Справа № 263/1097/14-ц
Провадження № 6/263/52/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя у
складі:

головуючого судді Соловйова О. Л.,

при секретарі Ханча С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
подання Жовтневого відділу Державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції в Донецькій області
(далі за текстом ВДВС Жовтневого району
м. Маріуполя) про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

Жовтневий відділ державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції звернувся
до суду з поданням щодо обмеження
виїзду за кордон ОСОБА_1

В обґрунтування вимог заявник
зазначає, що на виконанні Жовтневого
ВДВС м. Маріуполя знаходиться
виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2/519/1525/12 від 18.04.2012 року,
виданого 31.07.2012 року Жовтневим районним
судом м. Маріуполя про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
заборгованості по сплаті аліментів за
період з 22.04.2010 року по 01.03.2011 року у
розмірі 4 162,33 грн., неустойки за
прострочення сплати аліментів за
період з 01.05.2010 року по 01.07.2011 року у
розмірі 10 4141,17 грн., судового збору у
розмірі 214,60 грн., на загальну суму 14 576,50
грн. За наведеним виконавчим листом
державним виконавцем 09.08ю2012 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. Станом на
31.01.2014 року заборгованість по
виконавчому документу складає 7 936,50
грн. Перевіркою майнового стану
боржника встановлено, що транспортних
засобів за ним не зареєстровано,
ОСОБА_1 на праві власності належить ?
частка квартири АДРЕСА_1, проте
звернути стягнення на вказану
квартиру неможливо, відповідно до п. 7
ст. 52 Закону України «Про виконавче
провадження»

боржником вказану заборгованості не
сплачено, державним виконавцем з метою
виконання наведеного судового наказу
винесено постанову про накладення
арешту на все рухоме та нерухоме майно
боржника. У зв'язку із наведеним
державний виконавець вважає за
доцільне обмежити ОСОБА_3 у праві
виїзду за кордон.

В матеріалах подання міститься
заява про розгляд справи за
відсутності представника Жовтневого
ВДВС Маріупольського МУЮ.

Заінтересовані особи у судове
засідання не з'явились, причини неявки
суду не повідомили, їх неявка не
перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали, долучені до
подання, суд приходить до висновку щодо
відмови в задоволенні подання,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" громадянин
України має право виїхати з України,
крім випадків, передбачених цим
Законом, та в'їхати в Україну. Зазначене
право гарантоване також ст.33
Конституції України

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня
1994 року „Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України" (зі
змінами) регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Положеннями ст. 6 зазначеного Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у випадках, якщо діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання, або він
ухиляється від зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням.

Законом України від 21 січня 1994 року
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами)
у випадках, коли особа ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, то до
виконання зобов'язань, можливо
обмеження у праві виїзду за межи
України.

Згідно із п.18 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
№202/98-ВР, державний виконавець має
право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
- до виконання зобов'язань за рішенням.

При цьому слід зазначити, що відповідно
до під ухиленням боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань слід розуміти такі
діяння боржника, які полягають у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанні ним своїх обов'язків, що й є
підставою для звернення виконавця до
суду з поданням щодо вирішення питання
про обмеження боржника

Відповідно до положень
статті 377-1 Цивільного процесуального
кодексу України питання про тимчасове
обмеження боржника фізичної особи або
керівника боржника-юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця.

У даному конкретному випадку до
подання державного виконавця не додані
документи, які б свідчили, що у боржника
дійсно є наміри виїзду за кордон
України до іноземної держави, шляхом
звернення з відповідним клопотанням до
Державної прикордонної служби. Крім
того, ознайомившись із поданням
державного виконавця та документами,
які додано до нього, суд приходить до
висновку, що в матеріалах справи
відсутні дані, які б підтверджували
об'єктивну наявність факту ухилення
боржника від виконання ним його
грошових зобов'язань -відомості щодо
отримання боржником постанови
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження тощо.

Таким чином, приймаючи до уваги, що
право державного виконавця на
звернення з даним поданням виникає
лише у разі ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань і наявність лише
самого зобов'язання не наділяє
державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон, суд приходить до
висновку щодо відмови в задоволенні
подання.

На підставі ст. ст. 5, 74 Закону України
„Про виконавче провадження", п.п. 2, 5, 6
Закону України „Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну", п. 8 ст. 19
Закону України «Про державну
прикордонну службу», ст. 373 ЦПК України,
суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання
Жовтневого відділу Державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції в
Донецькій області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
громадянки України ОСОБА_1,- відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Особи, які брали
участі у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судової ухвали, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя
О.Л. Соловйов