У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Готри Т.Ю., Джуги С.Д.

при секретарі: Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3 на рішення
Свалявського районного суду від 17
січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» в особі
відділення №378, ОСОБА_4, треті особи -
Служба у справах дітей Свалявської
районної державної адміністрації,
Прокуратура Свалявського району про
визнання нікчемним та скасування
іпотечного договору, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3
подали апеляційну скаргу на рішення
Свалявського районного суду від 17
січня 2014 року яким у задоволенні позову
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» в особі
відділення №378 (далі по тексту - ПАТ
«УкрСиббанк»), ОСОБА_4, треті особи -
Служба у справах дітей Свалявської
районної державної адміністрації,
Прокуратура Свалявського району про
визнання нікчемним та скасування
іпотечного договору - відмовлено.

В апеляційній скарзі, просять рішення
суду скасувати, як таке що винесене з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення даного позову. На
обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що малолітній ОСОБА_5 на
момент укладення договору іпотеки мав
право на користування житлом, а тому на
укладення такого договору необхідна
була згода органу опіки та піклування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне в її
задоволенні відмовити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що на
момент укладення іпотечного договору в
малолітньої дитини позивача відсутні
були майнові права на житловий будинок.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позову зважаючи
на наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки і піклування
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятись
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватись від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей» органи
опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють житлових прав
і охоронюваних законом інтересів
дітей. Для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування.

Встановлено, що 26 липня 2007 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, згідно якого
останній отримав кредитні кошти в сумі
50 000 доларів США (а.с.39-42).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 26 липня 2007 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено
договір іпотеки, відповідно до умов
якого іпотекодавець; ОСОБА_4 передав
іпотекодержателю ПАТ «УкрСиббанк» в
іпотеку, належний йому на праві
власності житловий будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.43,
44).

На час укладення вищезазначеного
договору іпотеки у вказаному будинку
проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_6, які є
батьками малолітнього ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-16, 18).

Системний аналіз ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей», ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» дає підстави для
висновку про те, що попередній дозвіл
органу опіки та піклування при
укладенні договору стосовно
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким, в разі
використання його як житла, має дитина,
надається лише в разі, коли власником
відчужуваного майна є батьки або особи,
які їх замінюють, а також коли останні
укладають угоди від імені
неповнолітніх.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 не є
батьком малолітнього ОСОБА_5 (він
являється його дідом), або особою, яка
її замінює, то він міг розпоряджатися
належним йому нерухомим майном без
попереднього дозволу органу опіки та
піклування на укладення договору
іпотеки.

Таким чином та обставина мав чи ні на
момент укладення договору іпотеки
малолітній ОСОБА_5 право користування
вищевказаним будинком не має значення
для вирішення даної цивільної справи,
оскільки згода органу опіки та
піклування ОСОБА_4 при укладенні
договору іпотеки в будь-якому разі не
була потрібна.

Зазначене свідчить, що пред'явлений
ОСОБА_4 позов є безпідставним, а тому
задоволенню не підлягає.

З врахуванням вищевикладеного, колегія
суддів апеляційного суду приходить
висновку, що суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову хоч і не в повній мірі навів
правове обґрунтування такого висновку.

За змістом ч.2 ст. 308 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Свалявського районного суду
від 17 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
постановлення і може бути оскаржена в
касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді