СУД МІСТА КИЄВА
====================================================================
провадження № 22-ц/796/425/2014
Головуючий у 1 інстанції: Декаленко С.В.
Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Кулікової С.В.

при секретарі Задорожному А.Г.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1
- ОСОБА_2

представника відповідача ВАТ
«ПК «СМІК» - Ткаченко Ю.М.

представника третьої особи ПрАТ
«Прилуктваринмаш-Холдінг» -
Куровського М.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
Вінокурової Руслани Олександрівни, яка
діє в інтересах Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-комерційна фірма «БАРС» на
підставі довіреності, на рішення
Подільського районного суду м.Києва
від 27 серпня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-комерційна фірма «БАРС» до
ОСОБА_1, Відкритого акціонерного
товариства «Петрівський завод «СМіК»,
треті особи - Товариство з обмеженою
відповідальністю «АДМ», Приватне
акціонерне товариство
«Прилуктваринмаш-Холдінг», Товариство
з обмеженою відповідальністю
«ОЛГА-Трейд» про визнання договору
недійсним, зобов»язання повернути
майно, зобов»язання провести
розрахунок, визнання права власності,-

УСТАНОВИЛА:

В лютому 2012 року ТОВ «ПКФ «Барс»
звернулося до суду із позовом до
ОСОБА_1, ВАТ «Петрівський завод «Смік»
про:

1. визнання недійсним Договір
міни від 12 червня 2002 року між ОСОБА_1 та
ВАТ«Петрівський завод «СМіК» з моменту
його укладення, що посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за реєстраційним номером 3841;

2. зобов'язання ВАТ «Петрівський
завод «СМіК» повернути ОСОБА_1 316969 штук
акцій ВАТ «Петрівський завод «СМіК»
номінальною вартістю 0,25 грн. на
загальну суму 79242 грн.;

3. зобов'язання ОСОБА_1
повернути ВАТ «Петрівський завод
«СміК» частину майнового комплексу,
який складається з будівель
формовочного цеху, приймального
відділення глини, тунельної сушки,
тунельної печі загальною площею 4287,60
кв.м (літ.А) балансовою вартістю 1193,68
грн., будівлі котельні загальною площею
1029,70 кв.м (літ.X) балансовою вартістю
58548,55 грн., будівлі артезіанської
свердловини, загальною площею 15,90 кв.м
(літ.Т), балансовою вартістю 215,84 грн.,
будівлі трансформаторної підстанції,
загальною площею 96,40 кв.м (літ.К),
балансовою вартістю 8722, 93 грн., галереї
приймального відділення глини
загальною площею 173,70 кв.м (літ.Ц)
балансовою вартістю 10561,34 грн.;

4. переведення права Покупця
(Отримувача) за Договором міни від 12
червня 2002 року з ОСОБА_1 на ТОВ
«Промислово-комерційна фірма «Барс»;

5. зобов'язання ТОВ
«Комерційно-промислова фірма «Барс»
виплатити на користь ВАТ «Петрівський
завод «СМіК» 79242 грн. в розрахунок за
Договором міни від 12 червня 2002 року;

6. визнання права власності ТОВ
«Комерційно-промислова фірма «Барс» на
частину майнового комплексу, який
складається з будівель формовочного
цеху, приймального відділення глини,
тунельної сушки, тунельної печі
загальною площею 4287,60 кв.м (літ.А)
балансовою вартістю 1193,68 грн., будівлі
котельні загальною площею 1029,70 кв.м
(літ.X) балансовою вартістю 58548,55 грн.,
будівлі артезіанської свердловини,
загальною площею 15,90 кв.м (літ.Т),
балансовою вартістю 215,84 грн., будівлі
трансформаторної підстанції,
загальною площею 96,40 кв.м (літ.К),
балансовою вартістю 8722,93 грн., галереї
приймального відділення глини
загальною площею 173,70 кв.м (літ.Ц)
балансовою вартістю 10561,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що за вказаним оспорюваним договором
ОСОБА_1 обміняв належні йому на праві
власності акції ВАТ «Петрівський завод
«СМіК» на частину майнового комплексу,
що перелічені у позовних вимогах.
Загальна площа відчужених будівель
складає 5603,30 кв.м, що становить 38/100
частини майнового комплексу, в якому
позивач володіє 5/1000 частинами на
підставі укладеного 01 лютого 2001 року з
ВАТ «Петрівський завод «СМіК» Договору
купівлі-продажу частини майнового
комплексу.

Позивач вважає, що він володів
привілеєвим правом на купівлю
зазначених об»єктів нерухомого майна
на підставі ст.114 ЦК УРСР.

Окрім того, вважає, що укладений
договір суперечить ст.41 Закону України
«Про господарські товариства»,
оскільки питання щодо придбання
власних акцій повинно було
вирішуватися загальними зборами.

З урахуванням наведеного та
посилаючись на ст.48 ЦК УРСР просить
визнати договір недійсним, переведення
прав покупця здійснити на підставі ч.4
ст.362 ЦК України.

Рішенням Подільського районного
суду м.Києва від 27 серпня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим
рішенням Вінокурова Р.О., яка діє в
інтересах ТОВ «Промислово-комерційна
фірма «БАРС» на підставі довіреності,
подала апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі вказує на
те, що позивач був співвласником
майнового комплексу та не погоджується
з висновками суду про те, що частини
цього комплексу були виділені в натурі.
Вказує також на помилкове застосування
строків позовної давності до вимоги
про переведення на позивача прав та
обов»язків покупця.

В судовому засіданні
представники відповідачів та третьої
особи ПрАТ «Прилуктваринмаш-Холдінг»
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги.

Представники ТОВ
«Промислово-комерційна фірма «БАРС» та
інших третіх осіб в судове засідання не
з»явився, про день, час і місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ст.. 74 ЦПК України
у разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
юридичним особам - за адресою
місцезнаходження, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

За правилами ст.. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов»язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання ( перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження у справі. У разі
відсутності заяви про зміну місця
проживання або місцезнаходження
судова повістка надсилається на
останню відому судові адресу і
вважається доставленою, навіть якщо
особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться.

З матеріалів справи убачається,
що в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців місцезнаходження
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-комерційна фірма «БАРС»
зазначено м.Київ, вул..
Новокостянтинівська,1-б. Така ж адреса
вказана представником товариства при
подачі апеляційної скарги.

Апеляційним судом м.Києва на
вказану адресу неодноразово
направлялись судові повістки, проте
останні повертались без вручення.
Оскільки ТОВ «Промислово-комерційна
фірма «БАРС» про зміну адреси
місцезнаходження суд не повідомило,
судова повістка вважається
доставленою, а позивач відповідно
належним чином повідомленим про дату,
час і місце розгляду справи.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія
суддів ухвалила слухати справу за
відсутності нез»явившихся осіб.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення з»явившихся осіб,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого по справі рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що
ТОВ «ПКФ «Барс» є власником 5/1000 частини
майнового комплексу розміщеного у
м.Києві по вул. Сирецькій, 33.

Протоколом спільного засідання
Спостережної Ради та Правління ВАТ
«Петрівський завод «СМіК» від 30 травня
2002 року постановлено здійснити викуп у
ОСОБА_1 акцій товариства в обмін на
нерухоме майно товариства, визначено
уповноважену особу для підписання
договору.

12 червня 2002 року між ВАТ «Петрівський
завод «СМіК» та ОСОБА_1 укладено
договір міни, згідно з яким ВАТ
«Петрівський завод «СМіК» обмінює
належну йому на праві власності
частину майнового комплексу, щодо якої
виник спір, на акції ВАТ «Петрівський
завод «СМіК», ОСОБА_1 обмінює належні
йому на праві власності акції на
частину майнового комплексу.

Згідно із передавальним
розпорядженням від 25 грудня 2003 року
ОСОБА_1 передав ВАТ «Петрівський завод
«СМіК» акції.

14 серпня 2003 року між ОСОБА_1 та ТОВ
«ОЛГА-Трейд» укладено Договір
купівлі-продажу нежилих приміщень,
згідно з яким останнє купило нежилі
приміщення будівлі формовочного цеху,
приймальне відділення глини, тунельну
сушку, тунельні печі (в літ.А), що
складає 2/1000 майнового комплексу та
дорівнює 280,10 кв.м.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
безпідставності позовних вимог,
одночасно пославшись на сплив строків
позовної давності.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції
неможна, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.114 ЦК УРСР при продажу
частки в спільній власності сторонній
особі решта учасників спільної
часткової власності має право
привілеєвої купівлі частки, що
продається по ціні, за якою вона
продається, і на інших рівних умовах,
крім випадку продажу з прилюдних
торгів. Продавець частки в спільній
власності зобов'язаний повідомити в
письмовій формі решту учасників
спільної часткової власності про намір
продати свою частку сторонній особі з
зазначенням ціни та інших умов, на яких
продає її. Якщо решта учасників
спільної часткової власності
відмовиться від здійснення права
привілеєвої купівлі або не здійснить
цього права щодо будинків протягом
одного місяця, а щодо іншого майна
протягом десяти днів з дня одержання
повідомлення, продавець вправі продати
свою частку будь-якій особі. Якщо
кілька учасників спільної часткової
власності виявили бажання придбати
частку в спільній власності, право
вибору покупця надається продавцю. При
продажу частки з порушенням права
привілеєвої купівлі інший учасник
спільної власності протягом трьох
місяців може звернутися до суду з
позовом про перевід на нього прав і
обов'язків покупця.

Відповідно до ст.241 ЦК УРСР за договором
міни між сторонами провадиться обмін
одного майна на інше. Кожний з тих, хто
бере участь у міні, вважається
продавцем того майна, яке він дає в
обмін, і покупцем майна, яке він
одержує. Договір міни, в якому однією
або обома сторонами є державні
організації, може бути укладений лише у
випадках, передбачених законодавством
Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до ст.242 ЦК УРСР до договору
міни застосовуються відповідно
правила про договір купівлі-продажу,
якщо інше не випливає з змісту відносин
сторін.

Правовий аналіз положення ст.241 ЦК УРСР
вказує на те, що у разі виникнення
правовідносин з міни положення про
купівлю-продаж застосовуються
виключно до сторін такого договору з
метою ефективнішого законодавчого
врегулювання їхніх відносин, при цьому,
вказана ст.242 ЦК УРСР містить
застереження щодо відсутності підстав
для застосування положення про
договір. Правова характеристика міни
полягає у тому, що, на відміну від
правовідносин з купівлі-продажу,
обов»язковими елементами яких є
грошова сума та майно (ст.224 ЦК УРСР),
сторони договору міни здійснюють обмін
майна, яким володіє кожен із них і у
отриманні якого кожен з них
зацікавлений в силу особистих
обставин.

Відповідно на правовідносини, що
виникли, не поширюються положення ЦК
УРСР про привілеєве право купівлі
частки у спільній власності, оскільки
метою договору міни від 12.06.2002 року є
отримання ВАТ «Петрівський завод СМІК»
акцій товариства, а не грошових коштів.

Вимоги в частині визнання договору
міни від 12 червня 2002 року недійсними на
підставі ст.. 48 ЦК УРСР, оскільки
договір укладено з порушенням ст..114 ЦК
УРСР, є безпідставними та не
ґрунтуються на вимогах закону. Окрім
того, недійсність правочину і
застосування правил про привілеєве
право купівлі частки у спільній
власності є взаємовиключними та
визнання правочину недійсним не може
давати підстав для переведення прав та
обов»язків покупця.

Ураховуючи наведене, суд першої
інстанції, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, обґрунтовано виходив з
безпідставності таких вимог та
доводами апеляційної скарги такі
висновки суду не спростовуються.

Разом з цим, суд першої інстанції в
мотивувальній частині рішення
помилково послався на вимоги ст.. 256,257,267
ЦК України щодо застосування наслідків
спливу позовної давності, з огляду на
наступне.

Положення закону про правові наслідки
спливу позовної давності можуть
застосовуватися лише у тих випадках,
коли буде доведено існування самого
суб»єктивного права і факт його
порушення або оспорювання. Якщо ж під
час розгляду справи буде встановлено,
що у позивача немає суб»єктивного
права, про захист якого він просить, або
ж воно не порушувалось чи не
оспорювалось, суд повинен відмовити у
позові не через пропуск позовної
давності, а за безпідставністю
матеріально-правової вимоги.

Відтак, посилання на ст..ст.
256,257,267 ЦК України підлягає виключенню з
мотивувальної частини рішення суду, у
зв»язку із чим апеляційна скарга
задовольняється частково, а рішення
суду першої інстанції змінюється у
зазначеній частині.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Вінокурової
Руслани Олександрівни, яка діє в
інтересах Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Промислово-комерційна фірма «БАРС» на
підставі довіреності, задовольнити
частково.

Рішення Подільського районного
суду м.Києва від 27 серпня 2013 року
змінити, виключити з мотивувальної
частини рішення суду посилання на
ст..ст. 256,257,267 ЦК України.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

С.В. Кулікова