Компаніївський районний суд
Кіровоградської області
Справа № 391/1206/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2014р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Ревякіної О.В.,

при секретарі Боковій А.С.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Олесневич
Н.А.,

адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Компаніївка
Кіровоградської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до
фермерського господарства
«Компаніївський агролан», третя особа
на стороні відповідача відділ
Держземагенства у Компаніївському
районі Кіровоградської області про
визнання договору оренди землі
недійсним

ВСТАНОВИВ:

13.11.2013 року позивач звернувся до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
він являється власником земельної
ділянки, площею 6,71 га, що розташована на
території Нечаївської сільської ради
Компаніївського району
Кіровоградської області, згідно
державного акта на право приватної
власності на землю. В липні 2007 року між
ним та ФГ «Компаніївський агролан»
було укладено договір оренди землі,
який зареєстровано в Компаніївському
відділі КРФ ДП «Центр земельного
кадастру при Держкомземі України»
23.07.2007 року. В даному договорі оренди
відсутня така істотна умова договору
як передача у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Крім того, 01.08.2010 р.
між ними було підписано додаткову
угоду про зміни та доповнення до
договору оренди землі, які також були
зареєстровані в Компаніївському
відділі КРФ ДП «Центр земельного
кадастру при Держкомземі України»
30.09.2010 року. Просить суд визнати договір
оренди землі зі змінами та
доповненнями до нього недійсними та
повернути йому належну земельну
ділянку.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
посилаючись на обставини викладені в
позові, пояснили, що з пропозицією
укладення змін до договору в частині
доповнення умовою передачі у заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки ОСОБА_4 не
звертався, умови договору сторонами
виконуються, позивач дійсно передав
земельну ділянку в оренду та отримує
орендну плату, однак вважає, що
відсутність вищевказаної умови
договору порушує право позивача на
передачу земельної ділянки в заставу,
однак сам позивач в судовому засіданні
стверджував, що не бажає передавати
земельну ділянку в заставу.

Представник відповідача та адвокат
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали,
посилаючись на те, що відповідач згоден
за наявності пропозиції позивача
внести зміни до договору оренди, однак
позивач не бажає вносити зміни до
договору, з відповідною пропозицією не
звертався, внаслідок чого позовні
вимоги носять суто формальний
характер. Оспорюваний договір оренди
відповідає типовій формі договору, що
затверджена КМУ, умови договору
сторонами виконуються належним чином.
Крім цього, у відповідача відсутній
статутний фонд, що взагалі
унеможливлює внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
тобто така умова не відповідає виду
діяльності фермерського господарства.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у відсутність
представника відділу Держземагенства
у Компаніївському районі, позовні
вимоги не підтримав.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_4 являється власником
земельної ділянки, площею 6,71 га., що
розташована на території Нечаївської
сільської ради Компаніївського району,
відповідно до копії державного акта на
право приватної власності на землю,
серія ІІ КР № 008053 від 25.03.2002 року (а.с.9).

В 2007 році між ОСОБА_4 та фермерським
господарством "Компаніївський
агролан»" було укладено договір оренди
землі, відповідно до умов якого позивач
передав відповідачу в оренду земельну
ділянку загальною площею 6,71 га, строком
дії на 5 років. Даний договір
зареєстровано в Компаніївському
відділі КРФ ДП «Центр земельного
кадастру при Держкомземі України»
23.07.2007 року, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 23.07.2007 року за
№ 77 (а.с.5-6).

Крім того, між сторонами було укладено
додаткову угоду про зміни та
доповнення до договору оренди
земельної ділянки від 01.08.2010 року, які
також були зареєстровані в
Компаніївському відділі КРФ ДП «Центр
земельного кадастру при Держкомземі
України» 30.09.2010 року, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 30.09.2010 року за № 18 (а.с.8).

Згідно довідки ФГ «Компаніївський
Агролан» від 20.12.2013 р., копії Статуту ФГ
«Компаніївський Агролан» та копії
фінансового звіту суб'єкта малого
підприємництва на 30.09.2013 р. статутний
фонд ФГ «Компаніївський Агролан»
становить 00,00 грн., тобто статутний фонд
відсутній (а.с. 27-33).

За повідомленням відділу
Держземагенства у Компанїівському
районі від 14.01.2013 року договір оренди
землі, укладений між ОСОБА_4 та ФГ
«Компаніївський Агролан»,
зареєстрований 23.07.2007 року та зміни і
доповнення від 30.09.2010 р. відповідають
вимогам законодавства України.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України
«Про оренду землі», договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. Договір
оренди землі укладається у письмовій
формі і за бажанням однієї із сторін
може бути посвідчений нотаріально.

Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду
землі», істотними умовами договору
оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Відповідно до ст. 203, 205 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.

Статтею 215 ЦК України, передбачено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203
цього кодексу.

Статтею 18 Закону України " Про оренду
землі" передбачено, що договір оренди
землі набирає чинності після його
державної реєстрації.

Посилання представника позивача на
відсутність такої істотної умови, як
передача у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки як на підставу
визнання договору недійсним суд вважає
безпідставною адже, лише 16.09.2008 року
Законом України " Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сприяння будівництва" було встановлено
істотною умовою щодо передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
тобто, на момент укладення договору
оренди землі та його державної
реєстрації такої істотної умови не
існувало.

Додаткова угода про зміни та
доповнення до договору оренди землі,
укладена 01.08.2010 року, яка також не
містить такої істотної умови, як
передача у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, не може бути
підставою для визнання договору
недійсним, оскільки згідно ст. 18 Закону
України та ст. 125 ЗК України, договір
оренди землі набирає чинності після
його державної реєстрації. Тому, суд
приходить до висновку, що додаткова
угода була укладена між сторонами до
договору оренди землі, який набрав
чинності з моменту його державної
реєстрації, а саме 23.07.2007 року, тому в
момент підписання даного договору
оренди та додаткової угоди у сторін
було присутнє волевиявлення,
спрямоване на реальне настання
правових наслідків, а земельна ділянка
перебуває в користуванні ФГ
«Компаніївський агролан» на законних
підставах.

Отже, враховуючи, що державна
реєстрація укладеного між сторонами
договору оренди землі була здійснена
23.07.2007 року, а Закон України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо сприяння
будівництва» за яким стаття 15 Закону
України «Про оренду землі» була
доповнена істотною умовою щодо
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, був прийнятий 16.09.2008
року, суд приходить до висновку, що
підстав для задоволення позовних вимог
немає, оскільки на момент укладення
договору оренди землі та його
державної реєстрації істотної умови на
яку посилається позивач не існувало.

Крім того, в додатковій угоді сторони
вирішували конкретні питання відносно
зміни нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, строку дії договору
та оплати оренди.

Відповідно до п.3 ст.3 та ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договорів та визначення умов з
урахуванням вимог цього кодексу та
інших актів цивільного законодавства.
Підписання додаткової угоди до
договору оренди землі свідчить про
згоду позивача з умовами укладеного
договору оренди землі.

Заявляючи позов про визнання недійсним
договору оренди, позивач не зазначив у
чому полягає порушення його прав як
орендодавця відсутністю у договорі
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки і чому такі умови
неможливо встановити шляхом внесення
змін до договору у цій частині, хоча п. 32
договору оренди землі передбачає
здійснення змін умов договору у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів.

Судом не встановлено, а позивачем не
доведено будь-яких порушень прав
позивача з боку відповідача.

Частиною 3 ст.13 ЦК України визначено, що
не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах.

Посилання позивача на відсутність у
договорі оренди землі умови щодо
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки за відсутності його
конкретних пропозицій щодо внесення
змін до договору, направлених на
урегулювання цього питання, свідчить
про те, що він недобросовісно
використовує своє право.

Отже, враховуючи, викладені обставини,
суд приходить до висновку, що підстав
для задоволення позовних вимог немає,
оскільки на момент укладення договору
оренди землі та його державної
реєстрації істотної умови на яку
посилається позивач не існувало, не
встановлено також і порушення прав
позивача, а тому в задоволенні позову в
частині визнання договору оренди землі
та додаткової угоди про зміну умов
договору оренди землі недійсним слід
відмовити.

Не підлягає задоволенню також позовна
вимога про зобов'язання повернути
земельну ділянку, оскільки є похідною
від первісної вимоги про визнання
договору оренди землі та додаткової
угоди до договору оренди землі
недійсними. Отже, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог щодо
визнання договору недійсним, суд
відмовляє у задоволенні інших позовних
вимог, у зв'язку з чим позов не підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, понесені позивачем,
згідно ст. 88 ЦПК України, стягненню не
підлягають.

Судові витрати понесені відповідачем
підлягають задоволенню частково з
огляду на наступне.

Відповідно до Закону України від 20.12.2011
року «Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Матеріалами справи підтверджується, що
04.12.2013 року Байкулов Р.Р. - голова ФГ
«Компаніївський Агролан» уклав з
адвокатом ОСОБА_3 договір про надання
правової допомоги (а.с. 25), яка на
підставі свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю № 82/148
має право на заняття адвокатською
діяльністю (а.с. 26).

Згідно розрахунку витрат на правову
допомогу та розрахункової квитанції
відповідач поніс витрати на правову
допомогу адвоката в розмірі 1147 грн.

Як вбачається з журналів судових
засідань адвокат ОСОБА_3 приймала
участь у судовому засіданні 23.12.2013 року
з 15 год. 08 хв. до 15 год. 41 хв., що становить
33 хвилини, в судовому засіданні 16.01.2014
року з 10.01 год. до 10.43 год., що становить 42
хв., в судовому засіданні 20.01.2014 року з
15.00 год. до 15.26 год., що становить 26 хв., а
всього 1 год.41 хв.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет України на 2013 рік»
починаючи з 01 грудня 2013 року мінімальна
заробітна плата становить 1218 грн., а
тому граничний розмір витрат на
правову допомогу відповідно до Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» не повинен перевищувати 487,2
грн. за 1 годину роботи.

За таких обставин розмір витрат на
правову допомогу, що підлягають
стягненню складає 820,12 грн.

Керуючись ст. ст. 59, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, ід. № НОМЕР_1 на
користь фермерського господарства
«Компаніївський агролан»
(Кіровоградська область,
Компаніївський район, с. Гарманівка,
вул. Першотравнева, 22, )
понесені відповідачем витрати на
правову допомогу в сумі 487 грн. 20
коп.(вісімсот двадцять гривень
дванадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня проголошення або отримання його
копії.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області
О.В. Ревякіна