Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6534/13-ц
Провадження №: 2/332/126/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 лютого 2014 р. Заводський районний суд
м. Запоріжжя у складі:

головуючого -
судді Мєркулової Л.О.,

при секретарі -
Худайбердієвій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні власністю, суд, -

в с т
а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю.

У своєму позові позивач вказала, що
згідно рішення Заводського районного
суду м.Запоріжжя від 24.01.2011 року за нею
визнано право власності в порядку
спадкування за законом на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачу по справі, ОСОБА_2, рідному
брату позивача, належить 3/4 частини
вищевказаної спірної квартири.

У 2011 році позивач провела реєстрацію
свого права власності на спірну
квартиру і тому є власником
вищевказаної квартири.

З часу постановлення вищезазначеного
рішення відповідач ОСОБА_2 перешкоджає
позивачу у вільному користуванні своєю
власністю: не надає ключі від квартири,
не пускає в квартиру.

Тому позивач вимушена звернутися до
суду за захистом своїх прав з вимогою
про усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом вселення в квартиру
АДРЕСА_1.

У своєму позові позивач просить
усунути перешкоди у здійсненні її
права власності шляхом вселення в
квартиру за адресою: АДРЕСА_1..

У судовому засіданні позивач свій
позов підтримала і просить його
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала і просить
відмовити у задоволенні позову,
оскільки між сторонами відсутня
домовленість у користуванні спільною
частковою власністю, а позивачкою не
заявлена позовна вимога про визначення
порядку користування спірною
квартирою.

Дослідивши докази по справі, суд
приходе до висновку, що позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1.

Квартира між співвласниками не
розділена і невизначено прядок
користування спірною квартирою.

Крім того, між сторонами виникли
неприязнені стосунки і спільне
користування спірною квартирою є
неможливим.

Судом встановлено, що в спірній
квартирі зареєстрований та проживає
один відповідач, ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 з 1988 року зареєстрована
та мешкає за іншою адресою: АДРЕСА_3.

В спірній квартирі вона не мешкає з 1988
року, вселятися в квартиру не
збиралася, до суду з позовними вимогами
не зверталася. Особистих речей
позивача у спірній квартирі немає.

Крім того, позивачем не надано доказів
того, що відповідач їй перешкоджає у
користуванні її частковою у спірній
квартирі, тобто позивач не
обґрунтувала свої позовні вимоги.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 1 ст..321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні;

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується та розпоряджається своїм
майном, в даному випадку квартирою, на
власний розсуд.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник,
який має підстави передбачити
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
квартири має право вимагати усунення
перешкод при користуванні та
розпорядженні своєю власністю.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995
року № 20 «Про судову практику у справах
за позовами про захист приватної
власності», квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника цієї
власності підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення з
самостійними виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Судом встановлено, що позивач має право
власності на 1/4 частину спірної
квартири, а відповідач - на 3/4 частин.
Позивач не позбавлена права власності
і судом не встановлено, що відповідач
чинить їй перешкоди у цьому.

Таким чином, позов ОСОБА_1 не знайшов
своє обґрунтування та докази у
судовому засіданні і тому задоволенню
не підлягає у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.319, 358,391 ЦК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України № 20
від 22.12.1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист
приватної власності», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
власністю - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подачі протягом 10 днів
апеляційної скарги. Рішення набирає
законної сили після закінчення
10-денного строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не
було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу, але рішення не
скасовано, рішення набирає чинності
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Л.О.Мєркулова