інстанції: Черняк В.В. Провадження №
22-ц/773/139/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Мудренко Л. І., Русинчука М. М.,

при секретарі Лимар Р. С.,

з участю представника відповідача
Гусак Т. Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про визнання кредитного договору
недійсним, за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду від 25 листопада 2013
року, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд із зазначеним позовом. Покликалась
на те, що 29 березня 2007 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та нею було укладено
кредитний договір за № 0 про
надання споживчого кредиту на загальну
суму 175000 доларів США під 20,5 відсотків
річних до 29 березня 2018 року.

Вважаючи, що у зазначеному кредитному
договорі є ряд пунктів, які носять
дискримінаційний характер, що
суперечить вимогам ст. 6 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
та Закону України «Про захист прав
споживачів», позивач просила визнати
цей договір недійсним.

25 листопада 2013 року ухвалою Луцького
міськрайонного суду позовну заяву
ОСОБА_2 залишено без розгляду.

В поданій на ухвалу суду апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_2 просить її
скасувати як таку, що постановлена
судом першої інстанції з порушенням
норм процесуального права, а справу
повернути до того ж суду для
продовження розгляду.

Дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України суд постановляє ухвалу про
залишення позовної заяви без розгляду,
якщо належним чином повідомлений
позивач повторно не з'явився в судове
засідання, якщо від нього не надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 20 вересня 2013 року було відкрито
провадження в даній справі та
призначено судове засідання на 15.10.2013
року о 12 год. 00 хв. про що сторін
повідомлено належним чином (а. с. 12, 14 -
15).

В судове засідання призначене на 15.10.2013
позивачка ОСОБА_2 не з'явилася.
Представник позивача ОСОБА_3,
зіславшись на зайнятість в іншій
справі 14.10.2013 подав до суду клопотання
де просив судове засідання відкласти
(а. с. 16). У зв'язку з чим судове засідання
було відкладено на 11 год. 00 хв. 04.11.2013
року, про що належним чином повідомлено
позивача (а. с. 34, 37).

04 листопада 2013 року ОСОБА_2 та її
представник в судове засідання не
з'явились. Позивач подала до суду заяву
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з хворобою. Доказів на
підтвердження вказаних обставин до
заяви на момент її подачі не надала (а.
с. 38). Судове засідання повторно було
відкладено на 11 год. 40 хв. 25.11.2013 року.
Про день, час і місце розгляду справи
позивача ОСОБА_2 було повідомлено
належним чином судовою повісткою, яку
вона отримала 16.11.2013 року, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення (а. с. 42).

В судове засідання 25 листопада 2013 року
позивач та її представник втретє не
з'явились, причини неявки суду не
повідомили заяви про розгляд справи за
їх відсутності не подали, у зв'язку з
чим суд залишив позов без розгляду.

Отже, врахувавши те, що позивач втретє
не з'явився в судове засідання, заяви
про розгляд справи за його відсутності
до суду не подав, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
залишення його позовної заяви без
розгляду з підстав передбачених п. 3 ч. 1
ст. 207 ЦПК України.

Посилання в скарзі на те, що позивач не
отримувала повідомлення про судове
засідання, яке мало відбутися 25.11.2013
року, не відповідають дійсності і
спростовуються наявним у матеріалах
справи повідомленням про вручення їй
поштового відправлення (а. с. 42).

Також, колегія судів вважає за
необхідне зазначити, що прецедентна
практика Європейського суду з прав
людини виходить з того, що реалізуючи п.
1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод щодо
доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

З цього приводу прецедентними є
рішення Європейського суду з прав
людини у справах «Осман проти
Сполученого королівства» від 28.10.1998
року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001
року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право
на суд не є абсолютним. Воно може бути
піддане обмеженням, дозволеним за
змістом, тому що право на доступ до суду
за самою своєю природою потребує
регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, залишення судом
першої інстанції заяви без розгляду
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України
не є порушенням права на справедливий
захист та не може вважатися обмеженням
права доступу до суду, як вважає
апелянт.

Отже, зміст оскаржуваної ухвали не дає
жодних підстав для висновку про те, що
судом першої інстанції було допущено
порушення норм процесуального права
під час її постановлення.

Ухвала суду постановлена з додержанням
вимог закону, а тому відповідно до ст.
312 ЦПК України, апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
від 25 листопада 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді