Справа № 133/2745/13-ц Провадження №
22-ц/772/790/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Крейдін О. О.Категорія:
20Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Він-ницької
області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю позивача, апелянта ОСОБА_2,
його представника ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
засіданні в м. Вінниці, в залі судового
засідання апеляційного суду цивільну
справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за учас-

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
від-

ділу державної виконавчої
служби Козятинського міськрайонного
управ-

ління юстиції у Вінницькій
області про визнання дійсним договору
купів-

лі-продажу автомобіля,
звільнення його з-під арешту,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Козятинсь-кого міськрайонного
суду Вінницької області від 27 січня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л
А:

09 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
Козятинський міськрайонний суд
Вінницької області з позовом до ОСОБА_4
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
відділу державної виконавчої служби
Козятинського міськрайонного
управління юстиції Головного
управління юстиції у Вінницькій
області про визнання дійсним договору
купівлі-продажу автомобіля, звільнення
його з-під арешту ( а. с. 2-4 ), посилаючись
на те, що 27 жовтня 2012 року він купив у
відповідача автомобіль КАМАЗ-5511
державний номер НОМЕР_1, про що складена
відповідна розписка. З часом на
пропозиції позивача зняти автомобіль з
реєстрації в органах ДАІ для
переоформлення на себе як власника,
ОСОБА_4 від вчинення таких дій ухилився,
не бажаючи витрачати на це власні певні
кошти. 13.08.2013 року спірний автомобіль
під час його використання був
зупинений працівниками ДАІ та
поміщений на штрафмайданчик. У зв'язку
з такими обставинами ОСОБА_2 звернувся
з даним позовом у суд.

Рішенням Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 27 січ-ня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (
а. с.71-76 ).

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржує його
в апеляційному порядку, просить дане
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову у
повному обсязі (а. с. 83-85). Апелянт вважає
рішення суду ухваленим за
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення на скаргу
позивача, його представника та
відповідача, який також підтримав
апеляційну скаргу, до-слідивши
матеріали справи, проаналізувавши в
сукупності наявні в ній докази,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку, що скарга
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивіль-ного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Умовами обґрунтованості є повне і
всебічне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, доведе-ність тих
обставин, які суд вважає встановленими,
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірний автомобіль по даний час
належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_4, письмовий договір
його купівлі-продажу між сторонами у
справі не укладався. Розписка про
отримання від ОСОБА_2 коштів у сумі 40
тисяч гривень в якості оплати
транспортного засобу написана ОСОБА_4 27
жовтня 2012 року, однак 25 квітня цього
року уже було ухвалене судове рішення
про стягнення з останнього на користь
ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по
кредит-ному договору в сумі 114215,68
гривень, на підставі якого відкрите
виконавче провадження з примусового
виконання цього рішення Козятинського
міськра-йонного суду Вінницької
області.

Суд врахував, що у відповідності зі
статтями 208, 210, 328, 638, 640 ЦК Укра-їни
договір, про дійсність якого заявлений
даний позов, повинен був укладатися в
письмовій формі.

Статтею 203 ЦК України встановлені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, а
саме: зміст правочину не може
супере-чити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що ним обумовлені.

Відповідно до ст. 34 Закону України
«Про дорожній рух», постанови Кабі-нету
Міністрів України від 07 вересня 1998 року
№ 1388 «Про затвердження Порядку
державної реєстрації ( перереєстрації
), зняття з обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» договір
купівлі-продажу автомобіля підлягає
обов'язковій реєстрації в органах ДАІ
України і повинен укладатися в
письмовій формі.

Суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку про те, що
оскільки на момент накладення арешту
на майно боржника ОСОБА_4 автомобіль
перебу-вав ( і перебуває на даний час ) у
його власності, а позивач, маючи намір
придбати автомобіль, не дотримався
вимог, передбачених статтями 203, 210 ЦК
України, підстав для задоволення
позову немає.

Мотиви апеляційної скарги зводяться
до того, що розписка про отримання
коштів у сумі 40 тисяч гривень є
фактично договором, укладеним у
письмовій формі. На думку апелянта,
посилання суду на недотримання
сторонами у справі положень Порядку
державної реєстрації ( перереєстрації
), зняття з обліку авто-мобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомо-білів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоко-лясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, є неправиль-ним
застосуванням норми матеріального
права; визнання відповідачем позову є
підставою для відсутності
необхідності доказування певних
обставин.

Колегія суддів приходить до
висновку, що обґрунтування апеляційної
скарги не заслуговує на увагу, є
помилковим. Визнання відповідачем
позову не звільняє суд від перевірки
доведеності, узгодженості з чинним
законодавством заявле-ного позову. Суд
приймає до уваги, що, посилаючись у
скарзі на ущемлення своїх інтересів
через задоволення позовних вимог банку
по боргах ОСОБА_4, позивач разом з тим не
вказав стороною у справі дану юридичну
особу, інтереси якої безпосередньо
зачіпаються ухваленим судовим
рішенням у даній справі, та позиція у
справі якої безспірно невигідна
позивачеві.

Являючись боржником за кредитним
договором на чималу суму коштів,
вирішивши здійснити відчуження
власного транспортного засобу, ОСОБА_4
жодних дій в період строку, наданого
для добровільного виконання взятих
зобо-в'язань, з виконання судового
рішення не вживав, а позивач
проігнорував вимоги щодо належного
оформлення договору купівлі-продажу,
реєстрації купленої речі в
установленому порядку, чим сам
нашкодив своїм інтересам.

Нормами статті 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відпо-відно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Суд першої інстанції, вирішуючи
заявлені ОСОБА_2 вимоги, прийшов до
вірного висновку щодо недоведеності
позову. Суд не помилився у визначенні
правовідносин, що склалися між
сторонами у справі, застосував норми
мате-ріального права, що регулюють дані
правовідносини, не порушив норм
процесу-ального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено,
що апеляційний суд відхиляє
апе-ляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Суд першої інстанції, ухвалюючи 27
січня 2014 року рішення про відмову у
позові ОСОБА_2, повно та всебічно
дослідив і оцінив фактичні обставини у
справі, подані сторонами докази, дав
належну оцінку показанням допитаних
свідків. Відповідно до положень ст. 212
ЦПК України судове рішення належним
чином вмотивоване, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
319, 324, 325 ЦПК Ук-раїни, колегія cуддів -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 27 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак вона може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалі-зованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: