АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2729/2014
Головуючий в 1 інстанції - Тітов М.Ю.
Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Музичко С.Г.

при секретарі - Пашиніної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Оболонського районного суду міста
Києва від 23 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства завод «Генератор» про
стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И
Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у вересні 2013 року.

Зазначав, що він працював у
відповідача з 21.02.2002 по 09.06.2010 рік . У
зв'язку з тим, що йому не виплачували
заробітну плату були видані судові
накази, якими стягнуто заборгованість
по заробітній платі з відповідача на
його користь. Однак, судові накази
виконувались тривалий час, а тому
просив стягнути з відповідача збитки
від інфляції та моральну шкоду.

Рішенням Оболонського районного суду
міста Києва від 23 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового про задоволення
позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивача ОСОБА_1 вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач з 21 лютого 2002
року працював на ДП завод «Генератор»
на посаді електромонтера.

10 вересня 2009 року було видано
судовий наказ №2-н-709 про стягнення з
відповідача заборгованості по
заробітній платі у сумі 11735, 63 грн.

30 листопада 2011 року було видано
судовий наказ №2-н-498 про стягнення з
відповідача заборгованості по
заробітній платі у сумі 5033, 77 грн.

Постановою державного виконавця
від 01 листопада 2012 року та від 24 квітня
2013 року було закрито виконавче
провадження по зазначеним судовим
наказам у зв'язку з їх виконанням в
повному обсязі.

Місцевий суд правильно врахував,
що норми законодавства, на підставі
яких позивач просить задовольнити
позов, не розповсюджуються на
відносини що виникли з примусового
виконання судових наказів.

Крім того позивачем не надано
доказів про спричинення йому
відповідачем моральної шкоди.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав, що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Оболонського районного
суду міста Києва від 23 грудня 2013 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: