Дата документу 22.01.2014
Справа № 501/2127/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

при секретарі - Ковтонюк Г.В.,

за участю:

представника позивачів - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Іллічівську Одеської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі
законного представника - ОСОБА_8 до
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, (треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_4, Державне підприємство
«Іллічівський морський торговельний
порт», виконавчий комітет Іллічівської
міської ради, як орган опіки та
піклування) про зобов'язання виконання
рішення житлово-побутової комісії та
переселення в раніше займане житлове
приміщення в гуртожитку та цивільної
справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі
законного представника - ОСОБА_8, (третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_4, Державне
підприємство «Іллічівський морський
торговельний порт») про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням в гуртожитку, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, стверджуючи, що відповідно до
ордеру №87 від 10.01.1996 року, виданого на
підставі рішення адміністрації ДП ІМТП
30 №14 від 15.11.1985 року ОСОБА_4, який є
працівником ІМТП був виданий ордер на
житлову кімнату №402 в гуртожитку ДП
ІМТП за адресою: АДРЕСА_3. Даний ордер
надав право на вселення разом з ОСОБА_4
в гуртожиток позивачів, як членів його
родини.

Позивачі вказують, що ОСОБА_4 вирішив
здійснити обмін кімнати №402 в
гуртожитку на кімнату №407, яка належить
на праві користування ОСОБА_2 При цьому
згода адміністрації ДП ІМТП була
отримана, але ОСОБА_5 не надала згоди на
обмін приміщеннями та він не
здійснився і був скасований рішенням
житлової комісії ДП ІМТП від 16.02.2005
року.

Позивачі не можуть користуватися
кімнатою №402 в гуртожитку, оскільки в
ній проживає сім'я ОСОБА_2, у ОСОБА_8
народилася маленька дитина, яка
зареєстрована в спірній кімнаті.

У зв'язку з цим позивачі звернулися до
суду з даним позовом та просять суд
зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 виконати рішення
житлово-побутової комісії Державного
підприємства Іллічівський морський
торгівельний порт та переселитися з
кімнати №402 до кімнати №407, які
розташовані в гуртожитку Державного
підприємства Іллічівський морський
торгівельний порт за адресою: АДРЕСА_3.

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом (т.2, а.с.3-5) до Державного
підприємства Іллічівський морський
торгівельний порт, Іллічівського
районного підрозділу державної
міграційної служби України, треті
особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, профспілка робітників
морського транспорту ІМТП, у якому
просив суд визнати ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 такими, що
втратили право на користування
житловим приміщенням та зобов'язати
державне підприємство «Іллічівський
морський торгівельний порт» зняти з
реєстрації третіх осіб з кімнати №402 та
№407.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 надав до
суду заяву про зміну позовних вимог (т.2,
а.с.60-66), згідно якої він звернувся з
вимогами до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі
законного представника ОСОБА_8, (третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_15, Державне
підприємство «Іллічівський морський
торговельний порт») про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням в гуртожитку.

Свій позов мотивував тим, що він -
ОСОБА_2 разом із своєю сім'єю (дружиною,
синами, братом) були наймачами кімнати
№407 гуртожитку в будинку АДРЕСА_3. З
моменту вселення вони були
зареєстровані в даній кімнаті.
Наймачем сусідньої кімнати №402 був
ОСОБА_4 в складі сім'ї: дружина ОСОБА_5,
діти дружини від першого шлюбу -
ОСОБА_6, ОСОБА_7, донька ОСОБА_16 Позивач
вказує, що з моменту отримання ордеру
на вказану кімнату ОСОБА_4 та члени його
родини в неї не вселялися та жодного
дня в ній не проживали. Зі своєю
дружиною позивач знаходився у шлюбі з
1991 року та з 1995 року проживав в квартирі
вітчима дружини - ОСОБА_17 за адресою:
АДРЕСА_1. У 2011 році, після припинення
сімейних відносин, ОСОБА_4 один
поселився у кімнату №402, неповнолітні
діти залишилися проживати разом з
матір'ю.

Позивач вказує, що в жовтні 2002 року він
домовився з ОСОБА_4 про обмін житловими
кімнатами. За рішенням адміністрації
та профспілкової організації ДП «ІМТП»
від 23.10.2002 року (протокол №9), йому
(позивачу) був виданий ордер №8 від
04.11.2002 року на право зайняття кімнати
№402 в складі сім'ї 5 чоловік та тим же
рішенням на ім'я ОСОБА_4 був виданий
ордер №7 від 04.11.2002 року на право
зайняття кімнати №407. На підставі
казаних ордерів сторони поселилися у
кімнати, де проживають по теперішній
час.

Також позивач зазначає, що він сплатив
заборгованість по комунальним
платежам по кімнаті №402 в сумі 800,00 грн.
з 2002 року ОСОБА_4 сплачує комунальні
платежі по кімнаті №407.

У зв'язку з тим, що відповідачі не
поселялися в спірну кімнату з дня
отримання ордеру та не проживали там на
протязі всіх послідуючих років без
поважних причин, позивач звернувся до
суду з даним позовом та просить суд
визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право
на користування кімнатою АДРЕСА_3.

Також позивач просив залишити без
розгляду вимоги в частині: зобов'язати
державне підприємство «Іллічівський
морський торгівельний порт» зняти з
реєстрації третіх осіб з кімнати №402 та
№407, а також в частині «встановити
порядок користування кімнатою №402 та
№407», та в частині вимог щодо
Державного підприємства «ІМТП» та
третьої особи «профспілка робітників
морського транспорту ІМТП», виключивши
їх з числа, відповідно, відповідачів та
третіх осіб. Також ОСОБА_2 просив суд
визнати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 такими, що втратили право на
користування кімнатою АДРЕСА_3.

Ухвалою Іллічівського міського суду
від 27 листопада 2013 року (т.2, а.с.112-114)
об'єднано в одне провадження цивільну
справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі
законного представника - ОСОБА_8 до
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, (треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_15, Державне підприємство
«Іллічівський морський торговельний
порт», виконавчий комітет Іллічівської
міської ради, як орган опіки та
піклування) про зобов'язання виконання
рішення житлово-побутової комісії та
переселення в раніше займане житлове
приміщення в гуртожитку та цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі
законного представника - ОСОБА_8, (третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_15, Державне
підприємство «Іллічівський морський
торговельний порт») про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням в гуртожитку.

Ухвалою Іллічівського міського суду
Одеської області залишено без розгляду
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі законного
представника - ОСОБА_8, (третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_4, Державне
підприємство «Іллічівський морський
торговельний порт») про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням в гуртожитку в
частині зобов'язання державного
підприємства «Іллічівський морський
торгівельний порт» зняти з реєстрації
третіх осіб з кімнати №402 та №407,
встановлення порядку користування
кімнатою №402 та №407, а також в частині
вимог щодо Державного підприємства
«ІМТП» та третьої особи - профспілки
робітників морського транспорту ІМТП,
виключивши їх з числа відповідачів та
третіх осіб.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_1 підтримав позов в
повному обсязі. Відповідачі ОСОБА_4,
представник відповідачів надали до
суду заперечення проти позову ОСОБА_2
(т.2, а.с.20-21, 116-118), просили суд відмовити
у задоволенні позову, мотивуючи тим, що
позов ОСОБА_2 необґрунтований.

ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_18 були
належним чином повідомлені про день і
час судового розгляду справи, однак в
судове засідання не з'явилися та надали
до суду заяву про розгляд справи без їх
участі, просили суд задовольнити позов
ОСОБА_2 та в задоволення позову ОСОБА_4
відмовити (т.2, а.с.132).

Представник органу опіки та піклування
був належним чином повідомлений про
день і час судового розгляду справи,
однак в судове засідання не з'явився та
надав до суду заяву про розгляд справи
без його участі (т.2, а.с.41).

Заслухавши присутніх сторін по справі,
вивчивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про зобов'язати ОСОБА_2 виконати
рішення житлово-побутової комісії
Державного підприємства Іллічівський
морський торгівельний порт та
переселитися з кімнати №402 до кімнати
№407, які розташовані в гуртожитку
Державного підприємства Іллічівський
морський торгівельний порт за адресою:
АДРЕСА_3. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням в
гуртожитку слід задовольнити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії
ордеру на житлову площу в гуртожитку
№87 від 10.01.1996 року, вказаний ордер
видано ОСОБА_4 на право зайняття із
сім'єю з 5-ти осіб житлової площі в
гуртожитку по АДРЕСА_3 (т.1, а.с.6).

Відповідно до копії довідки про склад
сім'ї та прописки (т.1, а.с.7), за адресою:
АДРЕСА_3, кімната №402 зареєстровані
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - з 01.03.1996 року; ОСОБА_6
та ОСОБА_7 - з 29.08.2003 року; ОСОБА_9 - з 12.09.2012
року.

Згідно копії виписки з протоколу №3
засідання житлово-побутової комісії
Іллічівського морського торгівельного
порту від 16.02.2005 року (т.1, а.с.8),
постановлено відмінити рішення ЖБК від
23.10.2002 року протокол №9 з питання обміну
кімнат між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до рішення
суду.

Відповідно до копії виписки з
протоколу №8 засідання
житлово-побутової комісії
Іллічівського морського торгівельного
порту від 18.08.2010 року (т.1, а.с.9),
вбачається, що на засіданні
розглядалося питання щодо реєстрації в
кімнаті АДРЕСА_3 сім'ї ОСОБА_2 та
рекомендовано звернутися до суду.

Згідно копії виписки з протоколу №8
засідання житлово-побутової комісії
Іллічівського морського торгівельного
порту від 15.08.2012 року (т.1, а.с.10), вирішено
надати дозвіл ОСОБА_8 на реєстрацію
доньки ОСОБА_9, 2012 року народження по
місцю її реєстрації і проживання
АДРЕСА_3.

Відповідно до копії рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 03 жовтня 2012 року,
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням (т.1,
а.с.11-12).

Згідно із копією ордеру на житлову
площу в гуртожитку №8 від 04.11.2002 року
(т.1, а.с.41), вказаний ордер видано ОСОБА_2
на право зайняття із сім'єю з 5-ти осіб
житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_3.

Згідно п.3 Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов і
надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, затверджені
Постановою РМ УРСР від 11.12.1984 року №470
вказано, що: «квартирний облік,
установлення черговості та одержання
жилої площі, а також її розподіл
здійснюється під громадським
контролем і з додержанням гласності…
На підприємствах, установах,
організаціях пропозиції з питань
квартирного обліку і надання жилих
приміщень підготовляються комісією по
житлово-побутовій роботі
профспілкового комітету і вносяться
нею на спільний розгляд адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового
комітету».

Відповідно до ч.2 ст.128 ЖК Української
РСР, п.9 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого Постановою
Ради Міністрів Української РСР від
03.06.1986 року №208, жила площа у
гуртожитках надається за спільним
рішенням адміністрації підприємства
та відповідного профспілкового
комітету.

Згідно ст.129 ЖК Української РСР, ні
підставі рішення про надання жилої
площі у гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Отже, суд приходить до висновку, що
житлово-побутова комісія ДП «ІМТП» є
дорадчим органом та не наділений
повноваженнями щодо скасування ордеру.

Згідно ст.59 ЖК Української РСР, ордер на
жиле приміщення може бути визнано
недійсним у судовому порядку у
випадках подання громадянами не
відповідаючих дійсності відомостей
про потребу в поліпшенні житлових умов,
порушення прав інших громадян або
організацій на зазначене в ордері жиле
приміщення, неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і
умов надання жилих приміщень. Вимогу
про визнання ордера недійсним може
бути заявлено протягом трьох років з
дня його видачі.

Також, суд приймає до уваги посилання
представника ОСОБА_2 на позицію,
викладену в Рішенні Конституційного
суду України у справі №7-рп від 16.04.2009
року за конституційним поданням
Харківської міської ради та у ч.2 п.8
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16.04.2004 року №7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», згідно якої органи виконавчої
влади не можуть скасовувати рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни.

Отже, суд приходить до висновку, що
відсутні підстави для задоволення
позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про
зобов'язання відповідачів виконати
рішення житлово-побутової комісії
Державного підприємства Іллічівський
морський торгівельний порт та
переселитися з кімнати №402 до кімнати
№407, які розташовані в гуртожитку
Державного підприємства Іллічівський
морський торгівельний порт за адресою:
АДРЕСА_3.

У силу статей 71, 72 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом. Визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» від 12
квітня 1985 року №2, передбачено, що у
справах про визнання наймача або члена
його сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (стаття
71 ЖК України), необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду тощо) суд
може продовжити пропущений строк.

Таким чином, під час вирішення питання
про втрату членом сім'ї наймача права
на користування жилим приміщенням
з'ясуванню підлягають термін його
відсутності та поважність причин такої
відсутності.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили,
що з 1994 року вони постійно проживали в
квартирі АДРЕСА_2. Після розірвання в 2001
року та припинення сімейних відносин
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, неповнолітні діти
залишилися проживати разом з ОСОБА_5,
навчались в загальноосвітній школі №80
м.Одеси, яку закінчили у 2004 та 2009 роках.
Також відповідачі пояснили, що
протягом останніх 3- років проживають в
будинку АДРЕСА_4, який належить матері
відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_21

Згідно копії свідоцтва про розірвання
шлюбу (т.2, а.с.14), шлюб між ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 розірвано 24 жовтня 2001 року.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_19,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, сусіди ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, пояснили, що відповідачі
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не
вселялися та ніколи не проживали ні в
кімнаті №402, ні в кімнаті №407. ОСОБА_8
інколи навідувала батька ОСОБА_4, однак
постійно з ним не проживала. З 2002 року
ОСОБА_4 проживає в кімнаті №407, а сім'я
ОСОБА_2 в кімнаті №402.

Свідок ОСОБА_24, комендант гуртожитку
АДРЕСА_3, в судовому засіданні пояснила,
що працює на даній посаді з 2006 року, в
кімнаті №403 проживає сім'я ОСОБА_2, в
кімнаті №407 проживає ОСОБА_4 та сплачує
комінальні послуги за користування
цією кімнатою. Також свідок пояснила,
що ОСОБА_8 - донька ОСОБА_4 приходила
інколи в гості до батька, більше нікого
з ОСОБА_4 вона не бачила і до неї ніхто
не звертався.

Згідно копій актів від 28.02.2005 року,
складених адміністрацією та
мешканцями гуртожитку (т.2, а.с.11-12)
встановлено, що з січня 2005 року за
адресою: АДРЕСА_3 проживає сім'я ОСОБА_2
в складі 5 чоловік, а в кімнаті №407
проживає ОСОБА_4 в складі одного
чоловіка.

Відповідно до копії листа виконавчого
комітету Олександрівської селищної
ради від 14.05.2012 року (т.2, а.с.13)
зазначається, що за адресою: АДРЕСА_4
проживають без реєстрації на протязі
3-х останніх років: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Згідно копій довідки та квитанцій (т.2,
а.с.15, 80, 82-85), ОСОБА_2 здійснював оплату
боргу по комунальним послугам за
користування кімнатою АДРЕСА_3 на
підставі укладених договорів про
надання послуг з централізованого
опалення та гарячої води, тощо (т.2,
а.с.101-103).

Отже, суд приходить до висновку, що
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з моменту
отримання ордеру без поважних причин
не вселялися та не проживали в кімнаті
АДРЕСА_3 понад встановлений законом
строк, але інтересу до нього не
втрачали в силу закону.

В судовому засіданні відповідачі не
надали суду доказів того, що з моменту
видачі ордеру - з 1996 року ОСОБА_2, або
інші особи створювали їм перешкоди у
користуванні спірною кімнатою.

Також факт проживання ОСОБА_4 в кімнаті
АДРЕСА_3 підтверджується копією акту
від 28.03.2007 року

опису електрообладнання в кімнаті №407
(т.2, а.с.77), квитанціями про оплату
комунальних послуг за користування
кімнатою №407 (т.2, а.с.86-91).

Згідно п.13 Правових позицій Верховного
суду України щодо розгляду судами
окремих категорій справ (Житлове право)
від 26 травня 2001 року, оскільки за
змістом ст.ст.64,65 Житлового кодексу
України, наймач і члени сім'ї, що
проживають разом з ним, набувають право
користування одним жилим приміщенням у
будинку державного або громадського
житлового фонду. Особа, яка вселилася
до наймача як член сім'ї, не набуває
права користування займаним житловим
приміщенням, якщо вона зберігає за
собою право користування іншим жилим
приміщенням у будинку державного чи
громадського житлового фонду.

Виходячи з положень Конституції
України про гарантування громадянам
свободи пересування та вільного вибору
місця проживання, сама по собі
наявність чи відсутність прописки не
може бути підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка вселилася до наймача, так і
для відмови в цьому.

Також, відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України,
до членів сім'ї наймача, належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Згідно ст.107 ЖК Української РСР, наймач
жилого приміщення вправі за згодою
членів сім'ї в будь-який час розірвати
договір найму. У разі вибуття наймача
та членів його сім'ї на постійне
проживання до іншого населеного пункту
або в інше жиле приміщення в тому ж
населеному пункті договір найму жилого
приміщення вважається розірваним з дня
вибуття. Якщо з жилого приміщення
вибуває не вся сім'я, то договір найму
жилого приміщення не розривається, а
член сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Також, відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 01
листопада 1996 року №9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», п.15 абзацем 2 роз'яснено, що
при розгляді спорів про право
користування жилим приміщенням
необхідно брати до уваги, що ст.33
Конституції гарантує кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, свободу пересування
та вільний вибір місця проживання. Це
означає, що наявність чи відсутність
прописки самі по собі не можуть бути
підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача (власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Відповідно до ст.29 ч.1 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання у ньому
(гуртожиток, готель, тощо), у
відповідному населеному пункті, у
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Свобода вибору місця проживання
входить у зміст цивільної
правоздатності фізичної особи і є
одним з конституційних прав людини.

Особа яка досягла 14 років, вільно
вибирає собі місце проживання. Місцем
проживання дитини у віці від 10 до 14
років вважається місце проживання його
батьків, усиновлювачів, з ким вона
проживає, опікуна місце перебування
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, у якому вона проживає, якщо
інше місце проживання не передбачено
за згодою між дитиною і батьками,
усиновлювачем, опікуном вирішується
органами опіки і піклування і судом.

З матеріалів справи вбачається та не
спростовується і самими ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про те, що їхні батьки,
зареєстрували їх в кімнаті АДРЕСА_3,
однак постійно вони проживали в
квартирі АДРЕСА_2, навчались в
загальноосвітній школі №80 м.Одеси, яку
закінчили у 2004 та 2009 роках. Також
відповідачі пояснили, що протягом
останніх 3- років проживають в будинку
АДРЕСА_4, який належить матері
відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_21

Статтею 29 ч.2 ЦК України передбачено, що
фізична особа, яка досягла 14 років,
вільно обирає собі місце проживання, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є повнолітніми
особами.

Слідуючи за матір'ю ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 вільно обрали своє місце
проживання з моменту, коли їм
виповнилося 14 років в квартирі АДРЕСА_2.

Ці обставини не спростовують і самі
відповідачі, котрі в силу ст.61 ч.1 ЦПК
України не підлягають доказуванню.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що своїми діями, слідуючи за
матір'ю, вони реалізували своє право
вибору місця проживання, так як з
матеріалів справи не вбачається, що
вони вчиняли інші дії, які б свідчили
про їх намір проживати за місцем
реєстрації - в кімнаті АДРЕСА_3, а тому
вони втратили право проживання в ній з
підстав ст.71, 72 ЖК України.

Доводи відповідачів про те, що за ними
зберігалось право на проживання в
спірному помешканню в зв'язку з їхнім
неповноліттям в силу ст.71 ч.3 ЖК України
оцінюється критично, оскільки їхнє
місце проживання визначається за
згодою батьків та на ці правовідносини
вона не розповсюджується.

З врахуванням того, що відповідачі не
вселялися та були відсутніми в кімнаті
АДРЕСА_3 понад встановлений законом
строк без поважних причин, суд
приходить до висновку про задоволення
позову в цій частині.

Керуючись ст.ст.71, 72 ЖК Української РСР,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України від 12 квітня
1985 року №2, ст.ст.10, 57-60, 212-215 ЦПК України,
-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі
законного представника - ОСОБА_8 до
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, (треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_4, Державне підприємство
«Іллічівський морський торговельний
порт», виконавчий комітет Іллічівської
міської ради, як орган опіки та
піклування) про зобов'язати ОСОБА_2,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14
виконати рішення житлово-побутової
комісії Державного підприємства
Іллічівський морський торгівельний
порт та переселитися з кімнати №402 до
кімнати №407, які розташовані в
гуртожитку Державного підприємства
Іллічівський морський торгівельний
порт за адресою: АДРЕСА_3 - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особі законного
представника - ОСОБА_8, (третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_4, Державне
підприємство «Іллічівський морський
торговельний порт») про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням в гуртожитку -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право
на користування кімнатою АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Іллічівський міський суд шляхом подачі
апеляційної скарги, яка подається
протягом 10 днів з дня оголошення
рішення, або отримання його копії.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області
М.І.Петрюченко