Провадження по справі № 2/260/38/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 Ленінський районний суд м.
Донецька у складі:

головуючого судді: Л. Р.
Трофименко

при секретарі: Палатовій М.В.

за участю сторін:

представника позивача за первісним
позовом: ОСОБА_1

третьої особи за первісним позовом:
ОСОБА_2

представника третьої особи:
ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Донецької міської ради, Виконавчого
комітету Донецької міської ради, третя
особа ОСОБА_2 про визнання рішення
незаконним та скасування державної
реєстрації та державних актів на право
власності на земельну ділянку та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
Донецької міської ради, Виконавчого
комітету Донецької міської ради про
визнання незаконним рішення та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовною заявою до Донецької міської
ради, Виконавчого комітету Донецької
міської ради, третя особа ОСОБА_2 про
визнання рішення незаконним та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку,
посилаючись на наступні обставини.

На підставі рішень виконавчого
комітету Донецької міської ради за № 383
від 25.07.2001 року за № 484/5 від 02.10.2001 року
ОСОБА_4 була передана у власність
земельна ділянка площею 0,0837 га, для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1. Право
власності підтверджується державним
актом на право власності на землю від
31.10.2001 року, зареєстрованим у Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 7-6766.
Під час розробки технічної
документації зі складання державного
акту на право власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_1 у 2001 році «Донецьким
міським центром державного земельного
кадастру» було складено акт
встановлення меж земельної ділянки в
натурі та кадастровий план земельної
ділянки було погоджено з сумісними
землекористувачами. Межа ділянки
закріплена в натурі існуючим парканом
і передана для зберігання ОСОБА_4
Починаючи з серпня 2011 року його сусід
ОСОБА_2, якій мешкає за адресою АДРЕСА_2,
та межі земельної ділянки якого
розташовані з тильної частини його
земельної ділянки, самочинно зніс
частину його паркана, тобто межового
знака встановленого у 2001 році, та став
будувати на його земельній ділянці
сарай. Свої вчинки він обґрунтовував
тим, що в нього є державний акт про
право власності на цю частину
земельної ділянки, однак ніякий
документ при цьому не показував. З
метою встановлення дійсних меж спірних
земельних ділянок він звернувся до
геодезистів та зробив технічний звіт,
згідно до якого: при виконанні робіт
було виявлено, що межі земельної
ділянки ОСОБА_2, не були зведені з
межами ділянки, яка знаходиться у
власності ОСОБА_4 з 2001 року. На
сумісному плані можна бачити, що межа
земельної ділянки ОСОБА_2 находить на
земельну ділянку ОСОБА_4 уширшки на 3,5 м.
і на 12 м. вздовж, та виходить на дорогу,
практично перекриваючи її з двох
сторін. Також ОСОБА_2 будує сарай, який
заходить на 1 м. на земельну ділянку
ОСОБА_4 Тобто при виконанні технічної
документації ОСОБА_2 було допущено ряд
помилок: - межі земельної ділянки не
було зведено з межами раніше
приватизованою ділянкою ОСОБА_4; - не
було враховано існуючи межові знаки та
огорожу, якою обмежена раніше
приватизована земельна ділянка ОСОБА_4;
- уширшки та вздовж земельної ділянки
які вказані у державному акті ОСОБА_2 не
відповідають розмірам, які є у
наявності. Вважає, що, технічна
документація при складанні державного
акту про право приватної власності
ОСОБА_2 на земельну ділянку по АДРЕСА_2,
була розроблена з порушенням вимого
діючого законодавства, що в свою чергу
потягло за собою прийняття завідомо
незаконного рішення № 45/437 від 18.06.2010
року, та видачу невідповідаючого
дійсності державного акту про право
власності на земельну ділянку. Тому
виконавчий комітет Донецької міської
ради приймаючи рішення № 45/437 від 18.06.2010
року про передачу ОСОБА_2 земельної
ділянки безпідставно розпорядився
частиною земельної ділянки, яка вже
знаходилась у його приватної
власності, понад 10 років, тобто
позбавив його права власності на
частину земельної ділянки, без підстав
передбачених ст. 140 ЗК України. Тому
просив визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Донецької міської ради № 45/437 від 18.06.2010
року в частині відведення ОСОБА_2 у
приватну власність земельної ділянки,
розташованої за адресою м. Донецьк,
АДРЕСА_2 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.
Визнати незаконними та скасувати
державну реєстрацію та державний акт
про право власності на землю від 18.06.2010
року на земельну ділянку площею 0,0607 га.
кадастровий номер :00:011:1549
розташовану за адресою: АДРЕСА_2, яка
належить ОСОБА_2

У подальшому ОСОБА_4 уточнив свої
позовні вимоги, вказавши, що згідно
відповіді Державного підприємства
«Центр Державного земельного
кадастру» Донецької регіональної
філії йому стало відомо, що земельна
ділянка площею 0,0607 га. по АДРЕСА_2
кадастровий номер :00:011:1549 була
поділена на дві земельні ділянки:
площею 0,0304 га. з кадастровим номером
:00:011:1576, та площею 0,0303 га. з
кадастровим номером :00:011:1577, однак
цій поділ був здійснений на підставі
того ж рішення Донецької міської ради
№ 45/437 від 18.06.2010 року, тому просив
визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Донецької міської ради № 45/437 від 18.06.2010
року в частині відведення ОСОБА_2 у
приватну власність земельної ділянки,
розташованої за адресою АДРЕСА_2 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. Визнати незаконними
та скасувати державну реєстрацію та
державний акт на ім'я ОСОБА_2 на право
власності на земельну ділянку
розташовану за адресою АДРЕСА_2, площею
0,0304 га. з кадастровим номером
:00:011:1576, зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі від 09.02.2012 року
за № 01029, та державний акт на право
власності на земельну ділянку
розташовану за адресою м. Донецьк,
АДРЕСА_2, площею 0,0303 га. з кадастровим
номером :00:011:1577 зареєстрований в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі від 09.02.2012 року
за № 01030.

ОСОБА_2 звернувся з зустрічною позовною
заявою про визнання рішення незаконним
та скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку в
обґрунтування якого зазначив, що
рішенням Ленінського районного суду
від 13 листопада 2006 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_7, цивільне
провадження № 2-1836/2006 власником будинку
АДРЕСА_2 у 1990 році і до 02.06.1995 року був
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
його смерті право власності на цю
будівлю в порядку спадкування перейшло
до його дружини ОСОБА_9, а після її
смерті на підставі рішення Ленінського
районного суду від 13 листопада 2006 року
до її дочки ОСОБА_7. Разом з тим, план
земельної ділянки будинку АДРЕСА_1, яка
знаходилася у користування
відповідача ОСОБА_4, з узгодженням на її
збільшення ( зареєстированой за № 219/33
від 08.07.1990 року) підписаний від будинку
АДРЕСА_2, який межує з будинком АДРЕСА_1
ОСОБА_10, який не мав права, не будучи
власником суміжної будівлі,
узгоджувати межі суміжних ділянок.
Отже, при збільшенні земельної ділянки
ОСОБА_4, не було узгодження меж
земельних ділянок між власниками
суміжних будівель АДРЕСА_1 ОСОБА_4 і
власником будівлі АДРЕСА_2 ОСОБА_8, що
призвело до порушень його прав,
оскільки відповідач ОСОБА_4 претендує
на частину земельної ділянки, яка є
його власністю у відповідності до
державного акту серії ЯЛ № 958369 від 09
лютого 2012 року. Крім того, розмір
земельної ділянки і її конфігурація не
збігаються з узгодженою схемою цієї
земельної ділянки, а отже взагалі ні з
ким не узгоджений, а тому є незаконним.
Просив визнати незаконним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Донецької міської ради № 383
від 25.07.2001 року та № 484/5 від 02.10.2001 року,
яким ОСОБА_4 передано у приватну
власність земельна ділянка площею 0,0837
га за адресою: АДРЕСА_1, визнати
незаконним та скасувати державний акт
на право власності від 31 жовтня 2001 року,
зареєстрований у Книзі запису
державних актів на право власності на
землю за № 7-6766.

ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву в якої просить його
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, у задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити. Слухати та
закінчувати справу у його відсутність
за участю його представника - ОСОБА_1

Представник ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_1 дав
суду пояснення які викладені у позові
ОСОБА_4 та вважає, що подані ним докази
по справі, а саме відповіді органів
Держземагенства, у яких вказані
порушення щодо виготовлення технічної
документації зі складання держаного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку АДРЕСА_2, геодезична
зйомка де вказані такі ж самі порушення
та інші докази по справі є підставою
для задоволення позовних вимог ОСОБА_4
Просив позовні вимоги ОСОБА_4
задовольнити у повному обсязі. Що
стосується позовних вимог ОСОБА_2
зазначив, що ОСОБА_2 не може бути
позивачем по спірним правовідносинам,
так як він набув право власності на
домоволодіння у 2007 році, а на земельну
ділянку право власності набув тільки у
2010 році. На момент виникнення у ОСОБА_4
права власності на земельну ділянку у
2001 році ОСОБА_2 взагалі там не мешкав,
коли у 2007 році придбав домоволодіння
був згоден з межами земельної ділянки
АДРЕСА_1 по вул.. Каменоломна, тому і
придбав домоволодіння АДРЕСА_2 по вул.
Каменоломна Крім того він оскаржує дії
виконавчого комітету Донецької
міської ради до виникнення у нього будь
яких прав та обов'язків, тому просив у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
відмовити повністю.

Представник Донецької міської ради та
виконавчого комітету Донецької
міської ради ОСОБА_11, яка діє на
підставі доручення у судове засідання
не з'явилася, надала суду заяву с
проханням слухати справу у їх
відсутність та винести рішення згідно
діючого Законодавства України. ОСОБА_11
надсилалося на адресу суду клопотання
про закриття провадження по справі,
оскільки вона повинна розглядатися в
порядку адміністративного
судочинства. Проте представник
відповідача жодного разу не з'явилася
до судового засідання та не підтримала
це клопотання.

ОСОБА_2 у судовому засіданні свій
зустрічний позов підтримав у повному
обсязі, дав пояснення аналогічні
викладеним у позовної заяві
обставинам. Позовні вимоги ОСОБА_4 не
визнав, пояснив, що земельна ділянка
ОСОБА_4 не має кадастрового номера, що
сам ОСОБА_4 збільшив свою земельну
ділянку за рахунок його земельної
ділянки забравши у нього 4,5 метра землі
уперед та продовж всієї межі земельної
ділянки. Зазначив, що в нього існує два
окремих державних акта на земельні
ділянки, один з яких не межує з
земельною ділянкою ОСОБА_4, тому суд не
може скасувати державний акт на другу
земельну ділянку.

Представник ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_13
просив позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити у повному обсязі, у
позовних вимогах ОСОБА_4 відмовити.
Наполягав на тому, що геодезист, який
готував документацію ОСОБА_4 не має
державної реєстрації та невірно
виготовив документи. В судових дебатах
також заявив, що ця справа повинна
розглядатися в порядку
адміністративного судочинства.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позові вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають
задоволенню, а зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_2 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається з суті позовних вимог,
сторін та матеріалів справи, фактично
предметом спору є правильність
визначення меж земельних ділянок, які
належать сторонам на підставі
державних актів на право власності на
землю.

Відповідно до ст.158 ЗК України виключно
судом вирішуються земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян.

Відповідно до п.7 Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 3 від 01.03.2013 року - спори, що
виникають із земельних відносин, у яких
хоча б однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК
України розглядаються в порядку
цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_4 судом
встановлені наступні обставини:

У 2001 році на замовлення ОСОБА_4,
Донецьким міським центом Державного
земельного кадастру на ім'я ОСОБА_4
виготовлена технічна документація зі
складання держаного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку АДРЕСА_1, де міститься
узгоджений план земельної ділянки
ОСОБА_4, опис меж його земельної
ділянки, її розміри, дати та номери
рішень виконавчого комітету Донецької
міської ради про передачу у приватну
власність ОСОБА_4 земельної ділянки.
(а.с. 5-11)

Згідно акту встановлення меж земельної
ділянки в натурі від 22 серпня 2001 року,
зазначено, що на підставі рішення
виконкому Донецької міської ради
представниками Донецького міського
цента державного земельного кадастру
встановлена та представниками
міського управління земельних
ресурсів встановлена межа земельної
ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0837 га, яка
закріплена в натурі існуючим парканом
і передана для збереження ОСОБА_4
(а.с.12)

Згідно рішень виконавчого комітету
Донецької міської ради за № 383 від
25.07.2001 року та № 484/5 від 02.10.2001 року
ОСОБА_4 передано у власність земельна
ділянка площею 0,0837 га за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно державного акта на право
власності на землю І-ДН № 079299 від 31.10.2001
року, зареєстрованим у Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 7-6766 ОСОБА_4 була
передана у власність земельна ділянка
площею 0,0837 га, для обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1, на підставі рішень
виконавчого комітету Донецької
міської ради за № 383 від 25.07.2001 року та
за № 484/5 від 02.10.2001 року. (а.с.24)

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Документом, що посвідчує право
власності на земельну ділянку,
відповідно до ст. 126 Земельного кодексу
України зокрема є - державний акт про
право власності на землю.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно до технічного паспорту
виготовленого Комунальним
підприємством БТІ м. Донецька, станом
на 14.03.2012 року розміри земельної
ділянки та площа домоволодіння АДРЕСА_1
повністю співпадають з розмірами
земельної ділянки та площею
зазначеними у державному акті на право
власності на землю І-ДН № 079299 від 31.10.2001
року на ім'я ОСОБА_4 (а.с.25-34).

Згідно технічного звіту з геодезичної
зйомки виготовленого ПП ОСОБА_16
встановлено, що ним було проведено
топографо-геодезичні, картографічні
роботи, та було виявлено, що межі
земельної ділянки ОСОБА_2, не були
зведені з межами ділянки, яка
знаходиться у власності ОСОБА_4 з 2001
року. На сумісному плані можна бачити,
що межа земельної ділянки ОСОБА_2
находить на земельну ділянку ОСОБА_4
уширшки на 3,5 м. і на 12 м. вздовж, та
виходить на дорогу, практично
перекриваючи її з двох сторін. Також
ОСОБА_2 будує сарай, який заходить на 1 м.
на земельну ділянку ОСОБА_4. Тобто при
виконанні технічної документації
ОСОБА_2 було допущено ряд помилок: - межі
земельної ділянки не було зведено з
межами раніше приватизованою ділянкою
ОСОБА_4; - не було враховано існуючи
межові знаки та огорожу, якою обмежена
раніше приватизована земельна ділянка
ОСОБА_4; - уширшки та вздовж земельної
ділянки які вказані у державному акті
ОСОБА_2 не відповідають розмірам, які є
у наявності. (а.с.17-20).

Оцінюючи технічний звіт ПП ОСОБА_16 суд
приймає його до уваги як належний доказ
по справі, так як він повністю
погоджується з іншими доказами по
справі наданими ОСОБА_4 які були
досліджені у ході судового засідання, а
саме:

Згідно відповіді № 35-13/100 від 14.11.2013 року
Державного комітету України із
земельних ресурсів державного
підприємства «Центр Державного
земельного кадастру», якій був
розробником технічної документації як
земельної ділянки ОСОБА_4, так і
земельної ділянки ОСОБА_15 вибачається,
що при виконанні робіт із землеустрою
щодо складання документів що
посвідчують право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2,
межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 не
були зведені з межами земельної
ділянки по АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_4
з 2001 року та не були враховані межові
знаки та огорожі які існували раніше
згідно акту про встановлення меж
земельної ділянки в натурі від 22.09.2001
року. (а.с.107).

Згідно відповіді Управління
держземагенства у м. Донецьку
Донецької області № 01-17-3974/9371 від 13.11.2013
року встановлено, що 29.11.2010 року ОСОБА_2
звернувся з заявою до ТОВ «Земельне
управління м. Донецька» про поділ
земельної ділянки по АДРЕСА_2. На
підставі технічної документації його
земельна ділянка площею 0,0607 га. була
поділена на дві земельні ділянки:
площею 0,0304 га з кадастровим номером
:00:011:1576 та площею 0,0303 га з
кадастровим номером :00:011:1577. При
цьому, документи, що свідчать про
узгодження меж з сумісними
користувачами земельних ділянок в
процесі поділу, у вищевказаній
технічній документації відсутні.
(а.с.108).

Крім того, згідно відповіді № 12157/23/11-10
від 25.01.2013 року, Державного комітету
України із земельних ресурсів
вибачається, що Державні акти, які було
видано громадянам в термін з 1995-2002 роки
(жовто-оранжеві бланки) мають однакову
юридичну силу на ряду з зеленими та
синіми бланками, їх дію ніхто не
скасовував і скасовувати не
збирається. Згідно перевіреними
матеріалами, при оформлені державного
акту ОСОБА_2 проектна організація
зробила грубе правопорушення коли не
звела межі земельної ділянки з
державними актом ОСОБА_4, а також не
врахувала існуючі межі земельної
ділянки ОСОБА_4 (а.с.41).

Згідно відповідей Державних органів та
геодезичної зйомки зробленою ПП
ОСОБА_16, судом встановлено, що при
виконанні технічної документації
організацією-розробником були
допущені порушення складання
технічної документації, яка є
підставою для подальшого рішення
органів виконавчої влади, щодо
передачі громадянам у власність
земельних ділянок, що на думку суду у
подальшому стало причиною порушення
прав землевласника домоволодіння
АДРЕСА_1.

Ні ОСОБА_15 ні його представник будучі
повідомленими про їх права передбачені
ГПК України не підставили під сумнів
технічний звіт ПП ОСОБА_16, або висновки
Державних органів які викладені у
відповідях, не просили суд про
проведення будь якої технічної
експертизи з приводу встановлення меж
спірних земельних ділянок, та не надали
суду будь яких доказів які б
спростовували цей технічний звіт, тому
суд вважає що технічний звіт ПП ОСОБА_16
та висновки Держземагенств України
вказують об'єктивну картину порушення
прав ОСОБА_4 на його земельну ділянку,
організацією-розробником технічної
документації ОСОБА_2 та у подальшому і
самим ОСОБА_2.

Відповідно до пункту 1 п. п. 1.12.
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. N 43,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 4 червня 1999 р. за N 354/3647
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку або
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі або
наданні земельних ділянок громадянам,
підприємствам, установам, організаціям
та об'єднанням громадян всіх видів
проводиться після перенесення в натуру
(на місцевість) меж земельної ділянки
та закріплення їх довгостроковими
межовими знаками встановленого зразка
за затвердженим в установленому
порядку проектом відведення цієї
ділянки.

Відповідно до пункту 1 п. п. 1.13.
Інструкції складання державного акта
на право власності на земельну ділянку
та на право постійного користування
земельною ділянкою при передачі
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянам, підприємствам,
установам, організаціям і об'єднанням
громадян всіх видів, у постійне
користування або при переоформленні
правоустановних документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою в
установленому порядку відповідною
технічною документацією.

Фактично судом встановлено, що
організацією-розробником технічної
документації ОСОБА_2 були порушені
вищезазначені пункти Інструкції,
внаслідок чого Виконавчим комітетом
Донецької міської ради, на підставі
документів які не відповідають
дійсності було винесено рішення № 45/437
від 18.06.2010 року в частині відведення
ОСОБА_2 у приватну власність земельної
ділянки, розташованої за адресою
АДРЕСА_2 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, чім
було порушено право ОСОБА_4 на його
власність, а саме земельну ділянку
АДРЕСА_1, яка належить йому з 31.10.2001 року.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу
України, власник земельної ділянки або
землекористувач має право вимагати
усунення порушень свого права на землю,
в тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст. 155 Земельного
кодексу України у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

З урахуванням вищезазначеного,
всебічно та об'єктивно дослідивши
докази по справі, які надані сторонами,
з урахуванням положень Законодавства
України, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_4 обґрунтовані та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Що до ствердження ОСОБА_2 що тільки одна
його земельна ділянка має накладення
на земельну ділянку домоволодіння
АДРЕСА_1, тому суд не має право
визнавати та скасовувати два належних
йому державних актів про право
власності на земельну ділянку, суд
зазначає, що як державний акт про право
власності на земельну ділянку площею
0,0304 га з кадастровим номером
:00:011:1576 так і державний акт про
право власності на земельну ділянку
площею 0,0303 га з кадастровим номером
:00:011:1577 видані на підставі одного
і того ж рішенні виконавчого комітету
Донецької міської ради за № 45/437 від
18.06.2010 року, тому суд скасовуючи рішення
виконавчого комітету Донецької
міської ради повинен скасувати та
визнати недійсними будь які документи
видані на його підставі.

Не приймає суд до уваги, доводи ОСОБА_2
відносно того, що право власності у
ОСОБА_4 не виникло, тому що належна йому
земельна ділянка, не має кадастрового
номера, та обмінного файлу, до якого
внесено необхідні відомості про
вказану земельну ділянку. Так, згідно
«Тимчасового порядку ведення
державного реєстру земель»,
затвердженого наказом Держкомзему від
02.07.2003 року № 174, обмінні файли почали
створюватися лише з 2003 року.

Доводи представника ОСОБА_2, адвоката
ОСОБА_13 , заявлені ним в ході судових
дебатів, що суд у порушенні вимог
діючого Законодавства не допитав у
якості відповідача «Управління
держземагенства у м. Донецьку
Донецької області» суд також не
приймає їх до уваги, так як жодної
стороною по справі не було заявлено, як
усно так і письмове клопотань про
залученні у якості відповідача
«Управління держземагенства у м.
Донецьку Донецької області». ОСОБА_13
послався, що у зустрічної заяві ОСОБА_2
ним вказано позивачем «Управління
держземагенства у м. Донецьку
Донецької області», однак це не
відповідає дійсності, так як з огляду
на зустрічну заяву (а.с.49-50), в неї не
зазначено «Управління держземагенства
у м. Донецьку Донецької області» я
якості відповідача.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2,
зазначеними їм у зустрічному позові
суд зазначає, що:

ОСОБА_2 взагалі не може вважатися
належним позивачем, або взагалі
позивачем по заявленим ним позовним
вимогам, так як він оскаржує рішення
виконавчого комітету Донецької
міської ради від 25.07.2001 року та
державний акт на право власності на
земельну ділянку від 31.10.2001 року. Згідно
доданих ОСОБА_2 документів він 27.05.2007
року придбав у власність згідно
договору купівлі-продажу будинок з
надвірними побудовами, розташований за
адресою АДРЕСА_2 На час придбання
домоволодіння АДРЕСА_2, між
домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
було зведено паркан, відповідно до акта
встановлення меж земельної ділянки від
22.08.2001 року, та ОСОБА_15 придбаючи
домоволодіння АДРЕСА_2 був згоден з
фактичними границями земельної
ділянки АДРЕСА_2 яка існувала станом на
22.08.2001 року, тому і придбав її, та набув
право користування фактичною
земельною ділянкою. Право власності на
земельну ділянку, розташовану під цім
домоволодінням він не набув, так як на
той час земельна ділянка не була
приватизована, він набув тільки право
користування цей земельною ділянкою в
межах вказаних у технічному паспорті,
відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України.
Технічну документацію станом на 27.05.2007
року ОСОБА_2 суду не надав.

На час придбання домоволодіння ОСОБА_2,
земельна ділянка АДРЕСА_1, вже була
приватизована у 2001 році ОСОБА_4 22 серпня
2001 року було складено акт встановлення
меж земельної ділянки, згідно до якого
представниками держорганів було
закріплено в натурі межу земельної
ділянки АДРЕСА_1, площею 0,0837 га.
існуючим парканом і вона була передана
для зберігання ОСОБА_4

З 2001 рік до 27.05.2007 року ніхто з колишніх
власників домоволодіння АДРЕСА_2, в
держоргани або судові органи про
відновлення їх порушених або не
визнаних прав на земельну ділянку не
звертався, так як вони були згодні з
фактичними границями земельної
ділянки та встановленим парканом.

Позивач - це особа, яка звертається до
суду за захистом своїм порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

В даному випадку ОСОБА_2 оскаржує
рішення про передачу у приватну
власність земельної ділянки, прийняте
у 2001 році, тобто до виникнення у нього
будь яких прав.

На підставі викладеного, суд з
урахуванням доказів по справі вважає,
що у задоволені позовних вимог ОСОБА_2
до Донецької міської ради, виконавчого
комітету Донецької міської ради та
ОСОБА_4 «Про скасування рішення
виконавчого комітату Донецької
міської ради № 383 від 25.07.2001 року та №
484/5 від 02.10.2001 року та визнання
незаконним та скасування державного
акту на право власності від 31.10.2001 року,
зареєстрованого у Книзі запису
державних актів на право власності на
землю за № 7-6766», необхідно відмовити,
так як вони не ґрунтуються на жодних
доказах та не відповідають діючому
Законодавству України.

Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 та ст. 33
Закону України «Про місцеве
самоврядування» до повноважень
місцевих рад у галузі земельних
відносин на території міст належить
розпорядження землями територіальних
громад.

Відповідно до ст. 116 Земельного
кодексу України - громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтею 393 ЦК України передбачено, що
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування який не відповідає
законові і розпушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

На підставі ст.ст. 116, 125, 126, 152, 155, 158
Земельного кодексу України, ст.ст. 392,393
ЦК України, керуючись ст..ст.10,11,15,60,61,
213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до Донецької міської
ради, Виконавчого комітету Донецької
міської ради, третя особа ОСОБА_2 про
визнання рішення незаконним та
скасування державної реєстрації та
державних актів на право власності на
земельну ділянку - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Виконавчого комітету
Донецької міської ради № 45/437 від
18.06.2010р. в частині відведення ОСОБА_2 у
приватну власність земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Визнати незаконними та скасувати
державну реєстрацію та державний акт
на ім'я ОСОБА_2 на право власності на
земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2, площею 0,0304 га. З
кадастровим номером :00:011:1576,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі від 09.02.2012р. за №
01029.

Визнати незаконними та скасувати
державну реєстрацію та державний акт
на ім'я ОСОБА_2 на право власності на а
земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2, площею 0,0303 га. з
кадастровим номером :00:011:1577,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі від 09.02.2012р. за №
01030.

Відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Донецької
міської ради, Виконавчого комітету
Донецької міської ради про визнання
незаконним та скасування рішення
Виконавчого комітету Донецької
міської ради №383 від 25.07.2001р. та №484/5 від
02.10.2001р., яким ОСОБА_4 передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,0837 га. за адресою: АДРЕСА_1,
визнання незаконним та скасування
державного акту на право власності від
31.10.2001р., зареєстрованого у Книзі запису
державних актів на право власності на
землю за №7-6766.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення постановлено суддею у нарадчій
кімнаті.

Надруковано у нарадчій кімнаті.

Суддя: