Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/423/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Гармаш Т.І.
Спори, що виникають із договорів
Доповідач Потапенко В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

05.03.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Черненко В.В., Кіселика С.А.

секретар - Кечкін А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» на рішення
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 28.11. 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки , -

ВСТАНОВИЛА:

13.08. 2013 року публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та остаточно просило :

- стягнути з ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
№ 014-09.5 - 083031 від 23.05.2008 року у сумі 320530,75
грн., яка складається із : 270960,82 грн. -
заборгованість за кредитом ; 19040,92 грн. -
заборгованість за відсотками ; 30529,01
грн. - пеня за прострочення сплати
кредиту та відсотків;
- в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 014-09.5 - 083031 від 23.05.2008 року у сумі 320530,75
грн., звернути стягнення на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ,
загальною площею 65,9 кв.м. , житловою
площею 39,1 кв.м., яка належить ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого Світловодської
міською державною нотаріальною
конторою 23.05.2008 року за реєстром № 2-1198 ,
зареєстрованого Світловодським КП
«Кассіопея» 23.05.2008 року за № 23372654 ,
номер запису 690 в книзі 2 , на користь
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» , в особі
Кіровоградської обласної дирекції,
шляхом її продажу на прилюдних торгах,
встановивши початкову ціну на рівні ,
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності /
незалежним експертом на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій ; - стягнути
судові витрати.
Рішенням
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 28.11. 2013
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№ 014-09.5 - 083031 від 23.05.2008 року у розмірі
290001,74 грн., у тому числі 270960,82 грн. -
заборгованість за кредитом ; 19040,92 грн. -
заборгованість за відсотками.
В решті позовних вимог -
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
судовий збір у розмірі 3017,75 грн.

У апеляційній скарзі
публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» просить
скасувати рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 28.11. 2013 року та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Заслухавши
доповідача, учасників судового
розгляду, обговоривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи , колегія суддів
вважає , що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог , заявлених
у суді першої інстанції.
Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог , з підстав
передбачених ст. 309 ЦПК України.

Частково
задовольняючи позов , суд першої
інстанції дійшов висновку , що умова
п.16.3 Кредитного договору про сплату
кредитору пені в розмірі 1% , у разі
прострочення виконання будь-яких
грошових зобов'язань за кредитним
договором, суперечить чинному
законодавству і значно перевищує
подвійну облікову ставку НБУ, що діяла
у період, за який сплачується пеня.
Відмовляючи у зверненні стягнення на
предмет іпотеки , суд послався на те, що
позивачем не дотримано порядку
процедури звернення стягнення на
предмет іпотеки , визначеної у ст. 35
Закону України «Про іпотеку».

Про те , погодитися з
висновком суду першої інстанції
неможливо виходячи з наступного.

Судом першої
інстанції встановлено і сторонами не
оспорюється , що 23.05.2008 року між ПАТ
««Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № 014-09.5 -
083031, за яким останній отримав кредит у
сумі 30900 доларів США на строк до 22.05.2021
року , зі сплатою 13% на рік. ( ас. 16-22)
23.05.2008 року між ПАТ
««Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3
укладено договір іпотеки № 014-09.5 - 083031
та передано ОСОБА_3 у іпотеку Банку
належну йому на праві власності
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. ( ас.39-44)

ПАТ ««Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_4 23.05.2008 року уклали договір
поруки № 014-09.5-083031 , згідно якого
остання зобов'язалась перед Банком
відповідати по борговим зобов'язанням
ОСОБА_3 , які виникають із кредитного
договору № 014-09.5 - 083031 від 23.05.2008 року .(
ас. 52-53)
Апеляційним судом встановлено, що з
дати укладення кредитного договору,
договорів іпотеки та поруки та до дня
звернення у суд з позовом , між
сторонами зазначених вище договорів
укладено додаткові угоди.
До кредитного
договору укладено додаткові угоди
17.04.2009 року, 30.04.2008 року, 20.03.2012 року,
19.03.2012 року. ( ас. 23-38) Додатковою угодою
№ 5 від 20.03.2012 року змінено валюту
виконання зобов'язань за кредитним
договором з доларів США на гривню під 19%
річних. ( ас. 30-33)
До договору
іпотеки укладено додаткові угоди 22.04.2010
року, 20.03.2012 року ( ас. 45- 51)

20.03.2012 року договір
поруки викладено у новій редакції. ( ас.
54-58) 31.05.2013 року позивач
направив ОСОБА_3 вимогу про дострокове
виконання грошових зобов'язань за
кредитним договором та зазначив
наслідки її невиконання. На
підтвердження направлення вимоги суду
надано копію повідомлення про
вручення поштового відправлення. ( ас.
59) Така
ж вимога 31.05.2013 року направлена Банком і
поручителю ОСОБА_4. ( ас. 60)

З встановлених обставин
справи вбачається, що спірні
правовідносини регулюються ст. ст.
526,549,553,554, 572, 590, 1049,1050, 1054 ЦК України, ст.
ст. 12, 33, 35 Закону України «Про іпотеку».

Статями 1049, 1050, 1054 ЦК
України передбачено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 572 ЦК України
в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Одним із видів застави
нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України
"Про іпотеку" у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

У разі невиконання боржником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель, як зазначено у ч. 1
ст. 33 Закону України "Про іпотеку",
вправі задовольнити свої вимоги за
основним зобов'язанням шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

При цьому звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону
України "Про іпотеку").

Частиною 1ст. 35 Закону України
"Про іпотеку" (в редакції чинній на час
виникнення правовідносин)
передбачено, що у разі порушення
основного зобов'язання та (або) умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Судом першої інстанції
встановлено і відповідачами не
оспорюється що станом на 18.11.2013 року
заборгованість за кредитним договором
№ 014-09.5 - 083031 від 23.05.2008 року становить
290001,74 грн., у тому числі 270960,82 грн. -
заборгованість за кредитом ; 19040,92 грн. -
заборгованість за відсотками.
Відмовляючи у
стягненні пені суд першої інстанції
дійшов висновку , що умова п.16.3
Кредитного договору про сплату
кредитору пені в розмірі 1% , у разі
прострочення виконання будь-яких
грошових зобов'язань за кредитним
договором, суперечить чинному
законодавству і значно перевищує
подвійну облікову ставку НБУ, що діяла
у період, за який сплачується пеня.

Колегія суддів не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України ,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у
справі .

Як вбачається із матеріалів справи
зустрічного позову про визнання
несправедливими умов кредитного
договору відповідачі не подавали , а
тому суд першої інстанції без законних
на те підстав вийшов за межі позовних
вимог та досліджував обставини ,якими
позов не було обґрунтовано.
Згідно
ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов.
Як
встановлено апеляційним судом будь-які
спори між сторонами з приводу
укладених договорів відсутні , а тому
при розгляді справи суд керується
умовами , визначеними договорами.

Відповідно до п. 16.3
кредитного договору № 014-09.5 - 083031 від
23.05.2008 року за прострочення виконання
будь-яких грошових зобов'язань за цим
Договором Позичальник сплачує
кредитору пеню в розмірі 1% від
простроченої до оплати суми за кожен
календарний день прострочення ( ас. 19,
зворот)
З наданого суду розрахунку
нарахованої суми пені встановлено, що
нарахування пені Банком відповідно до
умов договору почалося з 20.10.2012 року та
до 17.06.2013 року , тобто за період який
становить менше одного року і сума пені
становить 30529,01 грн. Колегія
суддів погоджується з наданим
розрахунком та сумою нарахованої пені ,
оскільки її розмір визначено
відповідно до умов договору.
Доводи
апеляційної скарги в частині
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права при визначенні розміру пені
колегія суддів вважає обгрунтованими
виходячи з наступного.

Законом України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» передбачено, що
суб'єктами зазначених правовідносин є
підприємства, установи та організації
незалежно від форм власності та
господарювання, а також фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності.

Відповідачі вступили у відносини з
Банком як фізичні особи , що виключає
застосування до спірних правовідносин
норм вищезазначеного Закону.
За таких обставин до
спірних правовідносин підлягає
застосуванню ст. 549 ЦК України та
відповідний пункт Договору.

Таким чином боржник порушив
зобов'язання за кредитним договором і
станом на 18.11.2013 року його
заборгованість складає 320530,75 грн., яка
підлягає стягнення з поручителя
ОСОБА_4.
Не відповідає
матеріалам справи у висновок суду
першої інстанції щодо не дотримання
позивачем порядку процедури звернення
стягнення на предмет іпотеки ,
визначеної у ст. 35 Закону України «Про
іпотеку».
Як вбачається із матеріалів
справи 31.05.2013 року Банком на адресу
позичальника та поручителя було
направлено вимогу про дострокове
виконання грошових зобов'язань за
кредитним договором з попередженням
про можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки. Отримання зазначених
вимог підтверджено відповідачем та
представником відповідача у судовому
засіданні , і це також підтверджено
оригіналами поштових відправлень,
оглянутих судом. ( ас. 59-60)
З врахуванням
наведеного , колегія суддів дійшла
переконання , що позивачем
дотримано порядок процедури звернення
стягнення на предмет іпотеки ,
визначеної у ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» і позов у цій частині також
підлягає задоволенню.
Враховуючи вищезазначене , колегія
суддів дійшла переконання, , що судом
першої інстанції ухвалено рішення з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
, висновки суду не відповідають
обставинам справи, що є підставою для
його скасування та ухвалення нового
рішення про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 526,549,553,554, 572, 590,
1049,1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 33, 35 Закону
України «Про іпотеку», ст. 88, 303, п.2 ч.1
ст. 307, п.3, 4 ч.1 ст. 309,ст.ст. 313, 314, 316, 319 ЦПК
України , колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» - задовольнити.

Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 28.11. 2013 року - скасувати та
ухвалити нове рішення .
Позов
задовольнити.
Стягнути з
ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованість за
кредитним договором № 014-09.5 - 083031 від
23.05.2008 року у сумі 320530,75 грн., яка
складається із : 270960,82 грн. -
заборгованість за кредитом ; 19040,92 грн. -
заборгованість за відсотками ; 30529,01
грн. - пеня за прострочення сплати
кредиту та відсотків.
В рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 014-09.5 - 083031 від 23.05.2008 року у
сумі 320530,75 грн., звернути стягнення на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ,
загальною площею 65,9 кв.м. , житловою
площею 39,1 кв.м., яка належить ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого Світловодської
міською державною нотаріальною
конторою 23.05.2008 року за реєстром № 2-1198 ,
зареєстрованого Світловодським КП
«Кассіопея» 23.05.2008 року за № 23372654 ,
номер запису 690 в книзі 2 , на користь
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» , шляхом її
продажу на прилюдних торгах,
встановивши початкову ціну на рівні ,
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності /
незалежним експертом на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.
Стягнути
з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» понесені
судові витрати по сплаті судового
збору у суді першої та апеляційної
інстанції по 2580 грн.75 коп. , з кожного.

Рішення набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий - суддя

Судді :