Справа № 750/2622/13-ц Провадження №
22-ц/795/1204/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Лямзіна Н. Ю. Доповідач - Хромець Н. С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець
Н.С.суддів:Горобець Т.В., Острянського
В.І.при секретарі:Мартиновій А.В.за
участю:позивача ОСОБА_5, його
представника ОСОБА_6, відповідача
ОСОБА_7, її представника ОСОБА_8

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 29
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_7 і за зустрічним
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_5 заявив позов
про поділ спільного з ОСОБА_7 майна,
набутого в період шлюбу. Позивач просив
визнати будинок спільним майном
подружжя та визнати за ним право
власності на ? частину будинку АДРЕСА_4
і право власності на ? частину
земельної ділянки за цією ж адресою,
поділити будинок і земельну ділянку в
натурі.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилався на те, що будинок
придбаний під час шлюбу з позивачкою,
тому він є спільним майном подружжя і
позивач має право на половину цього
майна.

У травні 2003 року ОСОБА_7 заявила
зустрічний позов (а.с. 40, 41 т. 1), в якому
просила визнати за нею право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вказана
частина будинку побудована під час
перебування у шлюбі з ОСОБА_5 Крім того,
ОСОБА_7 просила також поділити інше
спільне майно подружжя, а саме:
автомобіль «Мерседес Спринтер»,
автомобіль «УАЗ-452» з причепом, човен
«Крим» з лафетом та мотором,
багатофункціональний та фрезерний
верстати.

У заяві від 10 липня 2013 р. про
збільшення позовних вимог (а.с. 153-155 т.1)
ОСОБА_5 просить поділити між сторонами
також інше майно, придбане у шлюбі, а
саме меблі, побутову техніку,
опалювальне, кухонне та садове
обладнання.

Рішенням Деснянського районного
суду м. Чернігова від 29 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені
частково, а вимоги ОСОБА_7 - задоволені
частково. Майно, перераховане у заявах
обох сторін, крім автомобіля «УАЗ- 452» з
причепом та човна «Крим» з лафетом,
визнане спільним майном подружжя і
поділене, шляхом виділення у власність
ОСОБА_5 АДРЕСА_1 та майже всього
нерухомого майна на загальну суму 472 708
грн., а ОСОБА_7 - будинку АДРЕСА_4, мийки
кутової та дивану-ліжка на загальну
суму 611 160 грн. З ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_5 стягнуто 147 551 грн. 35 коп.
компенсації для врівноваження часток
шляхом виплати вказаної суми з
депозитного рахунку ТУ ДСА України у
Чернігівській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
просить рішення місцевого суду
змінити і виділити йому у власність: ?
частину будинку АДРЕСА_4 згідно
варіанту № 2 відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 21.10.2013 року, ? частину
квартири АДРЕСА_1, автомобіль «Мерседес
Спринтер», швейну машину «Оверлок» ;
ОСОБА_7 виділити ? частину будинку
АДРЕСА_4 згідно варіанту № 2 відповідно
до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
21.10.2013 року, ? частину квартири АДРЕСА_1
та все інше нерухоме майно. На думку
позивача, рішення суду першої
інстанції є незаконним та
необґрунтованим, таким, що
постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Позивач посилається на неадекватний
розподіл майна між колишнім подружжям,
оскільки будинок по АДРЕСА_4 і частина
будинку по АДРЕСА_1 є нерівноцінним
майном за своїм технічним станом. Крім
того, позивач вважає, що судом першої
інстанції порушені вимоги ст. 364 ЦК
України і йому присуджена компенсація
за частку у праві власності без його на
те згоди. Позивач також вказує на те, що
вартість спірного житлового будинку на
теперішній час є значно вищою, ніж це
вказано у висновку експертизи і
стверджує, що про це він наголошував
при розгляді справи у суді першої
інстанції.

У письмових запереченнях
відповідач ОСОБА_7 просила відхилити
апеляційну скаргу, посилаючись на
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, підкреслювала,
що позивач зареєстрований і проживає у
будинку АДРЕСА_4, крім неї, мешкають і
інші члени сім'ї, у тому числі малолітні
діти (внуки сторін) та особа похилого
віку, і у разі поділу будинку вони
будуть позбавлені житла.

Під час апеляційного провадження
позивач ОСОБА_5 та його представник у
судових засіданнях і у письмових
поясненнях від 10.12.2014 року і від 09.12.2014
року наполягали на поділі будинку
АДРЕСА_4 за варіантом № 2,
запропонованим у висновку експертизи
№ С-160 від 21 жовтня 2013 року, з виділенням
позивачу частини запропонованої
експертом Співвласнику 1, а також на
поділі частини будинку АДРЕСА_1 з
виділенням йому 33/100 цього будинку
відповідно до висновку експертизи №
С-160 від 21 жовтня 2013 року. Позивач та
його представник також визначили
рухоме майна, яке на їх думку, належить
виділити кожній із сторін.

ОСОБА_7 у своїх письмових
поясненнях від 10.12.2014 року наполягала
на поділі будинку АДРЕСА_4 за варіантом
№ 1 з вижленям їй частини,
запропонованої експертом Співвласнику
2, погодилась на отримання у власність
27/100 частин будинку АДРЕСА_1, також
визначила рухоме майно, яке бажала б
отримати у власність та яке, на її
думку, слід вділити позивачеві.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_5 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову з підстав,
передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

По справі встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з лютого 1984 року по
грудень 2010 року. У 2002 році побудували
будинок АДРЕСА_4, що підтверджується
свідоцтвом про право власності від
14.05.2002 року, виданим на підставі рішення
виконкому Деснянської у м. Чернігові
ради від 22.04.2002 року № 85 (а.с. 7 т. 1). Право
власності на цей будинок зареєстроване
Чернігівським МБТІ за ОСОБА_7 (а.с. 8 т. 1).
За ОСОБА_5 зареєстроване право
власності на 3/5 частини будинку
АДРЕСА_1, що вбачається з даних
свідоцтва про право власності від 3.10.2002
року, виданого на підставі рішення
виконкому Чернігівської міської ради
від 21.10.2002 р. № 218 у зв'язку із зміною
ідеальних часток взамін договору
дарування. Поясненнями сторін, змістом
договору дарування ОСОБА_5 ? частини
будинку від 15.12.1994 р. (а.с. 91-92 т.1) та актом
прийняття індивідуального
домоволодіння від 10.02. 1995 року (а.с. 94-95)
підтверджено, що прибудова, яка вказана
у технічних документах на будинок, як
квартира № 3, споруджена у 1993 році,
тобто під час перебування сторін у
шлюбі. Відповідно до ч.1 ст. 22 КпШС
України, який був чинним на час
придбання вказаного майна, майно,
нажите подружжям за час шлюбу є його
спільною сумісною власністю. В разі
поділу майна, згідно з ч.1 ст. 28 КпШС
України, частки подружжя визнаються
рівними. Сторони також підтвердили, що
рухоме майно, щодо якого заявлені
вимоги, придбане ними в період шлюбу і
також є спільною сумісною власністю
подружжя.

Ухвалюючи рішення про виділення
у власність позивачеві „житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1", а
відповідачці житлового будинку
АДРЕСА_4, суд першої інстанції послався
на неможливість поділу частини будинку
АДРЕСА_1 та на ст. 365 ЦК України. Проте,
такі висновки суду не відповідають
вимогам закону.

Як вже зазначалось вище, спірне
майно, у тому числі житловий будинок
АДРЕСА_4 і частина житлового будинку
АДРЕСА_1 ( квартира № 3), є спільною
сумісною власністю сторін у справі, як
колишнього подружжя, і кожен з них має
право на рівну частку цього майна,
тобто ? його частину. Відповідно до
вимог чинного на час вирішення питання
про поділ спільно сумісної власності
законодавства, зокрема, ст.ст. 70, 71 СК
України, ст. ЦК України, на отримання
компенсації за частку у праві
власності на житлові будинки необхідна
згода співвласника. Позивач ОСОБА_5
категорично не згоден на отримання
компенсації за частку у праві
власності на житловий будинок АДРЕСА_4
і наполягає на його реальному поділі.
Статті 364 і 365 ЦК України, на які
послався суд першої інстанції в
обґрунтування застосованого ним
варіанту поділу житлових приміщень між
сторонами, застосовані неправильно,
оскільки виділ у натурі частки кожного
із співвласників житлового будинку
АДРЕСА_4 можливий, а підстав, для
припинення права на частку у спільному
майні, визначених ч.1 ст. 365 ЦК України,
немає. Частка у розмірі ? не може бути
визнана незначною, річ є подільною.

Посилання суду на неможливість
поділити в натурі частину будинку
АДРЕСА_1 є необґрунтованим. Висновок
за підписом голови Деснянської
районної у м. Чернігові ради (а.с. 7 т.2) ,
на який посилається суд, зроблений без
врахування того, що одноособовим
власником частини будинку, яка
позначена як квартира № 2, відповідно
до договору дарування від 15.12.1994 року є
відповідач ОСОБА_5 і для нього не є
перешкодою необхідність влаштування
тамбура перед вікном квартири № 2,
запропоноване експертом, оскільки
існує можливість об'єднати ці житлові
приміщення.

Виходячи з наведеного вище,
поділу між сторонами підлягають як
будинок АДРЕСА_4, так і частина будинку
(квартира АДРЕСА_1 а також рухоме майно,
крім автомобіля «УАЗ-452» з причепом,
човна «Крим» з лафетом та мотором,
оскільки відповідно до даних
техпаспорта на автомобіль і причіп,
документів на човен (а.с. 97-101 т. 1)
власником цього майна є ОСОБА_9

Вислухавши доводи сторін щодо
варіантів поділу, суд вважає доцільним
застосувати варіант № 1,
запропонований у висновку експертизи
№ С-160 від 21.10. 2013 року з виділенням
позивачу ОСОБА_5 частини будинку для
Співвласника 1, а ОСОБА_7 частини
будинку для Співвласника 2. Варіант № 1
є найбільш доцільним, зважаючи на те, що
різниця у площі отриманих
співвласниками частин становить лише 2,
45 кв. м, відсоток у вартості частин
становить для позивача 50, 58% ( 1 099 656,50
грн.) , а для відповідача - 49,42 % (1 074 295,50
грн.), що відповідно до положень
Інструкції щодо проведення поділу,
виділу та розрахунку часток об'єктів
нерухомого майна, затвердженої наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18.06.2007 року № 55, відповідає
ідеальній ? частці. Цей варіант
передбачає також меншу кількість
необхідних переобладнань для
відокремлення кожним із співвласників
своїх частин будинку. Крім того, суд,
виділяючи ОСОБА_7 частину, визначену
експертом для Співвласника 2, враховує,
що гараж знаходиться в частині,
визначеній для Співвласника 1, а
автомобіль виділяється ОСОБА_5

Вартість будинку і кожного з
приміщень у житловому будинку, частини
житлового будинку суд обчислює
виходячи з висновку додаткової
експертизи № 27-14 від 30.10.2014 р. (а.с. 27-95),
якою визначена також вартість одного
квадратного метра цих житлових
будинків. Вартість надвірних будівель
і споруд, за згодою сторін,
визначається за висновком експертизи
№ С-160 від 21.10. 2013 року.

Отже, вартість спільного майна
подружжя, яке підлягає поділу,
становить 2 960 032, 54 коп. ( 2 173 952 грн. -
вартість будинку АДРЕСА_4 з надвірними
будівлями і спорудами; 606 21 грн.
вартість частини будинку АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями і спорудами, при
цьому вартість власне частини будинку
становить 592 585 грн. = 6 224,6 х 95,2 м2; 62 528,54
грн. вартість автомобіля „Мерседес
Спринтер", відповідно до висновку авто
товарознавчої експертизи № 2433/14-24 від
28.08.2014 року а.с. 17-24 т.3; інше рухоме майно
загальною вартістю 123 350 грн., яка
визначена за згодою сторін). Вартість ?
частини майна, відповідно становить 1 086
976 грн.

Виходячи з того, що позивачеві
ОСОБА_5 виділяються частини житлових
будинків більшої вартості, нерухоме
майно слід поділити таким чином, що
максимально зменшити грошову
компенсацію стороні, яка отримає по
вартості менше, ніж вартість ? частини
спільного майна. Враховуючи вимоги
сторін щодо поділу рухомого майна, суд
вважає можливим виділити ОСОБА_5
автомобіль „Мерседес Спринтер"
вартістю. 62 528, 54 грн., на що згодна і
відповідач, швейну машину „Оверлок",
вартістю 10 000 грн. і швейну машину 1987
року вартістю 300 грн., як речі, необхідні
для здійснення професійної діяльності,
а також частину меблів, а саме меблевий
спальний гарнітур вартістю 3000 грн.;
меблевий м'який куточок для зали
вартістю 5000 грн.; диван-ліжко вартістю
200 грн. Крім того, позивачу слід
виділити котел для опалення будинку
вартістю 2000 грн.; водонагрівальну
колонку вартістю 2000 грн., враховуючи що
це обладнання встановлене у частині
будинку, яка виділяється саме йому.
Вартість рухомого майна, яке
виділяється позивачу, становить 75 028,54
грн. Все інше рухоме майно на суму 110 850
грн. слід виділити відповідачці ОСОБА_7

Таким чином, ОСОБА_5 отримає у
власність частину спільного майна
подружжя загальною вартістю 1 545 541, 04
грн., тобто на 65 525,77 грн. більше, ніж
вартість ? частини, а ОСОБА_7 отримає у
власність частину спільного майна
загальною вартістю 1 424 490,50 грн., тобто
на 65 525,77 грн. менше, ніж вартість 1/2
частини. Відповідно, позивач
зобов'язаний компенсувати
відповідачці вартість частини майна
до вартості ? його частини у вказаній
сумі різниці.

Будинок АДРЕСА_4 розміщений на
земельній ділянці площею 0,10 га, яка
призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель та споруд і
належить на праві власності ОСОБА_7
відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЧН № 022941 від 24.02.2003 року (а.с. 136 т. 1).

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України, до
особи, яка набула право власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, які
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи ,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені без зміни цільового
призначення. Питання переходу права на
земельну ділянку у випадку набуття
права на жилий будинок, будівлю або
споруду кількома особами врегульоване
ч.4 ст. 120 ЗК України. Відповідно до цієї
норми право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток у
праві власності на жилий будинок,
будівлю або споруду.

Кожна із сторін у даній справі
набуває права власності на ? частину
житлового будинку і господарських
будівель, отже кожен має право на ?
частину земельної ділянки, призначеної
для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель і споруд, тобто на частину
земельної ділянки площею 0,05 га.
Реальний поділ земельної ділянки слід
здійснити також за варіантом № 1,
запропонованим експертом у висновку №
С-160 від 21.10. 2013 року і додатку № 1.2 до
цього висновку, який містить графічне
зображення варіанту № 1 поділу
земельної ділянки відповідно до
варіанту реального поділу житлового
будинку.

Земельна ділянка площею 0. 0434 га не
є власністю жодної із сторін у справі.
Ця земельна ділянка є комунальною
власністю, надана в оренду ОСОБА_7
відповідно до договору від 12.11.2002 року ,
укладеного між Чернігівською міською
радою і ОСОБА_7, на 5 років (а.с.49-50 т. 1), а
тому вона не підлягає поділу між
співвласниками садиби. Отже, позов
ОСОБА_5 в цій частині вимог задоволенню
не підлягає.

При зверненні до суду з позовом
ОСОБА_5, відповідно до квитанцій (а.с. 1,2,3
т.1), сплачено 2 321 грн. судового збору.
Виходячи з розміру позовних вимог
сторін, які задоволені даним рішенням -1
086 976 грн., сплаті підлягає максимальна
сума судового збору, визначена у
підпункті 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України
„Про судовий збір", тобто 3 654 грн.
Відтак, з ОСОБА_5 слід стягнути
недоплачену суму судового збору 1 333
грн. в дохід держави. ОСОБА_7 при
зверненні до суду із зустрічним
позовом сплатила 3 441 грн. судового
збору, а тому вона також зобов'язана
доплатити 213 грн. в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п. 4, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, 60, 61, 69, 70, 71 СК
України, ст. 120 ЗК України, апеляційний
суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 29 квітня 2014 року
скасувати.

Позови ОСОБА_5 і ОСОБА_7
задовольнити частково.

Спільне майно подружжя поділити.

Виділити ОСОБА_5 у власність по
першому варіанту, запропонованому у
висновку експертизи № С-160 від 21 жовтня
2013 року, 1/2 частину будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_4, яка
складається з гаража 1-5 площею 32,90 кв.м
вартістю 314 791 грн., котельні 1-6 площею 15,2
кв.м вартістю 145 435 грн., кімнати 1-10
площею 25 кв.м вартістю 239 203 грн.,
коридору 1-11 площею 2.10 кв.м вартістю 20 093
грн., коридору 1-12 площею 1 кв.м вартістю 9
568 грн., санвузла 1-13 площею 2,60 кв.м
вартістю 24 877 грн., кімнати 1-14 площею 15,40
кв.м вартістю 147 349 грн., веранди 1-II
площею 13,30 кв.м вартістю 127 256 грн.,
балкону 1- III площею 1,80 кв.м вартістю 17 223
грн., оглядової ями площею 5,40 кв.м
вартістю 4 948 грн., ? частини хліва Д-2 (1
поверх) площею 17,70 кв.м вартістю 26 007 грн.
50 коп., ? частини хліва Д1 (ІІ поверх)
площею 21,40 кв.м вартістю 17 239 грн.,
вбиральні Ж площею 1,60 кв.м вартістю 5 667
грн.; всього на суму 1 099 656,50 грн.

Виділити ОСОБА_7 у власність по
першому варіанту, запропонованому у
висновку експертизи № С-160 від 21 жовтня
2013 року 1/2 частину будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_4, яка складається з
коридору 1-1 площею 16,80 кв.м вартістю 160 744
грн., ванної 1-2 площею 5,90 кв.м вартістю 56
452 грн., вбиральні 1-3 площею 2,30 кв.м
вартістю 22 007 грн., кухні 1-4 площею 22,50
кв.м вартістю 215 282 грн., сходового маршу
1-7 площею 2,80 кв.м вартістю 26 791 грн.,
коридору 1-8 площею 7,80 кв.м вартістю 74 631
грн., кімнати 1-9 площею 18,60 кв.м вартістю
177 967 грн., кімнати 1-15 площею 22,80 кв.м
вартістю 218 153 грн., сходових маршів 1-16
площею 2,40 кв.м вартістю 22 963 грн.,
тамбуру 1-І площею 2,50 кв.м вартістю 23 920
грн., ? частини хліва Д-2 (1 поверх) площею
17,70 кв.м вартістю 26 007 грн. 50 коп., ?
частини хліва Д1 (ІІ поверх) площею 21,40
кв.м вартістю 17 239 грн., теплиці «Є»
площею 17,30 кв.м вартістю 23 470 грн., льоху
«б» площею 9,80 кв.м вартістю 8 668 грн.;
всього на суму 1 074 295,50 грн.

Для відокремлення своєї частини
будинку зобов'язати:

ОСОБА_5 - демонтувати перекриття у
веранді 1-ІІ, улаштувати сходи на другий
поверх з приміщення веранди 1-ІІ,
виконати надбудову над верандою 1-ІІ,
пробити дверний отвір в стіні кімнати
1-14, закрити частину віконного отвору в
кімнаті 1-14, як це визначено висновком
експертизи № С-160 від 21 жовтня 2013 року;

ОСОБА_7 - закрити дверний отвір в
стіні між гаражем 1-5 і коридором 1-1,
демонтувати частину сходів в сходовій
клітині 1-7, реконструювати частину
сходів в гвинтові сходи, влаштувати
цегляну стіну між кімнатою 1-10 і
коридором 1-8, як це визначено висновком
експертизи № С-160 від 21 жовтня 2013 року.

Виділити ОСОБА_5 у власність 33/100
частини будинку АДРЕСА_1 у м. Чернігові,
які складаються з кухні 3-2 площею 14,60
кв.м вартістю 90 257 грн., кімнати 3-3 площею
14,80 кв.м вартістю 92124 грн., кімнати 3-8
площею 28,30 кв.м вартістю 176 156 грн.,
погреба «а2-1 площею 7 кв.м вартістю 2319
грн.; всього на суму 360 856 грн.

Виділити ОСОБА_7 у власність 27/100
частин будинку АДРЕСА_1 у м. Чернігові,
які складаються з котельні 3-1 площею 4,80
кв.м вартістю 29878 грн., кімнати 3-4 площею
15,40 кв.м вартістю 95 859 грн., кімнати 3-5
площею 10,10 кв.м вартістю 62 868 грн.,
санвузла 3-6 площею 7,30 кв.м вартістю 45 440
грн., сараю «а2-1» площею 12,20 кв.м
вартістю 5300 грн.; всього на суму 239 345
грн.

Для відокремлення своєї частини
будинку зобов'язати:

ОСОБА_5 - демонтувати віконний
блок, улаштувати дверний отвір замість
віконного для виходу з кухні 3-2,
установити дверний блок в кухні 3-2,
прибудувати тамбур.

ОСОБА_7 - закрити дверний отвір із
кімнати 3-5 в кухню 3-2, закрити дверний
отвір із кухні 3-2 в котельню 3-1,
влаштувати перегородку на відстані 1,50
м від коридору 3-1.

Виділити ОСОБА_5 у власність:

Автомобіль «Мерседес Спринтер» 2000
р. випуску білого кольору державний
номерний знак НОМЕР_1 вартістю 62 528 грн.
54 коп.; меблевий спальний гарнітур
(двоспальне ліжко, тумбочки 2 шт., комод,
шафа-купе) вартістю 3000 грн.; меблевий
м'який куточок для зали вартістю 5000
грн.; диван-ліжко вартістю 200 грн.; котел
для опалення будинку вартістю 2000 грн.;
водонагрівальну колонку вартістю 2000
грн.; швейну машину 1987 року вартістю 300
грн.; швейну машину „Оверлок" вартістю
10000 грн.; а всього рухомого майна на суму
85028 грн. 54 коп.

Виділити ОСОБА_7 у власність:

Телевізор „Панасонік" 2006 року
вартістю 1200 грн.; холодильну камеру
вартістю 3000 грн.; холодильник
„Білорусь" вартістю 1500 грн.;
холодильник „Білорусь" вартістю 2000
грн.; пральну машину „Вірпул" вартістю
8000 грн.; пральну машину „Рига" вартістю
150 грн.; плиту газову „БОШ" вартістю 3000
грн.; електродуховку вартістю 3000 грн.;
диван-ліжко вартістю 500 грн.; хліборізку
„БОШ" 200 грн.; меблі у прихожій
(шафа-трюмо, шафа кутова, тумба-пуф,
тумба із дзеркалом) вартістю 5000 грн.;
дві шафи з антресолями 2-х дверні
вартістю 400 грн.; меблевий гарнітур у
спальні ( шаф 2-х дверні 3 шт., трюмо,
комод, тумбочки 2 шт., стіл письмовий,
ліжко двоспальне) вартістю 6000 грн.,
диван-софу вартістю 500 грн.; стіл
журнальний вартістю 100 грн.; тумбу під
телевізор вартістю 100 грн.; крісло-ліжко
вартістю 100 грн.; садову орелю вартістю
4000 грн.; мангал вартістю 500 грн.; стіл для
альтанки 500 грн.; садову лаву вартістю
500 грн.; верстат багатофункціональний
вартістю 20000 грн.; мийку кутову вартістю
2000 грн.; кухонний куточок з
натурального дерева вартістю 4000 грн.;
меблі у спальні (шафа 3-х дверна,
шафа-тумба, стіл комп'ютерний, трюмо)
вартістю 3000 грн.; швейну машину 1983 року
вартістю 300 грн.; стільці дачні
пластикові 6 штук вартістю 600 грн.;
фонтан садовий вартістю 4500 грн.;
верстат фрезерний вартістю 15000 грн.;
кухонний гарнітур вартістю 10000 грн.;
телевізор „Білорусь" вартістю 1200 грн.;
всього рухомого майна на суму 100 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_7 65 525 ( п'ятдесят п'ять тисяч
п'ятсот двадцять п'ять) грн.77 коп.
компенсації за отриману частку у майні
понад ? його частину.

Визнати за ОСОБА_5 право власності
на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_4,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель та споруд, і
виділити йому в натурі земельну
ділянку площею 0,05 га, з них під
житловими будівлями 0,0081 га, під
нежитловими будівлями 0,0025 га, під
індивідуальним двором та городом 0,0394
га.

ОСОБА_7 виділити у власність ?
частину земельної ділянки АДРЕСА_4,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель і споруд,
площею 0,05 га, з яких під житловими
будівлями 0,0074 га, під нежитловими
будівлями 0,0046 га, під індивідуальним
двором та городом 0,0380 га.

Поділ земельної ділянки виконати
відповідно до висновку експертизи №
С-160 від 21 жовтня 2013 року і додатку № 1.2
до цього висновку (т.1 а.с. 214, 218).

У задоволенні вимог ОСОБА_5 про
поділ земельної ділянки площею 0,0434 га
відмовити.

Повернути ОСОБА_7 з депозитного
рахунку Територіального управління
Державної судової адміністрації
України у Чернігівській області 147 551
(сто сорок сім тисяч п'ятсот п'ятдесят
одну) грн. 35 коп. внесених по квитанції
№ ПН 2794 від 14 квітня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_5 1827 ( одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. судового
збору в дохід держави на розрахунковий
рахунок № 0002, отримувач -УК у м.
Чернігові /м. Чернігів/ 22030001, код ЄДРПОУ
- 38054398, банк - ГУДКСУ у Чернігівській
області, МФО - 853592.

Стягнути з ОСОБА_7 213 (двісті
тринадцять) грн. судового збору в дохід
держави на розрахунковий рахунок №
0002, отримувач -УК у м. Чернігові /м.
Чернігів/ 22030001, код ЄДРПОУ - 38054398, банк -
ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО -
853592.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: