Cправа № 563/688/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04.02.2014 року
м.Корець

Корецький районний суд
Рівненської області

у складі: головуючого - судді
Загородько Н.А.

при секретарі
Туровичу М.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Корець цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди завданої майну фізичної особи за
просрочення виконання грошового
зобов"язання,-

у с т а н
о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Корецького районного суду з позовом до
до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди
завданої майну фізичної особи за
просрочення виконання грошового
зобов"язання.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 08 січня 1997 року в
м.Корець з вини відповідача було
здійснено дорожньо-транспортну
пригоду, внаслідок чого джерелом
підвищеної небезпеки була завдана
шкода його майну, а саме пошкоджений
легковий автомобіль Ауді 80.

Згідно рішення від 11.12.2001 року
Острозького місцевого суду було
визначено стягнути з ОСОБА_2 на користь
позивача 5390,76 грн. матеріальної шкоди
та 3000 грн. моральної шкоди та 154 грн.
держмита. Ухвалою колегії судової
палати з цивільних справ Рівненського
апеляційного суду від 02.10.2002 року
рішення Острозького місцевого суду
залишено в силі. Довгй час відповідач
не відшкодовув завданої шкоди, але
після численних скарг на сьогоднішній
день відповідач відшкодував завдану
шкоду в розмірі 5955 грн. з них 5390 грн.
матеріальної шкоди та 565 грн. моральної
шкоди.

Таким чином ОСОБА_2, який наніс
позивачу збитки в січні 1997 року, по
рішенню суду, яке вступило в законну
силу в січні 2002 року, відшкодував
позивачу основну суму збитку 5955 грн. в
вересні 2011 року, сума держмита 154 грн.
передбачена рішенням суду взагалі не
відшкодована. А тому , відповідно до ч.2
ст.625 ЦК України просить стягнути з
відповідача на його користь сумуборгу
з врахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення та 3%
річних.

Позивач в судове засідання не
з"явився, але надіслав суду заяву в якій
просить справу слухати у його
відсутності. позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився з невідомої суду причини, хоча
про місце та час слухання справи
повідомлявся заздалегідь та належним
чином, повідомлень про причину неявки
чи розгляд справи у його відсутність не
надходило, а тому суд вважає, що можливо
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Розгляд справи проводився за
відсутності сторін без фіксації
судового засідання технічними
засобами відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
до повного задоволення.

Судом встановлено, що рішенням
Острозького місцевого суду від 11.12.2001
року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було
стягнуто 5390,76 грн. матеріальної шкоди,
3000 грн. моральної шкоди та 154 грн.
держмита.

Острозьким судом двічі
направлялись виконавчі листи до
Ємільчинського райвідділу ДВС
Житомирської області про стягнення з
боржника ОСОБА_2 коштів на користь
ОСОБА_1, але згідно листа за № 1055 від
20.04.2008 року виконавчі листи були
повернуті в зв"язку з неможливістю
стягнення боргу із-за відсутності
майна.

Відповідно до постанов про
закінчення виконавчого провадження
від 20.09.2011 року ОСОБА_2 було сплачено на
користь ОСОБА_1 5390, 76 грн. та 565 грн. по
виконавчому листі № 2-458.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Проаналізувавши норми ст. ст. 524, 533-535, 625
ЦК України, можна дійти висновку, що
грошовим є зобов'язання, яке
виражається в грошових одиницях
України (грошовому еквіваленті в
іноземній валюті), тобто будь-яке
зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є
таке правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана сплатити
гроші на користь другої сторони
(кредитора), а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Отже, грошовим слід вважати
будь-яке зобов'язання, що складається, у
тому числі, з правовідношення, в якому
праву кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій відповідає
кореспондуючий обов'язок боржника
сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідно до ч.1, 2 ст 509ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно зі змісту ч.1, 5 ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішення
суду.

Таким чином, з ОСОБА_2 слід стягнути
інфляційні нарахування та три проценти
річних в сумі 14730 гривень на користь
позивача.

Оцінюючи наявні у справі докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача є підставними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 625 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213,
214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

в и
р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму індексації простроченого
грошового зобов"язання за весь час
прострочення, а також 3% річних від
прострочених сум які ОСОБА_2
зобов"язаний був сплатити по рішенню
Острозького місцевого суду від 11.12.2001
року в розмірі 14 730 (чотирнадцять тисяч
сімсот тридцять) грн. .

Заочне рішення може бути
переглянуте судом за письмовою заявою
відповідача протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Корецький районний суд в
десятиденний строк з часу
проголошення.

Суддя: