Справа № 304/1789/13-ц
Провадження № 2/304/36/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 рокум. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Т.Бистрянської
сільської ради Перечинського району
про визнання права власності у порядку
спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом, у якому просить визнати за нею
право власності в порядку спадкування
за законом на житловий будинок АДРЕСА_1.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік -
ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася
спадщина, що складається з будинку
АДРЕСА_1. Заповіту чоловік не залишив.
Вона вступила у фактичне володіння та
користування вказаним майном, оскільки
користується будинком, проживає там та
доглядає за земельною ділянкою, проте
не може отримати в нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину. У встановлений законом строк
вона звернулася до Перечинської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак
нотаріусом було відмовлено у видачі
свідоцтва, оскільки у неї відсутній
правовстановлюючий документ на
домоволодіння, тому просить позов
задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явився, однак подав до
суду заяву, у якій просить справу
розглянути у відсутності позивачки,
позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача у судове
засідання також не з'явився, подав
заяву, у якій просить справу розглянути
без його участі, позовні вимоги визнає
повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік
позивачки-ОСОБА_3, що стверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим відділом реєстрації актів
громадянського стану Ужгородської
міської ради Закарпатської області 31
січня 2000 року, актовий запис № 110 (а.с. 8,
24).

Також встановлено, що єдиним
спадкоємцем, який прийняв спадщину за
законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_3, є його дружина ОСОБА_1, що
стверджується матеріалами спадкової
справи №694/2005, заведеної 31 жовтня 2005
року Першою Ужгородською державною
нотаріальною конторою (а.с. 50 - 57).

Крім цього встановлено, що на момент
смерті ОСОБА_3 йому належав житловий
будинок АДРЕСА_1, що стверджується
довідкою Т.Бистрянської сільської ради
Перечинського району №819 від 13
листопада 2013 року, виданою на підставі
погосподарської книги №4 виконкому
сільської ради за 1990-2000 роки, особовий
рахунок НОМЕР_2 (а.с. 9).

Разом з цим, як вбачається з
повідомлення Перечинської державної
нотаріальної контори № 213/01-30 від 25
листопада 2013 року, позивачці ОСОБА_1
було відмовлено у оформленні спадщини,
а саме житлового будинку АДРЕСА_1,
оскільки спадкодавцем ОСОБА_3
свідоцтво про право власності не було
виготовлено і зареєстровано у
встановленому законодавством порядку
та відповідно, право власності на
вказаний житловий будинок у такого не
виникло (а.с. 25).

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 «Про судову
практику в справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року, у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину, особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України
якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року № 1952-IV права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, оскільки спірний будинок
було збудовано до 01 липня 2004 року, що
стверджується технічним паспортом на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1, згідно якого такий
побудований у 1977 році, тому державна
реєстрації прав на нього не була
обов'язковою, а відтак виникнення права
власності на нього не залежить від
державної реєстрації (а.с. 5-7).

Відповідно до законодавства, яке діяло
до 01 липня 2004 року, до компетенції
виконкомів місцевих рад відносилось
також питання узаконення цих будівель
та внесення записів про право
власності на будинки за громадянами у
погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Таким чином, оскільки житловий будинок
АДРЕСА_1 збудовано у 1977 року і в записах
погосподарської книги він рахується за
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, то
суд вважає, що останній був власником
даного будинку і після його смерті
такий входить до складу спадкового
майна.

Отже враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1
прийняла спадщину за законом за
спадкодавцем ОСОБА_3, однак у неї
існують перешкоди для оформлення
спадкових прав у нотаріальному
порядку, суд, використовуючи
винятковий спосіб їх захисту - визнання
права власності на спадкове майно,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись
ст. 3 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», ст. ст. 328, 331, 392 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 174 ч. 4, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Т.Бистрянської
сільської ради Перечинського району
про визнання права власності у порядку
спадкування за законом - задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом за
спадкодавцем ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: Ганько І. І.