три
відсотки річних за 42 місяця
прострочення боргу в розмірі 18 919 грн., 74
коп., а всього 223 793 грн. ( двісті
двадцять три тисячі сімсот дев'яносто
три) грн. 24 коп.

Стягнути ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
судові витрати в розмірі 4 119 ( чотири
тисячі сто дев'ятнадцять ) грн. 53 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
А.М. Ворожбянов