РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
смт.
Старобешеве

Старобешівський районний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Дмитрієва О.Ф.

при секретарі
Вжещ Ю.О.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «Комсомольське
рудоуправління», треті особи на боці
відповідача без самостійних вимог
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Первинна організація
профспілки трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
приватного акціонерного товариства
«Комсомольське рудоуправління», про
поновлення на роботі та стягненні
середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду 06.12.2013 р. з
позовною заявою, у якій зазначив, що
14.11.2013 року він отримав повідомлення з
ПАТ «Комсомольське рудоуправління»
про його звільнення з підприємства за
п.3 ст.40 КЗпП України. 19.11.2013 року він
отримав трудову книжку на наказ від
08.11.2013 року №400/к про його звільнення з
11.11.2013 року за систематичні невиконання
без поважних причин обов'язків,
покладених правилами внутрішнього
трудового розпорядку, з посиланням на
накази про накладення стягнень від
12.07.2013 р. №250, від 09.10.2013 р. №355, 22.10.2013 р.
№370, 28.10.2013 р. №376, службову записку
керівництва Центрального кар'єру,
протокольне рішення первинної
профспілкової організації ПМГУ ПАТ
«Комсомольське рудоуправління» про
надання згоди на його звільнення.

Про існування вище перелічених
наказів про накладення дисциплінарних
стягнень він довідався лише 06.11.2013 року
на засіданні профспілкового комітету.
Раніше до нього ці накази ніхто не
доводив, своїх обов'язків він не
порушував.

З 08.11.2013 року до 19.11.2013 року перебував на
лікарняному, отже, вважає, що власник не
мав права, відповідно о ст.40 КЗпП
України звільняти його у цей період.

Просив визнати незаконними накази
відповідача №400/к від 08.11.2013 р., №162 від
11.11.2013 р. про його звільнення, відновити
його на роботі на посаді машиніста
екскаватора ПАТ «Комсомольське
рудоуправління», стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
понесені судові витрати, зокрема,
витрати на правову допомогу.

Заявою про збільшення позовних вимог
від 30.12.2013 року, просив визнати
незаконними накази відповідача про
накладення на нього стягнень: від 12.07.2013
р. №250, від 09.10.2013 р. №355, 22.10.2013 р. №370,
28.10.2013 р. №376, скасувавши їх.

Черговою заявою від 03.01.2014 р. про
збільшення позовних вимог, просив суд
відновити йому строк для оскарження
наказу №250 від 12.07.2013 р. та визнати
незаконним наказ відповідача від 24.12.2013
р. №465/к про зміну дати його звільнення.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги,
надали пояснення по суті позову,
узагальнений зміст яких зводиться до
таких тез. ОСОБА_1 раніше притягувався
до кримінальної відповідальності за
крадіжку, але справу було закрито. В
наслідок утисків з боку керівництва,
які послідували за цим, були
ініційовані безпідставні перевірки та
винесені накази про дисциплінарні
стягнення. Доказів вчинення ним
дисциплінарних проступків на робочому
місці (сон в робочій час, перегоріла
лампочка, непрацюючий вогнегасник,
відсутність записів у журналі, тощо)
матеріали дисциплінарних проваджень,
на його думку, не містять. Деякі
незначні порушення дисципліни мали
місце, але ці накази на них не
ґрунтуються. Так, зокрема, визнає факт
виконання робот без ознайомлення з
паспортом забою при роботі екскаватора
на уступі, проте вважає що не винен,
оскільки до роботи був допущений його
керівництвом, яке знало про
відсутність паспорту. Вважає, що
системність дисциплінарних порушень з
його боку була відсутня. Підпис під
наказом від 12.07.13 від його імені
заперечує, з цим наказом не
ознайомлений. Водночас, з наказом від
09.10.13 ознайомлений, ставив підпис. З
наказом від 22.10.13 він ознайомлений не
був. Вважає, даним наказом його
притягнуто двічі до відповідальності
за одне й те саме діяння. Датою
звільнення він вважає 11.11.2013, як було
повідомлено йому підприємством. Листки
непрацездатності, які він після
одужання хотів передати до
бухгалтерії, в нього не прийняли.
Письмових доказів звернення до
підприємства з повідомленням про
перебування на лікарняному не має. Зі
зміною дати звільнення незгоден,
вважає це звільненням вдруге та, отже,
повторним притягненням до
відповідальності за одне й те ж саме.
Листки непрацездатності залишились в
нього та додані до позову. На засіданні
профкому він був, рішення профкому йому
було зрозуміло.

Представник відповідача позов не
визнав. Подав письмові заперечення, зі
змісту яких слідує наступне. ОСОБА_1
звільнений законно, за систематичне,
без поважних причин невиконання ним
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором чи правилами
внутрішнього трудового розпорядку.
Підставою звільнення стали накази №250
від 12.07.13 р. про оголошення догани за сон
на робочому місці, №355 від 09.10.13 р. про
оголошення догани за порушення
Інструкції про охорону праці, №370 від
22.10.13 та №376 від 28.11.13 про направлення
подання до профспілкового комітету
щодо звільнення ОСОБА_1 за чергове
порушення правил безпеки праці. Всі
накази винесені на підставі
відповідних матеріалів, зокрема, актів,
пояснень. З самими наказами ОСОБА_1 був
ознайомлений, про що свідчать його
підписи та надані ним пояснення. Листки
непрацездатності ОСОБА_1 до
бухгалтерії підприємства не подавав,
про перебування на лікарняному жодним
чином не повідомив всупереч п.5.8 Правил
внутрішнього трудового розпорядку, з
огляду на що був звільнений з
підприємства наказом від 08.11.13 - з 11.11.13.
У подальшому, коли ОСОБА_1 пред'явив
лікарняні листки вже у суді,
підприємство змінило дату звільнення
на 19.11.2013 р. З огляду на всі ці обставини
профком надав згоду на його звільнення
з роботи. З усіма наказами ОСОБА_1 був
ознайомлений, скарги на них у
встановлений строк не подав без
поважних причин, отже підстави для
відновлення пропущеного строку
відсутні.

ОСОБА_6, як представник третьої особи -
первинної організації профспілки
трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
приватного акціонерного товариства
«Комсомольське рудоуправління»
пояснив, що є керівником профкому
підприємства. Профком складається з 16
осіб. Надійшло подання про звільнення
ОСОБА_1, який перший раз на засідання
профкому не прийшов, проігнорувавши
його. Наступного разу засідання
проводилося за участі юридичної служби
підприємства, служби охорони праці,
служби безпеки. Присутніми були 10 з 16
членів профспілки. ОСОБА_1 були
проголошені всі накази про оголошення
йому дисциплінарних стягнень, а також
всі матеріали з дисциплінарних
проваджень. Досліджували та
обговорювали кожен випадок та кожен
наказ окремо. Профком проголосував та
дав згоду на звільнення, вважали, що
порушення мали місце.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 до суду не
з'явились, подали заяви про розгляд
справи за їх відсутності.

Розглянувши справу, почувши пояснення
сторін, дослідивши надані сторонами
докази, суд приходить до висновку що
позов ОСОБА_1 є таким, що не підлягає
задоволенню.

Так, допитавши свідків по справі, суд
встановив наступні обставини.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що працює горним
майстром ПАТ «Комсомольське
рудоуправління». Машиніст екскаватору
ОСОБА_1 неодноразово притягувався до
дисциплінарної відповідальності.
Перше порушення, коли ОСОБА_1 спав на
робочому місці, виявлено начальником
цеху ОСОБА_8 Друге - без його участі, а
третє зафіксувала служба безпеки
підприємства, оглянувши екскаватор та
виявивши низку порушень правил безпеки
праці, які були заактовані належним
чином. Про тимчасову непрацездатність
ОСОБА_1, що настала одразу ж після
засідання профкому підприємства, на
якому вирішили надати дозвіл на його
звільнення, йому відомо не було. ОСОБА_1
полишив робоче місце, на телефонні
дзвінки не відповідав. На засіданні
профкому, яке відбувалось до цього
ОСОБА_1 виглядав здоровим. Про
перебування на лікарняному ОСОБА_1 не
повідомив, а листки непрацездатності
пред'явив вже у січні 2014 р.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що працює
начальником відділу охорони праці ПАТ
«Комсомольське рудоуправління».
Працювати без захисної каски та
спеціального одягу заборонено
інструкцією з охорони праці. ОСОБА_1
знав інструкції з охорони праці, мав їх
на робочому місці. Зокрема, інструкцію
машиніста екскаватора. В діях ОСОБА_1
він вважає наявними ознаки
неодноразових порушень правил охорони
праці, допущених ним, незважаючи на
проведені неодноразово інструктажі та
навчання.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, що працює
начальником центрального кар'єра ПАТ
«Комсомольське рудоуправління» і
ОСОБА_1 був його підлеглим. ОСОБА_1
раніше був непоганим працівником,
однак останнім часом «розпоясався».
Він виявив його сплячого на робочому
місці у липні 2013 року, зафіксував цей
факт і ОСОБА_1 оголосили догану. Десь, за
тиждень він приїхав у кар'єр у 16.00 та
знову побачив його сплячим, а на
робочому місці безпорядок. Оскільки не
було свідків, ОСОБА_1 того разу не
притягнули до відповідальності. Проте
через деякий час, перевіркою служби
безпеки, виявили порушення в діях
ОСОБА_1 стосовно дотримання правил
охорони праці. Догану через ОСОБА_1 тоді
отримав і він. ОСОБА_1 під час перевірки
поводився зухвало, грубо. З наказом про
оголошення догани від 12.07.2013 року
ОСОБА_1 був ознайомлений начальником
зміни ОСОБА_7 Наказ від 09.10.13 ОСОБА_1
підписав у його присутності. ОСОБА_1
знав, що рішення профспілки на
звільнення було позитивним і не вийшов
на роботу. Про лікарняний ОСОБА_1 не
попередив і він не знав про це. Він
доручив підлеглим зателефонувати до
лікарні, там заперечили перебування
ОСОБА_1 на лікарняному. Листки
непрацездатності ОСОБА_1 він не бачив.
Раніше ОСОБА_1 затримувала служба
безпеки підприємства під час вчинення
крадіжки, справу передали до міліції,
подальший її рух по ній йому не відомий.

Дослідивши подані сторонами письмові
докази, судом встановлено наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Згідно поданих позивачем листків
непрацездатності серії АГК №053847 та
серії АГК №053930, виданих Комсомольською
амбулаторією загальної практики,
ОСОБА_1 перебував на лікарняному вперше
з 08.11.13 до 13.11.13 через ГРВІ та вдруге - з
14.11.13 до 18.11.13 через захворювання м'язів.
До роботи допущений з 19.11.13.

Згідно даних трудової книжки на ім'я
ОСОБА_1 серії НОМЕР_1, з 31.10.2002 року до
14.07.2006 р. ОСОБА_1 працював у
Комсомольському рудоуправлінні
помічником машиніста екскаватора, а з
14.07.2006 р. до 11.11.2013 року - машиністом
екскаватору 6 розряду. Згідно до
записів трудової книжки, звільнений
11.11.2013 року за п.3 ст.40 КЗпПП України,
згідно до наказу №400/к від 08.11.2013 р.,
наказу №162 від 11.11.2013 р.

Згідно наказу №400/к від 08.11.2013 р. в.о.
генерального директора ПАТ
«Комсомольське рудоуправління»
ОСОБА_4, ОСОБА_1 звільнений з посади
машиніста екскаватора Центрального
кар'єру з 11.11.13 на підставі п.3 ст.40 КЗпП
України, з посиланням на накази №250 від
12.07.2013 р., №355 від 09.10.2013 р., №370 від 22.10.2013
р., №376 від 28.10.2013 р., службову записку
в.о. начальника Центрального кар'єру,
виписку з протоколу засідання
первинної організації ПМГУ ПАТ
«Комсомольське рудоуправління» про
надання згоди на звільнення
ОСОБА_1 від 06.11.2013 р. №218.

Згідно письмового повідомлення від
11.11.2013 р. №17, ОСОБА_1 письмово роз'яснено
про факт його звільнення з роботи з
11.11.13 та про його право отримати
розрахунок та трудову книжку на
підприємстві. Факт отримання цього
повідомлення 14.11.2013 року визнали як
сторона позивача, так і сторона
відповідача.

Згідно до платіжного доручення №
від 12.11.13 та розрахункової відомості
№210, ОСОБА_1 у зв'язку із звільненням,
перераховано розрахунок у розмірі 7500
грн.

Згідно статуту ПАТ «Комсомольське
рудоуправління», затвердженого
загальними зборами акціонерів 28.03.2013 р.,
зареєстрованого 04.04.2013 р., до
компетенції генерального директора
товариства відноситься прийняття
рішень про прийняття на роботу до
товариства та звільнення з роботи
працівників товариства, а також
вирішення інших питань трудових
відносин із працівниками товариства,
прийняття рішень про заохочення та
накладення стягнень на працівників
товариства (п.17.7.10., п.17.7.11.). Отже, накази
про накладення стягнень та звільнення
ОСОБА_10 винесені службовою особою
підприємства в межах визначеної
компетенції.

Згідно до наказу від 28.10.2013 р. №381/к, на
період з 04.11.13 до 15.11.13, через
знаходження у відпустці генерального
директора ОСОБА_5, його обов'язки
покладені на головного інженера ОСОБА_4

Згідно до табелю обліку робочого часу
працівників Центрального кар'єру
Комсомольського рудоуправління за
листопад 2013 року, ОСОБА_1 починаючи з
07.11.2013 року відсутній на підприємстві.
Тоді як, згідно графіку виходів ОСОБА_1,
наданого відповідачем, ОСОБА_1 мав
виходити на роботу 07.11.13, 08.11.13, 11.11.13,
12.11.13, тощо. 06.11.13 - вихідни й день. З
наведеного вбачається, що ОСОБА_1
дійсно, після засідання профспілкового
комітету 06.11.13, пішов з підприємства та
більше на роботі не з'явився.

Згідно правил внутрішнього трудового
розпорядку для працівників ПАТ
«Комсомольське рудоуправління», що є
додатком №1 до колективного договору
ПАТ «Комсомольське рудоуправління» на
2012-2013 роки, (п.5.8.) працівник, який через
непередбачувані поважні причини
(хвороба, аварія, тощо) не з'явився на
роботу, має завчасно, але не пізніше
трьох годин від початку робочої зміни,
будь-яким доступним для нього способом
повідомити свого безпосереднього
керівника та особу, відповідальну за
ведення табельного обліку, про причину
своєї відсутності та приблизну її
тривалість. Після припинення дії таких
обставин, працівник має одразу надати
керівництву відповідні документи,
зокрема, листок непрацездатності. При
ненаданні (чи несвоєчасному наданні)
працівником інформації про причини
його відсутності на роботі власник або
уповноважений ним орган вправі вважати
таку відсутність прогулом. Отже, за
відсутності доказів своєчасного
повідомлення ОСОБА_1 про причину своєї
відсутності керівництво цеху, суд не
має підстав вважати правопорушенням
дії керівництва підприємства з вжиття
відповідних заходів до особи, що
відсутня без повідомлення причин. Така
позиція була визначена стороною
відповідача, тоді як позивач не довів
відсутність в нього об'єктивної
можливості повідомити свого керівника
про перебування на лікарняному. Судом
встановлено, що позивач весь час
протягом лікарняного знаходився у м.
Комсомольське, користувався
телефонним зв'язком, отже мав змогу
повідомити про захворювання за місцем
роботи.

Обов'язок ОСОБА_1 знати Правила
внутрішнього трудового розпорядку
витікають не лише з закону, а ще й з
Колективного договору, додатком до
якого є дані Правила та з Робочої
інструкції машиніста екскаватора від
07.03.2013 року, затвердженої директором з
персоналу ПАТ «Комсомольське
рудоуправління».

Зі змісту протоколу засідання
первинної організації ПМГУ ПАТ
«Комсомольське рудоуправління» від
06.11.2013 р. №218 слідує, що профспілковий
орган більшістю голосів підтримав
подання керівництва про звільнення
ОСОБА_1 на підстав п.3 ст.40 КЗпП. З
протоколу слідує, що профспілковий
орган, надаючи згоду на звільнення
досліджував обставини вчинення
попередніх дисциплінарних стягнень
ОСОБА_1 та зважав на них.

Статус профспілкової організації -
Первинної організації профспілки
трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
ВАТ «Комсомольське рудоуправління»
підтверджений стороною відповідача
наданими та засвідченими свідоцтвом
№217 від 21.02.2001 року виданим центральним
комітетом профспілки трудящих
металургійної і гірничодобувної
промисловості України, довідкою з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
№568998 від 30.05.2013 р., згідно до якої,
керівником є ОСОБА_6, орг..правова форма
- профспілка, Випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АБ
№484302 від 04.06.13, письмовим повідомленням
Старобешівського районного управління
юстиції від 28.12.00 №40, поіменним списком
членів профспілки в кількості 16 осіб.

Зі змісту припису служби охорони праці
ПАТ «Комсомольське рудоуправління»
№116 від 25.09.13 (а.с.106), службової записки
№580 від 22.10.13 в.о. начальника
центрального кар'єра
ОСОБА_11 (а.с.107), акту комісії
центрального кар'єра від 31.10.2013 (а.с.109),
акту комісії центрального кар'єра від
23.10.13 (а.с.110), акту про відмову від
підпису від 13.10.13 (а.с.111), акту перевірки
від 13.10.13 (а.с.112), акту про відмову від
надання пояснень від 15.10.13 (а.с.113),
Службової записки начальника
центрального кар'єру ОСОБА_8 від 30.09.13
№540 (а.с.118), пояснень ОСОБА_1 від 29.09.13
(а.с.119-120), рапорту начальника
центрального кар'єру ОСОБА_8
від 03.07.13 (а.с.122), пояснення ОСОБА_1 від
29.06.13 (а.с.123), суд вбачає наявність
підстав для застосування до ОСОБА_1
дисциплінарних стягнень за проступки,
зокрема, порушення вимог Інструкції з
охорони праці №2 для машиністів та
помічників машиністів екскаватору,
затвердженої 27.03.11 наказом №170 по
підприємству, виявлені 25.06.2013 р., 25.09.2013
р., 13.10.103 р. та дотримання встановленої
ст. 149 КЗпП України процедури їх
застосування.

Накази про оголошення догани від 12.07.2013
р. №250 та від 09.10.2013 р. №355 містять підпис
від імені ОСОБА_1 про ознайомлення з їх
змістом. Заперечення ОСОБА_1 свого
підпису в судовому засіданні не
доведено ним шляхом ініціювання
відповідного експертного дослідження,
що суд позбавлений можливості робити
на власний розсуд. Окрім того, кожен з
цих наказів винесений після надання
ОСОБА_1 власноручних пояснень. Тому суд
не бере до уваги такі заперечення і
вважає, що ОСОБА_1 своєчасно був
ознайомлений з даними наказами про
оголошення дисциплінарних стягнень.
Отже, щодо наказу від 12.07.2013 року №255,
мав достатньо часу для звернення до
суду з приводу його оскарження, але
протягом встановленого ст.ст. 225, 233 КЗпП
України тримісячного строку таким
правом не скористався. Будь-яких
доказів поважності причин пропуску
встановленого законом строку суду не
надав, отже підстав для відновлення
пропущеного строку позовної давності
судом не встановлено.

Подані позивачем в якості доказів
постанову Старобешівського районного
суду Донецької області від 21.05.2013 р.
№1-141/2012, висновок Старобешівського РВ
ГУМВС України в Донецькій області від
19.08.2013 р. суд не бере до уваги як такі, що
не містять доказової інформації по
даній справі.

Згідно до наказу генерального
директора ПАТ «Комсомольське
рудоуправління» від 24.12.2013 року №465/к
про зміну дати звільнення машиніста
екскаватора Центрального кар'єра
ОСОБА_12, з огляду на обставини, виявлені
23.12.2013 року під час судового засідання,
а саме - надані ОСОБА_1 суду листки
непрацездатності про перебування на
лікарняному та його строк, дату
звільнення ОСОБА_1 було змінено з 11.11.13
р. на 19.11.13 р., вирішено провести
відповідні перерахування та внести
зміни до трудової книжки.

З огляду на повноваження генерального
директора ПАТ «Комсомольське
рудоуправління», визначені у
вищезгаданому статуті підприємства,
слід визнати, що такий наказ винесено в
межах його компетенції. Крім того, з
огляду на поведінку ОСОБА_1, який не
повідомив своєчасно про перебування на
лікарняному, винесення даного наказу
суд розцінює послідовним актом
правомірної поведінки, оскільки
звільнення працівника у період
тимчасової непрацездатності не
допускається. Проте підстави для
звільнення, визначені п.3 ч.1 ст.40 КЗпП
України суд вважає доведеними та
наявними, в тому числі і станом на 19.11.13.

З огляду на вищевикладені обставини,
суд вважає звільнення ОСОБА_1 з ПАТ
«Комсомольське рудоуправління» з 19.11.13
р. законним, таким, що відповідало за
наявністю підстав та процедурою
вимогам, що містяться у ст.ст. 18, 36, п.3 ч.1
ст.40, ст.ст. 43, 47, 140-142, 147-149 Кодексу
законів про працю України.

Судові витрати, понесені позивачем
відшкодуванню не підлягають з огляду
на відмову у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 3,10,15, 212-215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити
повністю.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Старобешівський районний суд
Донецької області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

О.Ф. Дмитрієв

04.03.2014