З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2-43-14
(№ 760-5218-13-ц)
суддя Солом'янського районного суду м.
Києва при секретарі Бобровник О. В.
Волковій В. В.розглянувши позовну заяву
ОСОБА_3 доТовариства з обмеженою
відповідальністю «Белтімпорт»,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Уніка»,третя
особа:ОСОБА_4 пропро відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди
ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Белтімпорт»,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Уніка», третя
особа: ОСОБА_4 - про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування своїх вимог позивач
при зверненні до суду посилалась на те,
що в внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 01. 12. 2012 року,
позивачу було завдано майнової та
моральної шкоди, яку позивач просить
суд стягнути з відповідача - ТОВ
«Белтімпорт», як власника джерела
підвищеної небезпеки - автомобіля
марки «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1,
керування яким в силу трудових
відносин здійснювала третя особа -
В зв'язку із пошкодженням
транспортного засобу позивач просила
суд стягнути з ТОВ «Белтімпорт» на свою
користь майнову шкоду, заподіяну в
наслідок дорожньо-транспортної
пригоди в сумі 107 050,86 грн., моральну
шкоду в сумі 20 000 грн. та судові витрати
пов'язані із поданням та розглядом
Позивач та її представник в судовому
засіданні позовну заяву підтримали в
повному обсязі та просили суд про
Представник відповідача - ТОВ в судове
засідання не з'явився, про дату та час
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав до суду заяву, в якій
просив перенести розгляд справи у
зв'язку із зайнятістю в іншому судовому
Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27,
28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування
в цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
Суд приймає до розгляду лише ті докази,
які мають значення для справи.
Обставини, які за законом повинні бути
підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування.
Кожна сторона має довести ті обставини,
на які посилається як на підставу своїх
Тобто, вказані принципи щодо
обов'язковості доведення тих чи інших
обставин є обов'язковими не лише при
з'ясуванні обставин справи по суті, а й,
як у даному випадку, при поданні
клопотання про відкладення розгляду
справи, обґрунтованого зайнятістю
представника відповідача в іншому
судовому процесі.
Суд вважає дане клопотання
необґрунтованим і таким, що може
призвести до штучного затягування
розгляду справи, в умовах існуючих
процесуальних строків її розгляду,
оскільки законодавством України не
обмежена можливість юридичної особи
мати в суді кількох представників,
надавши їм відповідні повноваження
згідно вимог ЦПК України.
Відтак, зазначені в клопотанні причини
нявки в судове засідання не можуть бути
визнані судом поважними, а клопотання
не підлягає задоволенню.
Представник відповідача - ПАТ «СК
«УНІКА» в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини своєї неявки суду не повідомив,
жодних заяв чи клопотань до суду не
Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, направивши до суду замість
себе представника, який проти позову в
цілому не заперечував, а заперечував
лише щодо окремих складових розміру
шкоди, яка підлягає відшкодуванню
позивачу, зокрема, щодо розміру шкоди,
пов'язаної з відновленням (фізичним
знищенням) транспортного засобу
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення осіб
присутніх в судовому засіданні,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що 01 грудня 2012 року
на перехресті вулиць Солом'янської та
Механізаторів у м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участі
автомобілів марки «Фольксваген», д.н.
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та
автомобіля марки «Тойота», моделі
«RАV-4», д.н. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_3

Внаслідок вказаного ДТП позивачу було
завдано моральної шкоди та
матеріальних втрат (майнової шкоди) у
зв'язку з пошкодженням (фізичним
знищенням) транспортного засобу,
необхідністю відновлення стану
здоров'я позивача (проходження
медичних обстежень) та понесення
додаткових витрат, що виникли у зв'язку
з ДТП.

Постановою Апеляційного суду м. Києва
від 05. 02. 2013 року по справі
№ 33/796/184/2013 ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, та накладено на
останнього адміністративне стягнення
у вигляді штрафу на користь держави
(а.с. 19-23).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що дії водія ОСОБА_4 не
відповідали вимогам ПДР України, а тому
він, як особа, що керував автомобілем
«Фольксваген», д.н. НОМЕР_1, внаслідок
чого ОСОБА_3 було завдано майнової та
моральної шкоди, є єдиною винною
особою, дії якої призвели до ДТП.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи протоколу про адміністративне
правопорушення від 01. 12. 2012 року,
складеного відносно водія ОСОБА_4 та
наказу ТОВ «Белтімпорт» № 84-ОК від 15. 04.
2013 року, а також не спростовано в
судових засіданнях представниками
осіб, які брали участь у справі, ОСОБА_4
працює на посаді технічного директора
ТОВ «Белтімпорт», а автомобіль марки
«Фольксваген», д.н. НОМЕР_1, яким керував
ОСОБА_4, належить ТОВ «Белтімпорт» на
праві власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27. 03. 1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» роз'яснено, що розглядаючи
позови про відшкодування шкоди суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Підставами для задоволення позовних
вимог про стягнення майнової шкоди є
наявність складу цивільного
правопорушення, а саме: факт наявності
майнової шкоди; вина особи;
неправомірність дій особи;
безпосередній причинно-наслідковий
зв'язок між майновою шкодою та
протиправними діями особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки, згідно
ч. 1 ст. 1187 ЦК України є, зокрема,
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Пленумом Верховного Суду України в п. 4
Постанови від 27. 03. 1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» надано роз'яснення, що під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо). Не вважається володільцем
джерела підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка управляє
джерелом підвищеної небезпеки в силу
трудових відносин з володільцем цього
джерела (шофер, машиніст, оператор
тощо).

Таким чином, оскільки власником
джерела підвищеної небезпеки
(автомобіля марки «Фольксваген», д.н.
НОМЕР_1) є ТОВ «Белтімпорт», а ОСОБА_4
керував вказаним автомобілем в силу
трудових відносин, то згідно приписів
ч. 1 ст. 1172, ч. 2 ст. 1187 ЦК України
цивільно-правову відповідальність за
заподіяну позивачу шкоду повинно нести
саме ТОВ «Белтімпорт».

Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність ТОВ «Белтімпорт» як
власника наземного транспортного
засобу застрахована ПАТ «СК «УНІКА».

У відповідності із п. 22.1. ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана: з
пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу; з пошкодженням
чи фізичним знищенням доріг, дорожніх
споруд, технічних засобів регулювання
руху; з пошкодженням чи фізичним
знищенням майна потерпілого; з
проведенням робіт, які необхідні для
врятування потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди; з
пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу; з
евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Згідно з п.п. 9.1., 9.2. ст. 9 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхова сума - це грошова
сума, у межах якої страховик
зобов'язаний здійснити виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування. Розмір
страхової суми за шкоду, заподіяну
майну потерпілих, становить 50 тисяч
гривень на одного потерпілого.

З метою визначення вартості
пошкодженого автомобіля позивача,
вартості відновлювального ремонту та
вартості залишків автомобіля «Тойота»
«RАV-4», д.н. НОМЕР_2, судом було
призначено судову автотоварознавчу
експертизу по справі, проведення якої
доручено Центру судових досліджень
«Експерттранссервіс» з попередженням
експертів про кримінальну
відповідальність за відмову без
поважних причин від дачі висновку та за
дачу за відомо неправдивого висновку
за ст. ст. 384, 385 КК України.

У відповідності до висновку № 8/13
експерта-автотоварознавця Центру
судових досліджень
«Експерттранссервіс» від 09. 12. 2013 року
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Тойота» «RАV-4», д.н. НОМЕР_2,
пошкодженого в ДТП 01. 12. 2012 року,
становить 308 263,74 грн., ринкова вартість
автомобіля «Тойота» «RАV-4», д.н. НОМЕР_2,
пошкодженого в ДТП 01. 12. 2012 року (ринкова
вартість залишків автомобіля) - 74 014,02
грн., ринкова вартість автомобіля
«Тойота» «RАV-4», д.н. НОМЕР_2, станом на 01.
12. 2012 року, до дорожньо-транспортної
пригоди, становить 182 409 грн.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим. Ремонт
вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з аварійним сертифікатом
(рапортом), звітом (актом) чи висновком
про оцінку, виконаним аварійним
комісаром, оцінювачем або експертом
відповідно до законодавства, витрати
на відновлювальний ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
транспортний засіб вважається
знищеним, його власнику
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати на евакуацію транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди.

Таким чином, вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Тойота» «RАV-4», д.н.
НОМЕР_2, пошкодженого в ДТП 01. 12. 2012 року,
становить 308 263,74 грн., що перевищує
ринкову вартість автомобіля «Тойота»
«RАV-4», д.р.н. НОМЕР_2, станом на 01. 12. 2012
року, до дорожньо-транспортної пригоди,
а відтак зазначений автомобіль
вважається фізично знищеним у
розумінні ст. 30 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відповідно до наявного в матеріалах
справи листа ПрАТ «Страхова компанія
«УНІКА» вих. № 00104914 від 26. 02. 2013 року
страховик повідомив позивача про те, що
останньому буде виплачено страхову
суму в розмірі 50 000,00 грн.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Таким чином, розмір шкоди, завданої
позивачу внаслідок знищення її
транспортного засобу - автомобіля
«Тойота» «RАV-4», д.р.н. НОМЕР_2, що
підлягає стягненню з власника
транспортного засобу, винного в
настанні ДТП - ТОВ «Белтімпорт»,
становить 58 394,98 грн. (182 409 грн. - 74 014,02
грн. - 50 00,00 грн. = 58 394,98 грн.), тобто
різницю між вартістю транспортного
засобу ОСОБА_3 до та після
дорожньо-транспортної пригоди за
вирахуванням страхової виплати
(страхового відшкодування).

Також судом встановлено, що у зв'язку із
ДТП, позивач зазнала моральної шкоди,
пов'язаної з відновленням стану
здоров'я, зокрема, витрат на медичне
обстеження, діагностику, МРТ, в
загальному розмірі 5 076,86 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи квитанціями № 59215 та № 24211 від 06.
12. 2012 року про оплату послуг медичної
клініки «ЛІСОД» (ТОВ «Медікс Рей
Інтернешнл Груп»), актом
здачі-приймання робіт (надання послуг)
ТОВ «Олександрівський
консультативно-діагностичний центр» №
877 від 13. 12. 2012 року та квитанцією до
прибуткового касового ордера ТОВ
«Олександрівський
консультативно-діагностичний центр» №
721 від 13. 12. 2012 року.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що внаслідок вищевказаного
ДТП позивач зазнала додаткових витрат
в загальному розмірі 24 651,46 грн., що
складаються із наступних складових:

витрат за послуги з вимушеної стоянки
автомобіля «Тойота» «RАV-4», д.н. НОМЕР_2,
у розмірі 2 300,00 грн., що підтверджується
рахунком на оплату ТОВ «Авто-Мотив ЛТД»
№ 2147 від 13. 03. 2013 року;

витрат на проведення експертизи
пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля
позивача в розмірі 800,00 грн., що
підтверджується актом здачі-приймання
робіт (надання послуг) ТОВ «Солвіс» №
ОУ-0000007 від 12. 03. 2013 року,
рахунком-фактурою ТОВ «Солвіс» №
СФ-0000007 від 12. 03. 2013 року, квитанцією №
36131001 від 13. 03. 2013 року;

витрат на правову допомогу у розмірі 3
000,00 грн., що підтверджується договором
про надання правової допомоги № 1 від 07.
02. 2013 року, актом приймання-передачі
виконаних робіт № 1 від 13. 03. 2013 року та
квитанцією банку про оплату правової
допомоги;

витрат на перевезення автомобіля
позивача для проведення експертизи
(оцінки) у розмірі 400,00 грн., що
підтверджується актом виконаних робіт
ТОВ «Євро Лізинг» від 07. 03. 2013 року;

витрат на відправку телеграм
відповідачу - ТОВ «Белтімпорт» та
третій особі -ОСОБА_4 (повідомлення про
проведення оцінки (експертизи)
автомобіля позивача) в розмірі 192,60 грн.,
що підтверджується фіскальними чеками
УДППЗ «Укрпошта» від 01. 03. 2013 року та
копіями відповідних телеграм;

інших витрат (на евакуацію
транспортного засобу з місця ДТП,
оформлення страховки, нотаріальні
послуги, послуги ДАІ, втрати заробітної
плати тощо) в загальній сумі 17 958,86 грн.,
що підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами, в тому
числі, видатковою накладною ТОВ
«Автотім» № Т00031227 від 26. 10. 2011 року,
розрахунком вартості послуг ДАІ,
нотаріальних послуг, вартості
обов'язкового страхування, наказами
(розпорядженнями) Державної
адміністрації залізничного транспорту
України № 5216 від 24. 12. 2012 року, № 842 від 01.
02. 2013 року, № 1815 від 25. 02. 2013 року, № 2291
від 04. 03. 2013 року.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З урахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що вимога
позивача про стягнення суми додаткових
витрат, що виникли в позивача внаслідок
ДТП, обґрунтована та доведена, а відтак
вважає за можливе позов в цій частині
задовольнити.

Таким чином, загальний розмір
матеріальних втрат (майнової шкоди) у
зв'язку з пошкодженням (фізичним
знищенням) транспортного засобу
ОСОБА_3, відновленням її стану здоров'я
та додатковими витратами, що виникли
внаслідок ДТП, складає 88 123,30 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача - ТОВ «Белтімпорт» - на
користь позивача 20 000 грн. моральної
шкоди, слід зазначити наступне.

Позивач при обґрунтуванні розміру
моральної шкоди зазначила, що вона має
онкологічне захворювання, перенесла
операцію та 6 (шість) курсів
хіміотерапії, у зв'язку з чим їй
категорично протипоказані нервові
стреси, фізичні та психологічні
навантаження.

Однак, внаслідок ДТП позивач перенесла
значний моральний стрес, зазнала
моральних переживань та фізичного
болю, що в подальшому призвело до
погіршення її стану здоров'я та, як
наслідок, до фізичних страждань, які
позивач змушена була переносити
протягом тривалого проміжку часу.

Фізичні та моральні страждання
позивача завдали останній моральної
шкоди, що призвело до втрати нормальної
життєдіяльності, втрати здорового сну,
погіршення трудових здібностей
позивача, появи небажаних конфліктів з
керівництвом на роботі, погіршення
спілкування з близькими людьми, в тому
числі відносин у сім'ї.

Крім того, позивач зазнала значних
душевних страждань та незручностей у
зв'язку з фізичним знищенням її
транспортного засобу, на який вона
тривалий час відкладала грошові кошти.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

З огляду на наведене, з урахуванням
принципів розумності та
справедливості, суд вважає за доцільне
вимогу позивача щодо стягнення з
відповідача - ТОВ «Белтімпорт» -
моральної шкоди задовольнити в розмірі
5 000 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, з урахуванням часткового
задоволення позову, у відповідності з
вимогами ст. 88 ЦПК України, суд
приходить до висновку, про стягнення з
відповідача - ТОВ «Белтімпорт» - на
користь позивача ОСОБА_3 судовий збір
за вимогу майнового характеру в сумі 881
грн. 23 коп. та за вимогу не майнового
характеру судовий збір в сумі 229 грн. 40
коп., а всього стягнути судовий збір в
сумі 1110 грн. 63 коп.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1194 ЦК
України, ст. ст. 9, 22, 28, 29, 30 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209,
212-215, 224-226, 228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Белтімпорт»,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «УНІКА», третя
особа: ОСОБА_4 - про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Белтімпорт» (03083,
місто Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 34,
літ. А, код за ) на користь
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) 88 123 гривні 30 копійок
майнової шкоди та 5 000 гривень моральної
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, а
всього стягнути 93 123 гривні 30 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Белтімпорт» (03083,
місто Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 34,
літ. А, код за ) на користь
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) витрати по оплаті
судового збору в сумі 1110 грн. 63 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуто судом,
який його постановив, за письмовою
заявою відповідача, яка має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: