Справа ун. №
пр.№2/756/291/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко
О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_3 до КП «
Київпастранс», ПАТ « Українська
охоронно- страхова компанія» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП -

В С Т А Н О В И В

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_1 в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до
КП « Київпастранс», ПАТ « Українська
охоронно- страхова компанія» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином, в
якому просили стягнути з останніх на
свою користь спричинену матеріальну
шкоду, а саме завдану моральну шкоду у
розмірі 20 000 гривень для
кожної,стягнути з КП « Київпастранс» на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 на утримання неповнолітньої
ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
грошові кошти в сумі 1099,83 гривень,
щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття; а також після збільшення
позовних вимог стягнути витрати,
пов'язані з похованням у розмірі 26 570,00
гривень.

Позивачі мотивують позов тим, що 28.01.2012
приблизно о 09 год. 00 хв. Водій ОСОБА_5,
який був працівником відповідача КП
«Київпастранс», керуючи автобусом
«Богдан А1445», д.н.з. НОМЕР_3, рухаючись
по проїзній частині пр.-ту Ватутіна, а
саме мосту, який веде через річку
Десенка в крайній правій смузі руху зі
сторони Московського мосту в напрямку
масиву Троєщина в м. Києві, здійснив
наїзд на ОСОБА_6 який знаходився біля
капоту автомобіля « ГАЗ-33021». Внаслідок
наїзду ОСОБА_6 отримав тілесні
ушкодження, які є несумісними із
життям, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10
год. 00 хв. помер в Київській міській
клінічній лікарні швидкої медичної
допомоги. Зазначений факт
підтверджується вироком Дніпровського
районного суду м. Києва від 24 травня 2012
року. Матеріальна шкода, заподіяна
позивачам, полягає в тому, що внаслідок
вказаних подій вони понесли витрати у
зв'язку його похованням. Це
підтверджується чеками та квитанціями,
згідно з якими ОСОБА_1

було витрачено 26570,00 гривень з них:
9150,00грн.- деталі пам'ятників, 7920,00грн.-
деталі кованої огорожі, 9500,00грн.-
установка пам'ятника. Моральна шкода,
заподіяна позивачам, полягає у
душевних стражданнях, яких вони
зазнали у зв'язку зі смертю внаслідок
ДТП ОСОБА_6 - їх годувальника, чоловіка
та батька. На підставі вищезазначеного,
позивачі моральну шкоду оцінюють в
загальному розмірі 60 000 гривень.

В судовому засіданні позивачі та їх
представник свої позовні вимоги
підтримали повністю, просили позов
задовольнити.

Представник відповідача КП «
Київпастранс» в судовому засіданні
проти даного позову заперечив
частково. Позовні вимоги про стягнення
моральної шкоди визнають частково, а
саме в розмірі 5000 грн. кожному.

Представник відповідача ПАТ
«Українська охоронно- страхова
компанія» в судовому засіданні проти
позову в частині вимог до них
заперечував частково, а саме визнають
лише в межах 2200,00грн. витрат пов'язаних
с порядженням надмогильного пам'ятника
і огорожі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, встановив наступне.

28.01.2012 приблизно о 09 год. 00 хв. Водій
ОСОБА_5, який був працівником
відповідача КП «Київпастранс», керуючи
автобусом «Богдан А1445», д.н.з. НОМЕР_3,
рухаючись по проїзній частині пр.-ту
Ватутіна, а саме мосту, який веде через
річку Десенка в крайній правій смузі
руху зі сторони Московського мосту в
напрямку масиву Троєщина в м. Києві,
здійснив наїзд на ОСОБА_6 який
знаходився біля капоту автомобіля «
ГАЗ-33021». Внаслідок наїзду ОСОБА_6
отримав тілесні ушкодження, які є
несумісними із життям, від яких він
ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10 год. 00 хв. помер в
Київській міській клінічній лікарні
швидкої медичної допомоги.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_5 від 30 січня 2012 року ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Вироком Дніпровського районного суду
м. Києва від 24 травня 2012 року
ОСОБА_5визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України, та засуджено до 4 років
позбавлення волі без позбавлення
права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст..75КК України ОСОБА_5
звільнено від відбування призначеного
основного покарання з випробуванням і
встановити іспитовий строк тривалість
2 роки. (а.с. 5-7).

ОСОБА_3, ОСОБА_1, малолітня ОСОБА_2 були
визнані потерпілими по кримінальній
справі відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК
України.

Відповідно до ст. ст. 22 ч. 1 і ч. 2 п. 1, 23
ч. 1 і ч. 2 п. 2, 1166 ч. 1, 1167 ч. 1, 1177, 1195 ч. 1
ЦК України, особа, якій завдано збитків
у результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки). Особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті. Майнова
шкода, завдана майну фізичної особи
внаслідок злочину, відшкодовується
державою, якщо не встановлено особу,
яка вчинила злочин, або якщо вона є
неплатоспроможною. Умови та порядок
відшкодування майнової шкоди, завданої
майну фізичної особи, яка потерпіла від
злочину, встановлюється законом.
Фізична або юридична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що заподіяння відповідачем
матеріальної шкоди позивачу, знайшло
своє підтвердження в судовому
засіданні.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб. Відповідно
до чинного законодавства моральна
шкода може полягати у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушення нормальних
життєвих зв'язків, порушення стосунків
з оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Згідно п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.95"
Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного суду
№5 від 25.05.2001 року) розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому суд має
виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості .

Також, суд вважає, що позивачем
доведено і заподіяння йому
відповідачем моральної шкоди. Що ж
стосується розміру морального
відшкодування, то з урахуванням
ступеня вини відповідача, обставин за
яких вчинено злочин, тривалості
фізичних і моральних страждань
позивача та негативних наслідків, які
настали для позивача у зв'язку із
вчиненням по відношенню до нього
злочинних дій, суд вважає, що

30 000грн., про стягнення яких просять
позивачі, є достатнім розміром для
відшкодування заподіяної їй моральної
шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов'язковий для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі
смерті потерпілого, право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання.
Шкода відшкодовується: дитині - до
досягнення нею вісімнадцяти років
(учню, студенту - до закінчення
навчання, але не більш як до досягнення
ним двадцяти трьох років); чоловікові,
дружині, батькам (усиновлювачам), які
досягли пенсійного віку, встановленого
законом, - довічно. Цим особам, шкода
відшкодовується у розмірі
середньомісячного заробітку (доходу)
потерпілого з вирахуванням частки, яка
припадала на нього самого та
працездатних осіб, які перебували на
його утриманні, але не мають права на
відшкодування шкоди. До складу доходів
потерпілого також включаються пенсія,
суми, що належали йому за договором
довічного утримання (догляду), та інші
аналогічні виплати, які він одержував.
Особам, які втратили годувальника,
шкода відшкодовується в повному обсязі
без урахування пенсії, призначеної їм
внаслідок втрати годувальника, та
інших доходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності) володіє транспортним
засобом, використання якого створило
підвищену небезпеку.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» (зі змінами),
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Статтею 1201 ЦК України встановлено
обов'язок особи, відповідальної за
завдання шкоди смертю потерпілого,
відшкодувати необхідні витрати на
поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України гарантоване
право особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Пунктом 3 частини 2 ст. 23 ЦК України
встановлено, що моральна шкода полягає
у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено,
що моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини фізичної особи, яка її завдала,
якщо шкоду завдано смертю фізичної
особи внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Статтею 1168 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.
Моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Оскільки вироком Дніпровського
районного суду м. Києва від 24.05.2012 року
встановлено вину водія ОСОБА_5 в
порушенні правил безпеки дорожнього
руху, що спричинило смерть ОСОБА_6,
тобто у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та
встановлено причинно-наслідковий
зв'язок між його діями та настанням
смерті ОСОБА_6, то підстав для
звільнення КП « Київпастранс» від
відшкодування шкоди суд не вбачає.

Матеріальна шкода, заподіяна
позивачам, полягає в тому, що внаслідок
вказаних подій вони понесли витрати у
зв'язку його похованням. Це
підтверджується чеками та квитанціями,
згідно з якими ОСОБА_1 було витрачено
26570,00 гривень з них: 9150,00грн.- деталі
пам'ятників, 7920,00грн.- деталі кованої
огорожі, 9500,00грн.- установка пам'ятника

Стаття 2 Закону України «Про поховання
та похоронну справу» визначає
поховання померлого як комплекс
заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечить
законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових
дій розуміється, зокрема, організація
поховання померлого і проведення у
зв'язку з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України
спадкоємці зобов'язані відшкодувати
розумні витрати, які були зроблені
одним із них або іншою особою на
утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість
при покладенні на спадкоємців
обов'язку щодо покриття витрат на
поховання спадкодавця, а саме: такі
витрати повинні бути розумними, що
стосується їхнього розміру та
необхідності здійснення. Тому,
оцінивши зібрані по справі і
досліджені у судовому засіданні докази
суд вважає, що позовні вимоги в даній
частині є не обґрунтованими, а тому не
підлягають задоволенню у повному
об'ємі.

Повно та всебічно дослідивши обставини
справи, оцінивши зібрані докази у
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 5, 23, 1167, 1168, 1187, 1200, 1201 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 64, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_3 до КП «
Київпастранс», ПАТ « Українська
охоронно- страхова компанія» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП задовольнити частково.

Стягнути з КП « Київпастранс» на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 на утримання неповнолітньої
ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
грошові кошти в сумі 1099,83 гривень,
щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з КП « Київпастранс» на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2
моральну шкоду в розмірі 25 000,00гривень.

Стягнути з КП «Київпастранс» на
користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_4 моральну шкоду в розмірі 5
000,00гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано Апеляційному суду м. Києва,
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом 10 днів, з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів після
отримання копії рішення стороною, яка
не була присутня при його оголошені.

Суддя:
О.М.Луценко