Справа № 466/7304/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/6363/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Куцика І.Б.,

з участю: ОСОБА_2, її представника -
ОСОБА_3,

представника Шевченківського ВДВС -
Труша А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Львова від 30 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа - Шевченківський відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а
н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із заявою, в якій просила
забезпечити її позов у даній справі
шляхом заборони Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області та Шевченківському відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції видавати стягувачеві ОСОБА_5
або перераховувати на рахунок
стягувача ОСОБА_5 грошові кошти,
отримані від реалізації через прилюдні
торги 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на
виконання виконавчого документу -
виконавчого листа, до моменту повного
завершення розгляду даної справи.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 30.07.2014 року у
задоволенні вказаної вище заяви ОСОБА_2
відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2, просить
її скасувати з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
та постановити нову ухвалу, якою
задовольнити її заяву про забезпечення
позову в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
реалізація арештованого нерухомого
майна, а саме 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 та подальше отримання цих
коштів стягувачем ОСОБА_5, при умові
часткового чи повного задоволення її
позовних вимог, утруднить чи зробить
неможливим виконання рішення суду в
даній справі, оскільки отримані ОСОБА_5
в процесі виконання рішення суду кошти
можуть бути нею приховані. Апелянт не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що задоволення її
заяви про забезпечення позову в
обраний нею спосіб призведе до
невиконання державною виконавчою
службою рішення суду, яке набрало
законної сили, про стягнення з неї,
ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5
присуджених коштів, оскільки в рішенні
суду нічого не зазначено про
перерахування присуджених коштів на
рахунок стягувача ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони апелянта в підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

У відповідності до ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

У відповідності до п.2 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року,
вирішуючи питання щодо застосування
певного виду забезпечення позову, суди
повинні виходити з того, що у ч.1 ст.152
ЦПК України перелік видів такого
забезпечення не є вичерпним, тому за
наявності відповідного клопотання
можуть бути застосовані й інші його
види, але з урахуванням обмежень,
встановлених цією статтею. Недопустимо
забезпечувати позов шляхом зупинення
виконання судових рішень, які набрали
законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні заяви
позивача, дійшов правильного висновку
про те, що встановлення органу
державної виконавчої служби заборони
видавати та/чи перераховувати
стягувачеві отримані від реалізації
арештованого майна кошти, є не що інше,
як встановлення органу державної
виконавчої служби заборони вчиняти дії
по виконанню рішення суду, яке набрало
законної сили, що є неприпустимим, а
тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а оскаржувану ухвалу суду -
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313,
315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова від 30 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.