Справа № 686/1195/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2014

Хмельницький міськрайонний суд в
складі :

головуючої - судді Порозової І.Ю.

секретаря Грицак О.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1
до публічного акціонерного товариства
«Комерційного банку «Приватбанк» про
визнання недійсними договору кредиту
та договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ :

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПАТ "КБ
«Приватбанк»про визнання недійсним
договору кредиту №НМІВGА від
13.08.2008 року та визнання недійсним
договору іпотеки від того ж числа,
посилаючись на те, що Банк не вправі
надавати кредит в іноземній валюті,
оскільки єдиним законним засобом
платежу на території України є гривня,
а у банку відсутня генеральна ліцензія
на видачу валютних кредитів.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 підтримав позовні
вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача Шпиляєва Н.В.
проти позову заперечувала та пояснила
що на підставі виданої НБУ 19.03.1992 року
ліцензії та дозволу від 29.07.2003 року Банк
мав право на момент укладення договору
видавати валютні кредити. Заслухавши
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Судом встановлено, що 13 серпня 2008
року ОСОБА_1 уклав з ЗАТ "КБ
«ПриватБанк» договір кредиту
№НМІВGА на суму 80 737,53 доларів США.
Позичальник зобов'язався повернути
кредит до 13.08.2018 року. Того ж 13.08.2008 року
в забезпечення виконання умов
вказаного кредитного договору
укладено договір іпотеки між ЗАТ «КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_4

Згідно ст. 204 ЦПК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Виходячи із викладеного суд вважає, що
оспорювана позивачем угода відповідає
вимогам Закону, оскільки 19.03.1992 року
Національним банком України закритому
акціонерному товариству комерційному
банку «Приватбанк» видано ліцензію №22
на право здійснення банківських
операцій, зокрема видачі кредитів в
іноземній валюті, крім того 29.07.2003 року
видано дозвіл на право здійснення
операцій з валютними цінностями.
Необхідність в індивідуальній
ліцензії на надання і одержання
резидентами кредитів в іноземній
валюті передбачено підпунктом "в"
пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю" у випадку якщо терміни і суми
таких кредитів перевищують
встановлені законодавством межі.
Законодавством України не встановлено
межі термінів і суми надання
(одержання) кредитів в іноземній
валюті, а тому на час видачі кредиту
позивачу не потребувалося
індивідуальної ліцензії на видачу
кредиту в іноземній валюті. Крім того,
надання кредиту в іноземній валюті (в
доларах США) не є використанням цієї
валюти як засобу платежу, а відповідно
відсутні підстави для задоволення
позову ОСОБА_1 щодо визнання недійсним
договору кредиту.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Позивач не являється
строною договору іпотеки від 13.08.2008
року, а тому і в позові про визнання
недійсним договору іпотеки також слід
відмовити.

Керуючись ст. 209, 212-215, 10,60, 88 ЦПК
України, ст.ст.16, 192, 203, 533 ЦК України,
Декретом Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання і
валютного контролю", суд

В И Р І Ш И В
:

ОСОБА_1 в позові відмовити.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя