АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1766/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3613/14
Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О.
Доповідач Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого : Панченка О.О.

Суддів : Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

При секретарі : Філоненко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Житловий будинок №16 по
кварталу 304» на рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 20
жовтня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Житловий
будинок №16 по кварталу 304» про
стягнення компенсації за несвоєчасний
розрахунок при звільненні та моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 20 жовтня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 до об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Житловий
будинок №16 по кварталу 304» про
стягнення компенсації за несвоєчасний
розрахунок при звільненні в сумі 21820
грн. та моральної шкоди в сумі 20000 грн.
задоволено частково.

Стягнуто з об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Житловий
будинок №16 по кварталу 304» на користь
ОСОБА_1 18286 грн. компенсації за затримку
розрахунку при звільненні.

У задоволенні позову в частині
стягнення решти компенсації за
несвоєчасний розрахунок при
звільненні та у стягненні моральної
шкоди відмовлено.

Стягнуто з об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Житловий
будинок №16 по кварталу 304» на користь
держави судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

В апеляційній скарзі об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Житловий будинок №16 по
кварталу 304» (надалі ОСББ), посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального права, просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову.
Зокрема вважає, що позивачем пропущено
3 місячний строк позовної давності для
звернення до суду та заявлені ним до
стягнення кошти не є розрахунковими в
розумінні ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що остання задоволенню не
підлягає.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом, з 29 вересня 2008
року по 2 квітня 2012 року ОСОБА_1 працював
головою правління в ОСББ.

В зв'язку з неповним розрахунком при
звільненні в ОСББ перед ОСОБА_1 виникла
заборгованість за 9 днів в сумі 738 грн.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 4 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду полтавської області
від 23 вересня 2013 року стягнуто з ОСББ на
користь ОСОБА_1 30688 грн. в якості
невиплаченої заробітної плати та
компенсації за несвоєчасний
розрахунок при звільненні.

Ухвалюючи вказане рішення суд стягнув
на користь позивача заборгованість по
заробітній платі в сумі 738 грн. та 29930
грн. компенсації за затримку
розрахунку виходячи із суми
середньоденного заробітку - 82 грн. та 365
днів затримки розрахунку, тобто за
період з 10 квітня 2012 року по 9 квітня 2013
року.

Також судом вірно встановлено, що
згідно виконавчого провадження
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 4 липня 2013 року
виконано в січні 2014 року та постановою
державного виконавця Автозаводського
ВДВС Кременчуцького МУЮ від 25 лютого 2014
року закінчено виконавче провадження.

За змістом ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог та
стягнення компенсації за затримку суми
розрахунку в сумі 18286 грн., місцевий суд
виходив з норм статей 116, 117 КЗпП
України, якими передбачено
відповідальність роботодавця в разі не
проведення розрахунку з працівником
при звільненні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Підставою для звернення до суду ОСОБА_1
за захистом порушеного права, стала
невиплата роботодавцем середнього
заробітку незважаючи на ухвалене
рішення суду.

Після ухвалення судового рішення про
стягнення заборгованості із
заробітної плати роботодавець не
звільняється від виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, тобто за весь період
невиплати власником або уповноваженим
ним органом належних працівникові при
звільненні сум.

Вказана правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України при
розгляді справи №6-144цс13 та є
обов'язковою для всіх судів відповідно
до ст. 360-7 ЦПК України.

Тому, оскільки останнє списання коштів
із банківського рахунку ОСББ на
виконання попереднього рішення суду
мало місце 19 листопада 2013 року,
місцевий суд вірно стягнув середній
заробіток за 223 дні за період з 10 квітня
2013 року по указану дату - 18286 грн. (82*223) та
відмовив в решті позову.

Отже посилання апелянта, що стягнуті з
роботодавця кошти набули іншого
статус,у та в нього відсутні підстави
для стягнення коштів, є помилковими та
суперечать нормам права.

Також безпідставними є посилання
апелянта на застосування строку
позовної давності, оскільки суд першої
інстанції дійшов правомірного та
обґрунтованого висновку, що позивачем
встановлений тримісячний строк для
звернення до суду не пропущений.

Так, отримавши кошти за попереднім
рішенням суду 9 грудня 2013 року та
звернувшись до суду з даним позовом 3
березня 2014 року ОСОБА_1 не пропустив
передбачений ст. 223 КЗпП України
тримісячний строк.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому підстав для зміни чи
скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317,
319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Житловий будинок №16 по
кварталу 304» відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 20 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів в
касаційному порядку.

Судді:

З оригіналом згідно.