Головуючий суду 1 інстанції - Лобарчук
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 407/5130/13
Провадження № 22ц/782/5640/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого - Фарятьєва
С.О.

суддів - Украінцевої Л.Д.,
Назарової М.В.

при секретарі -
Вербицькому І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу по
апеляційній скарзі ТОВ Центральна
збагачувальна фабрика «Нагольчанська»
на рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 02 грудня 2013 року за позовом
ОСОБА_2 до ТОВ Центральна збагачувальна
фабрика «Нагольчанська» про стягнення
одноразової допомоги при звільненні,
моральної шкоди,-

В С Т А Н
О В И Л А :

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до ТОВ Центральна
збагачувальна фабрика
«Нагольчанська», який в подальшому
уточнила та в якому просила стягнути з
нього на її користь невиплачену їй
одноразову допомогу у розмірі 6219 грн. 05
коп. та моральну шкоду 1000 грн.,
посилаючись на те, що з 15.07.1998 року по
27.07.2013 року, тобто на протязі 15 років і 12
днів, вона працювала у відповідача
спочатку в якості учня машиніста
конвеєра, а потім машиніста конвеєра 2
розряду і машиніста установок
збагачення і брикетування 4 розряду,
після чого звільнилась з підприємства
за власним бажанням за ст.38 КзПП
України, у зв`язку з переходом на
пенсію, проте при звільненні їй не було
сплачено одноразову допомогу у розмірі
двох середньомісячних заробітків, як
це передбачено п.8.4 Колективного
договору та пунктом 12.15 Галузевої угоди
між Міністерством вугільної
промисловості України, іншими
державними органами, власниками
(об`єднаннями власників), що діють у
вугільній галузі і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
від 03.07.2001 року з доповненнями та
змінами.

Рішенням Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 02 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 було задоволено
частково.

Суд стягнув з ТОВ Центральна
збагачувальна фабрика «Нагольчанська»
на користь ОСОБА_2 несплачену їй при
звільненні одноразову допомогу у
розмірі 6219 грн. 05 коп. і моральну шкоду -
500 грн., а також витрати за надання
правової допомоги в сумі 380 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовив.

Не погодившись з таким рішення
суду першої інстанції відповідач подав
до суду апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення яким у задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити у
повному обсязі, оскільки вважає, що суд
порушив норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Заперечень на апеляційну скаргу
до матеріалів справи не надійшло.

Вислухавши доповідача, пояснення
осіб, які з`явились до апеляційного
суду, дослідивши матеріали справи,
перевіривши обґрунтованість і
законність рішення суду першої
інстанції та обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

В силу ч.1 ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. А згідно ч.2 ст.124
Конституції України юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

У відповідності із вимогами ст.4
ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Згідно з вимогами ст.303 ч.1 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність та неупередженість, лише
створює необхідні умови для всебічного
і повного дослідження обставин справи.

Згідно із ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Крім того, згідно
ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст.ст.213,214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

Чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин., яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин та
інше.

Судом встановлено, що позивачка
дійсно в період з 15 липня 1998 року по 27
липня 2013 року, тобто на протязі 15 років
і 12 днів працювала у ТОВ Центральна
збагачувальна фабрика
«Нагольчанська», яке є підприємством
вугільної промисловості, спочатку в
якості учня машиніста конвеєра, а потім
машиніста конвеєра 2 розряду і
машиніста установок збагачення і
брикетування 4 розряду.

Згідно наказу по підприємству
№119/к від 29 липня 2013 року позивачку було
звільнено з роботи на підприємстві за
власним бажанням за ст.38 КзПП України, у
зв`язку з переходом на пенсію за віком,
проти чого фактично не заперечував і
відповідач.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачки частково суд послався на те,
що вона, відповідно до п.8.5 виписки із
колективного договору 2012 р. та п.12.15
Галузевої угоди (далі Галузева угода)
між Міністерством палива та енергетики
України та всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
від 3 липня 2011 року (зареєстрованої у
Міністерстві праці та соціальної
політики України 7 серпня 2001 року №71), з
доповненнями та змінами, має право на
одноразову допомогу при звільненні у
розмірі 6219 грн. та моральну шкоду в сумі
500 грн.

Між тим, до такого висновку суд
дійшов поспішно.

Згідно спільного роз`яснення
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України з Центральним
комітетом профспілки працівників
вугільної промисловості України до
п.12.15 Галузевої угоди (щодо сплати
одноразової допомоги при звільненні
жінок при достроковому виході на
пенсію за віком при досягненні 55-ти
річного віку), право на отримання такої
допомоги, розмір якої залежить від
стажу роботи в галузі і середнього
заробітку поширюється на жінок, які
мають право на дострокову пенсію за
віком при досягненні 55-ти річного віку,
в період до 1 січня 2005 року за наявності
страхового стажу не менше 30 років при
першому звільненні з підприємства
незалежно від причин звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка є особою ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому
за таких обставин вона право на
отримання одноразової вихідної
допомоги на час звільнення з
підприємства не отримала, оскільки їй
не виповнилось 55 років і вона не має 30
річного страхового стажу.

Крім того, заперечуючи проти
позову позивачки відповідач посилався
на те, що колективного договору
одноразова допомога виплачується з
прибутку підприємства, а нам даний час
підприємство знаходиться у тяжкому
матеріальному стані при якому
відсутній прибуток, з якого
здійснюється виплати соціального
характеру, внаслідок чого така
допомога не може бути сплачена.

Доказів про зворотнє позивачка
суду не надала.

Посилання суду на те, що
позивачка звільнилась з роботи 27.07.2013
року, а вищевказане спільне роз`яснення
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України з Центральним
комітетом профспілки працівників
вугільної промисловості України до
пункту 12.15 Галузевої угоди (щодо сплати
одноразової допомоги при звільненні
жінок при достроковому виході на
пенсію за віком при досягненні 55-ти
річного віку) відповідач отримав вже
після її звільнення з роботи, а тому до
уваги не приймається, є недоречним,
відповідно до вимог ч.2 ст.27 ЦПК України
особи, які беруть учать у справі
позовного провадження, для
підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов`язані надати усі
наявні у них докази до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання не
проводиться - до початку розгляду
справи по суті. Як вбачається з
матеріалів справи вищевказане спільне
роз`яснення було надано відповідачем
26.09.2013 року, в той час як попереднє
судове засідання було проведено 11.10.2013
року. Тому такому доказу суд повинен
був давати оцінку поряд з іншими
доказами.

З огляду на вищенаведене судова
колегія доходить висновку, що рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню, з постановленням по справі,
на підставі ст.309 ЦПК України, нового
рішення про відмову позивачці у
задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.303,304,307ч.1п.2,309,316,317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ТОВ Центральна
збагачувальна фабрика «Нагольчанська»
задовольнити.

Рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 02 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити по справі нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ
Центральна збагачувальна фабрика
«Нагольчанська» про стягнення
одноразової допомоги при звільненні,
моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає чинності
негайно, але може бути оскаржене у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20-ти днів після його
проголошення.

Головуючий:

Судді: