АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1401/14
Головуючий у 1-й інстанції: Мальцева Д.О.
Доповідач: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого
Волошиної В.М.

Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі
Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ДивисенкоТетяни
Олексіївни - представника Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 жовтня 2013 року по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивач ПАТ «Креді
Агріколь Банк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 14 834 грн. 27 коп., обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 25.07.2012 р. між
Публічним акціонерним товариством
«Креді Агріколь Банк» та Відповідачем -
ОСОБА_4 було укладено комплексний
договір № 1/1173019. Відповідно до умов
договору Відповідачу було надано
кредит у сумі 15 450 грн. 00 коп. зі строком
повернення на 24 місяців з 25.07.2012 р. до
24.07.2014 р. у тимчасове користування на
умовах повернення, строковості та
платності. Відповідно до умов договору
встановлена плата за користування
кредитом у розмірі 14.00 % річних та
комісійної винагороди в розмірі 1,75 % в
місяць від суми кредиту. Позичальник
зобов'язувався щомісячно не пізніше 25
числа сплачувати мінімально
необхідний платіж в розмірі,
передбаченому графіком погашення
кредиту. У зв'язку із невиконанням
зобов'язань відповідачем, позивач
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість перед банком, що
становить 14 834 грн. 27 коп. та судові
витрати.

Заочним рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 24 жовтня 2013
року в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим заочним
рішенням суду першої інстанції
представник позивача в загальному
порядку подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник
позивача порушує питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
яким задовольнити позовні вимоги ПАТ
«Креді Агріколь Банк», мотивуючи тим,
що рішення суду є необґрунтованим та
ухваленим з порушенням вимог чинного
законодавства України.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначила, що судом першої інстанції не
була досліджена належним чином
обставина отримання кредитних коштів
відповідачем, що призвело до
помилкового висновку про відмову в
задоволенні позові. Так, відповідно до
ст. 204 ЦК України договір(правочин) є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним. Жоден
пункт комплексного договору №1/1173019 від
25.07.2012., як і весь договір в цілому, не
визнано недійсним, тобто п.1.1 про
надання суми кредиту в розмірі 15 450,00
грн. не визнано судом нікчемним
(недійсним). Для доведення обставини
отримання ОСОБА_4 суми кредитних
коштів, і відповідно до п. 1.1
комплексного договору до апеляційної
скарги додано меморіальні ордери від 25
липня 2012 року.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи судом повідомлені у
встановленому законом порядку. У
відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи, а тому колегія
суддів вважає можливим слухати справу
у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
«Кредо Агріколь Банк», суд першої
інстанції керувався тим, що позивачем
не надано належного доказу на
підтвердження того, що відповідач
дійсно отримував кредитні кошти.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають вимогам
закону.

Судом встановлено, що 25.07.2012 між
Публічним акціонерним товариством
«Креді Агріколь Банк» та Відповідачем -
ОСОБА_4 було укладено комплексний
договір № 1/1173019. Відповідно до умов
договору Відповідачу було надано
кредит у сумі 15450 грн. 00 коп. зі строком
повернення на 24 місяців з 25.07.2012 року до
24.07.2014 року у тимчасове користування на
умовах повернення, строковості та
платності. Відповідно до умов договору
встановлена плата за користування
кредитом у розмірі 14.00 % річних та
комісійної винагороди в розмірі 1,75 % в
місяць від суми кредиту. Позичальник
зобов'язувався щомісячно не пізніше 25
числа сплачувати мінімально
необхідний платіж в розмірі,
передбаченому графіком погашення
кредиту.Згідно до п. 4.3.7, 4.3.8
комплексного договору банк має право
вимагати дострокового виконання
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих відсотків та
можливих штрафних санкцій, якщо
позичальник не вніс черговий
мінімальний платіж в строк
передбачений договором. У зв'язку із
невиконанням зобов'язань відповідачем,
позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованість перед
банком, яка станом на 06 вересня 2013 року
становить 14 834 грн. 27 коп., з яких:
заборгованість за кредитом - 7 616,34 грн.;
прострочена заборгованість за
кредитом 4 451,40 грн.; нараховані відсотки
- 65,70 грн.; прострочені відсотки - 847,94
грн.; нарахована комісія - 270,38 грн.;
прострочена комісія - 1 351,90 грн.; пеня за
несвоєчасне погашення кредиту,
процентної та комісійної винагороди -
230,61 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
надаючи оцінку зібраним у справі
доказам в межах заявлених позивачем
вимог, колегія суддів виходить із
такого:

Так, відповідно до приписів статті 1054
ЦК України - за кредитним договором
банкабо інша фінансова
установа(кредитодавець) зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договорута
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договоромабо
законом - стаття 611 ЦК України.

Як встановлено судом першої інстанції
і таке вбачається з матеріалів справи,
що звертаючись до суду з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
позивач обґрунтовував свої вимоги тим,
що банком зобов'язання за договором
виконані повністю. Між тим, доказів на
підтвердження видачі та отримання
позичальником грошових коштів у
розмірі, встановленому договором, не
надав.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про
недоведеність позивачем заявлених
вимог, оскільки позивач, покладаючи на
відповідача обов'язок по поверненню
кредиту, у відповідності до вимог
статті 60 ЦПК України не довів, що ним
виконано зобов'язання щодо надання
кредиту позичальнику і у зв'язку з цим
набуття права вимоги на повернення
грошових коштів.

Доводи апеляційної скарги
представника позивача про те, що
меморіальні ордери від 25 липня 2012 року,
долучені до апеляційної скарги,
підтверджують обставину отримання
ОСОБА_4 суми кредитних коштів є
безпідставними, оскільки оформлені
розрахункові документи містять лише
дані про списання коштів з рахунку
платника банку без підтвердження
надходження коштів на рахунок
відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним
доказам, обставинам справи і підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Дивисенко Тетяни
Олексіївни - представника Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» - відхилити.

Заочне Шевченківського районного суду
м. Києва від 24 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: