Провадження № 2/734/949/14
Справа
№ 734/3227/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 грудня 2014 року
смт Козелець

Козелецький районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Бузунко О.А.

при
секретаревя Галюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Чемерської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області, Кіптівської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області про визнання права власності
на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

із позовною заявою про визнання за
заповітом права власності на спадкове
майно у суд звернулася ОСОБА_2 до
Чемерської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області. Позовні вимоги мотивовані тим,
що після смерті тітки позивача - ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
залишилося спадкове майно, а саме
земельні ділянки площами 2,0778 га; 0,5389 га;
0,3606 га. Оформити право власності на
вищевказані земельні ділянки позивач
не може з огляду на те, що державні акти
на ці земельні ділянки були втрачені.

Ухвалою Козелецького районного суду
Чернігівської області від 03.12.14 року
було залучено в якості співвідповідача
Кіптівську сільську раду Козелецького
району Чернігівської області.

В судові засідання учасники процесу не
з'являлися.

В матеріалах справи міститься:

- клопотання представника позивача про
розгляд справи за його відсутності;

- заява за підписом голови Чемерської
сільської ради Козелецького району
Чернігівської області про розгляд
справи за відсутності представника
ради та визнання позовних вимог;

- заява за підписом голови Кіптівськрої
сільської ради Козелецького району
Чернігівської області про розгляд
справи за відсутності представника
ради та визнання позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в
разі визнання позовних вимог
відповідачем суд, за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з
причин неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
істотне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, враховуючи, що
визнання відповідачами позову не
суперечить закону, суд дійшов
наступних висновків.

При судовому розгляді цивільної справи
встановлено, що ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після померлої
ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а
саме земельні ділянки.

Після смерті ОСОБА_3 Козелецькою
районною державною нотаріальною
конторою була заведена спадкова
справа, з копії якої вбачається, що:

19 листопада 2003 року ОСОБА_3 залишила
заповіт, за яким все своє майно
заповідала ОСОБА_2;

08 грудня 2010 року ОСОБА_2 подала заяву
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_3.

Суд вважає ОСОБА_2 такою, що прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки
відповідна заява про прийняття
спадщини подана в межах строку,
встановленого рішенням Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 03 листопада 2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
"Про судову практику у справах про
спадкування" роз'яснено, що відповідно
до статті 1225 ЦК України право власності
на земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування (зі збереженням її
цільового призначення) при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

07 березня 2006 року на ім'я ОСОБА_3 на
підставі розпорядження Козелецької
районної державної адміністрації від 29
квітня 2005 року № 119 було виготовлено та
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
2,44 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, з
яких: 2,08 га - рілля, 0,36 га - пасовище
/Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 921758/.

07 березня 2006 року на ім'я ОСОБА_3 на
підставі розпорядження Козелецької
районної державної адміністрації від
29.04.2005 року № 119 було виготовлено та
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,54 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
/Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 921759/.

Позивач просить визнати за нею право
власності на земельні ділянки,
оскільки державні акти було втрачено,
про що в пресі розміщено відповідне
оголошення.

Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право
власності громадяни України набувають
на земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності,
прийняття спадщини. Право власності на
земельну ділянку посвідчується
державними актами.

У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК
України -"захист прав громадян та
юридичних осіб здійснюється шляхом
визнання прав".

При розробленні технічної
документації щодо встановлення меж
земельної ділянки та внесенні до
автоматизованої системи відомостей
про земельні ділянки, належні ОСОБА_3 на
підставі:

- Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№ 921758, було встановлено, що фактична
площа земельних ділянок становить 2,0778
га, кадастровий номер :03:001:0482, та
0,3606 га, кадастровий номер :03:003:0482;

- Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№ 921759, було встановлено, що фактична
площа земельної ділянки становить 0,5389
га, кадастровий номер :04:002:0482.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України 17 жовтня 2012 року,
відомості Державного земельного
кадастру є офіційними і вважаються
об'єктивними та достовірними, якщо інше
не доведено судом, тому суд вважає, що
саме в витязі з Державного земельного
кадастру більш повно та достовірно
визначено площу земельної ділянки.

Згідно з витягами з Державного
земельного кадастру про земельні
ділянки від 25 квітня 2014 року за
вказаними вище земельними ділянками
відомості про обмеження у користуванні
не зареєстровані.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за
позивачем в порядку спадкування
підлягає визнанню право власності на
згадані земельні ділянки.

Керуючись ст.ст. 392, 1225, 1268 ЦК України,
ст.ст. 81, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 60, 174, 197,
209, 212, 215, 218, 223, 294, 295 і 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 до Чемерської сільської
ради Козелецького району
Чернігівської області, Кіптівської
сільської ради Козелецького району
Чернігівської області про визнання
права власності на спадкове майно -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП
НОМЕР_1, право власності на земельну
ділянку площею 2,0778 га (кадастровий
номер :03:001:0482) у межах згідно з
планом, призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯБ № 921758, розташовану на
території Чемерської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області (в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3).

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП
НОМЕР_1, право власності на земельну
ділянку площею 0,5389 га (кадастровий
номер :04:002:0482) у межах згідно з
планом, призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯБ № 921759, розташовану на
території Кіптівської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області (в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3).

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП
НОМЕР_1, право власності на земельну
ділянку площею 0,3606 га (кадастровий
номер :03:003:0482) у межах згідно з
планом, призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯБ № 921758, розташовану на
території Чемерської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області (в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
із дня проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів із дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
О.А. Бузунко