ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 березня 2014 року.
Справа № 174/1146/13-ц

п/с № 2/174/48/2014

Вільногірський
міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді
Шаповала Г.І.

при секретарі
Пелипас Н.І.

з участю:

представника позивача адвоката
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду
08.11.2013 року, позивач зазначив, що,
відповідно до розписки від 11.04.2013 року
написаною власноручно відповідачем,
ОСОБА_3, він отримав від позивачки 28101,00
грн. у вигляді позики які обіцяв
повернути у розстрочку щомісячними
платежами.

У свою чергу за шість місяців, які
пройшли з дня коли відповідач отримав
позику, він у порушення взятого на себе
обов'язку, жодної копійки їй не
повернув. Відповідач працює у філії
«Вільногірський ГМК» ПрАТ «Кримський
Титан» у м. Вільногірську, останній раз
вона бачила його на початку листопада
2013 року, і він посилаючись на
відсутність у нього коштів обіцяв
віддати їх у подальшому. Однак вона
вважає, що відповідач повинний в
рахунок виконання свого зобов'язання
за договором позики укладеним між ними
11.04.2013 року повернути їй 28101,00 грн. на
підставі рішення суду, приймаючи до
уваги наступне.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають на підставах,
встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Згідно ч.І ст.205 ЦК України, правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Відповідно до ч.І
ст.206 ЦК України, усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальнику) грошові кошти або інші
речі, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцю таку ж суму
грошових коштів або кількість речей
того ж роду.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.І ст.625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Підтвердженням того, що відповідач
заборгував їй за договорами позики, є
розписка відповідача від 11.04.2013 року
про зобов'язання повернути їй 28101,00 грн.
з розстроченням щомісячними платежами.

Виходячи зі змісту ст.545 ЦК України,
можливо зробити висновок, що належним
доказом того, що боржник виконав
зобов'язання, є наявність документів
про це у боржника (розписка або інший
письмовий документ кредитора).

В їхньому випадку у відповідача не має
жодного документа передбаченого ст.545
ЦК України, які б свідчили про те, що
відповідач повернув їй борг, хоча би
частково.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.
Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася.

Відповідно до ч.І ст.109 ЦПК України,
позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування.

Керуючись ст.ст. 3,109 ЦПК України, ст.ст.
11,205,206,526,629,625,1046,1047,1050 ЦК України,
позивачка прохає: стягнути на її
користь з ОСОБА_3, 28101,00 грн. в рахунок
повернення боргу за договором позики,
укладеним 11.04.2013 року; стягнути на її
користь з ОСОБА_3 судові витрати, які
вона зазнала по справі.

В судове засідання позивачка не
з'явилася та надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, з участю її
представника адвоката ОСОБА_1 (а.с.22)

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги та їх
обгрунтування, що викладені в позовній
заяві, підтримав в повному обсязі.
Додатково пояснив, що на час розгляду
справи відповідач для повернення
позики жодного платежу на користь
позивачки не зробив.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причину неявки суд не
повідомив, заяви про розгляд справи за
його відсутності та заперечень проти
позову не надав, але сам був належним
чином повідомлений про час, дату та
місце судового засідання належним
чином, що підтверджується його
особистою розпискою. (а.с.34) З
врахуванням відсутності заперечень з
боку представника позивача проти
проведення судового засідання за
відсутності відповідача, та керуючись
ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд на місці
ухвалив - проводити судове засідання з
заочним розглядом справи, за
відсутності відповідача, який не
з'явився в судове засідання без
поважних причин.

Суд вважає, що між сторонами мають
місце правовідносини, які виникли із
факту укладення договору позики
грошових коштів, та з факту порушення
зобов'язання стосовно повернення
зазначених коштів позикодавцю у
визначений в договорі строк та у
визначеному порядку.

Відповідно до цих правовідносин, та
внаслідок дослідження в судовому
засіданні та оцінки всіх представлених
доказів в їх сукупності та
взаємозв'язку, керуючись законом, суд
дійшов висновку, що позовна заява
підлягає задоволенню в повному обсязі,
з наступних підстав.

Суд вважає встановленими в судовому
засіданні наступні обставини та
відповідні їм правовідносини:

- Договір позики між позивачкою та
відповідачем був укладений в усній
формі, на підтвердження якого
позичальником була надана письмова
розписка від 11.04.2013 р. (а.с.6), в якій
зазначено, що ОСОБА_3 зобов'язується
виплатити взяту в борг суму 28101.00 грн.
щомісячними платежами ОСОБА_2.

- Відповідно до умов договору позики,
зазначених в розписці від 11.04.2013 року,
позивачка свої зобов'язання виконала
повністю та передала відповідачу
грошову позику у розмірі 28101.00 грн., що
підтверджується зазначеною розпискою.

- Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання,
щодо повернення зазначеної суми грошей
в обумовлений в договорі строк та в
обумовленому порядку на час розгляду
справи не виконав, що підтверджується
відсутністю будь-яких письмових
документів на підтвердження факту
повернення зазначеного боргу або його
частини позивачці, ОСОБА_2

- Позивачкою сплачено судовий збір в
сумі 281.01 грн. (а.с.1) та оплачено 1500.00 грн.
за юридичну допомогу адвоката ОСОБА_1
(а.с.36).

Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд
розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Приймаючи рішення, суд керується також
наступними правовими нормами.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Згідно ч.І ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у такій самій сумі, що була
передана йому, в строк и в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший процент річних не встановлений
договором або законом.

Згідно п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України, договори
є підставою виникнення цивільних прав
та обов'язків і як будь-який правочин, є
актом, що виражає спільну волю сторін. В
зміст договору входять ті умови, на
яких сторони погодились виконувати
договір, вони повинні дотримуватись
взятих на себе зобов'язань.

Згідно ст. 325 ЦПК України, не
допускається одностороння відмова від
зобов'язання.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.629 ЦК України). Порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, керуючись ст. 88 ЦПК України, ЗУ
«Про судовий збір», суд дійшов висновку
про покладення судових витрат у справі
на відповідача, для чого з нього слід
стягнути на користь позивачки: 281.01 грн.
- для відшкодування сплаченого нею
судового збору, 1500.00 грн. - для
відшкодування оплати позивачкою
юридичної допомоги адвоката ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215,222-233, 294 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Вільногірська,
Дніпропетровської області, і/к №
НОМЕР_1, який не має зареєстрованого
місця проживання, фактично мешкає
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
р. н., уродженки м.
Комсомольськ-на-Амурі, Хабаровського
краю, і/к № НОМЕР_2, зареєстрованої за
місцем проживання АДРЕСА_3, фактично
мешкає АДРЕСА_2, - 28101,00 грн. (двадцять
вісім тисяч сто одну гривню 00 копійок),
для повернення боргу за договором
позики від 11.04.2013 р.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 -
1781.01 грн., для відшкодування судових
витрат, в виді судового збору - 281.01 грн.,
та витрат з оплати юридичної допомоги
адвоката - 1500.00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через
Вільногірський міський суд,
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію рішення протягом двох днів з часу
виготовлення його в повному обсязі
надіслати рекомендованим листом із
повідомленням про вручення сторонам.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І.