Справа № 2-440/12
Провадження № 22ц/782/42/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого: Борисова Є.А.

суддів: Маляренко І.Б., Луганської
В.М.

при секретарі:Веселові С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2
та Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» на рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 11
грудня 2013 року за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИЛА

У червні 2008 року позивач ПАТ
«УкрСиббанк» звернувся до суду з
зазначеним позовом, який вподальшому
був уточнений і в обгрунтування якого
позивач послався на наступні
обставини.

Відповідно до кредитного договору
№0 від 27.06.2007 року відповідач
ОСОБА_2 отримав в банківській установі
кредит у розмірі 214000 швейцарських
франків строком до 27.06.2014 року зі
сплатою відсотків за користування
кредитними коштами. З метою
забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх
зобов'язань перед ПАТ «УкрСиббанк»
27.06.2007 року між банком-позивачем та
відповідачем ОСОБА_3. було укладено
договір поруки № 123907, згідно з яким
остання взяла на себе зобов'язання
відповідати за повне й своєчасне
виконання позичальником його боргових
зобов'язань перед банком за кредитним
договором. У зв'язку з тим, що
відповідачі не виконували умови
договору, 22.11.2007 року позивач направив
на адресу відповідача ОСОБА_2 письмову
вимогу № 34-15-26/257, у якій повідомив про
дострокове припинення своїх обов'язків
за кредитним договором та вимагав
повернути усю суму заборгованості за
кредитом, включаючи суму основного
боргу, відсотки за користування ним та
пеню. При цьому позивач зазначив, що в
добровільному порядку погашення
існуючої заборгованості відповідачем
не здійснено, станом на 08.11.2013 року її
розмір складає 280134,21 швейцарських
франків, що є еквівалентом 2433381,96 грн.,
та 65801,98 грн. пені. При цьому
заборгованість за кредитом становить -
214000 швейцарських франків, що є
еквівалентом 1858908,65 грн., а
заборгованість по сплаті відсотків -
66134,12 швейцарських франків, що є
еквівалентом 574473,31 грн. Виходячи з
наведеного, банківська установа в
позовній заяві ставила питання про
стягнення з відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у солідарному порядку на
користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованості за кредитним договором
№0 від 27.06.2007 року у розмірі 280134,21
швейцарських франків, що є
еквівалентом 2433381,96 грн. та пені у
розмірі 65801,98 грн., а також понесених
банківською установою судових витрат у
вигляді судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Луганська від 11 грудня 2013 року
позовні вимоги ПАТ „УкрСиббанк» були
задоволені частково. Суд стягнув з
відповідача ОСОБА_2 на користь
банківської установи заборгованість
за кредитним договором № 0 від
27.06.2007 року у розмірі 280134,21 швейцарських
франків, що є еквівалентом 2433381,96грн., а
також пеню в сумі 65801,98грн. і витрати по
сплаті судового збору в сумі 1700 грн. У
задоволенні позовних вимог ПАТ
„УкрСиббанк» до відповідача ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
вищезазначеним кредитним договором
суд відмовив у зв'язку з
необгрунтованістю.

З даним рішенням не згодні позивач
ПАТ „УкрСиббанк» та відповідач ОСОБА_2

Банківська установа у своїй скарзі
ставить питання про зміну рішення суду
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 і
просить ухвалити рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі,
стягнувши заборгованість за кредитним
договором з обох відповідачів у
солідарному порядку. При цьому
банківська установа посилається на
неналежну оцінку судом наявних у
справі доказів та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_2 в своїй скарзі
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції у повному обсязі
та направлення справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
та матеріального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
учасників процесу, які брали участь в
судовому засіданні апеляційної
інстанції, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційних
скарг, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду, колегія
суддів судової палати приходить до
висновку, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають. До таких
висновків судова колегія дійшла
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено,
що Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» є правонаступником
Акціонерного комерційного
інноваційного банку «УкрСиббанк» (т.1
а. с. 24 - 28, 32, 209 -213 )

27.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№0 ( т1 а. с. 8 - 10 ), згідно з умовами
якого останній отримав в зазначеній
банківській установі кредит на
споживчі потреби у розмірі 214000
швейцарських франків зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами у розмірі 8,99% річних, строком до
27.06.2014 року.

Відповідно до п. 4.1 зазначеного
договору за порушення позичальником
термінів погашення будь-яких грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором, зокрема, термінів
повернення кредиту (всєї суми або його
частини) та/ або термінів сплати
процентів та / або комісій, банк має
право вимагати від позичальника
додатково сплатити банку пеню в
розмірі подвійної ставки НБУ від
гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу, сума якого (
еквіваленту) розраховується за
офіційним обмінним курсом НБУ гривні
до валюти заборгованості станом на
дату нарахування такої пені, якщо сума
такої заборгованості виражена в
іноземній валюті.

Відповідно до п. 6.1.2 договору при
порушенні позичальником строків
повернення кредиту та сплати відсотків
банк має право вимоги дострокового
повернення кредиту та нарахованих
процентів, комісій.

Відповідно до п. 6.2 договору сторони
погодили, що у випадку порушення
позичальником умов договору банк
надсилає на адресу позичальника
повідомлення (вимогу) про дострокове
повернення кредиту. У разі неусунення
позичальником порушень умов за цим
договором протягом 31 календарного дня
з дати одержання вищевказаного
повідомлення (вимоги) банку, термін
повернення кредиту вважається таким,
що настав на 32 календарний день з дати
одержання позичальником повідомлення (
вимоги) про дострокове повернення
кредиту від банку, при цьому у випадку
неотримання позичальником
вищевказаного повідомлення ( вимоги) в
результаті зміни позичальником адреси,
без попереднього про це письмового
повідомлення банку чи у разі
неотримання позичальником
вищевказаного повідомлення банку з
інших підстав протягом 40 календарних
днів з дати направлення повідомлення
(вимоги) банком, вважається термін
повернення кредиту таким, що настав, на
41 календарний день з дати відправлення
позичальнику повідомлення ( вимоги) про
дострокове повернення кредиту від
банку, а кредит -обов'язковим до
повернення з моменту отримання
позичальником відповідної письмової
вимоги банку. В цьому випадку
позичальник зобов'язується достроково
повернути отриманий кредит та плату за
кредит у встановлений заново термін в
повному обсязі.

Кредитним договором передбачений
графік погашення кредиту ( а. с. 11).

Судом також встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 порушив взяті на
себе зобов'язання із своєчасного
повернення кредитних коштів, у зв'язку
з чим 21.11.2007 року банківська установа
направила на його аресу, а також на
адресу поручителя ОСОБА_3, письмові
вимоги , в яких повідомила про
дострокове припинення своїх
зобов'язань за кредитним договором та
вимагала повернути усю суму
заборгованості за кредитом, включаючи
суму основного боргу, відсотки за
користування кредитом та пеню. Проте,
отримавши зазначену вимогу, відповідач
ОСОБА_2 не вжив належних заходів для
погашення наявної заборгованості,
внаслідок чого станом на 08.11.2013 року
розмір заборгованості за кредитним
договором № від 27.06.2007 року
становив 280134,12 швейцарських франків та
65801,98грн.

Зазначені обставини в повній мірі
підтверджуються матеріалами справи (т.1
а.с.13-14, 29-30, т.2 а.с. 3-11)

З урахуванням зазначених обставин
суд першої інстанції на підставі вимог
ст.ст. 533, 526, 611, 1050,1054 ЦК України дійшов
вірного висновку стосовно
необхідності стягнення з відповідача
ОСОБА_2 заборгованості по кредиту та
сплаті відсотків у загальній сумі 280134,12
швейцарських франків, що є
еквіавлентом 2433381,96грн. а також
заборгованості по сплаті пені за
період з 08.11.2012 року по 08.11.2013 року в сумі
65801,98грн.

Одночасно суд першої інстанції
дійшов вірного висновку стосовно того,
що позивачем ПАТ«УкрСиббанк» під час
розгляду даної справи не було доведено
наявність договірних правовідносин
між банківською установою та
відповідачем ОСОБА_3, як поручителем
позичальника ОСОБА_2, оскільки згідно з
наявним у матеріалах справи висновком
почеркознавчої експертизи № 195/2 від
28.06.2013 року підпис від імені ОСОБА_3,
розташований у графі «Поручитель» в
договорі поруки № 123907, що був укладений
27.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_3 Андрієвною, виконаний не ОСОБА_3
Андрієвною, а іншою особою і банківська
установа під час розгляду справи не
заявила клопотань про проведення
повторної експертизи, витребування
додаткових доказів, які б
підтверджували обгрунтованість
позовних вимог до відповідача ОСОБА_3
та спростовували вищезазначений
висновок експертизи. З огляду на
зазначені обставини суд першої
інстанції дійшов вірного висновку
стосовно відсутності підстав для
покладення на відповідача ОСОБА_3
обов'язку по солідарному погашенню
заборгованості за кредитним договором
№ №0 від 27.06.2007, укладеним між
відповідачем ОСОБА_2 та АКІБ
«УкрСиббанк» .

Доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_2 стосовно того, що
судом не взято до уваги ту обставину, що
банківська установа отримала в своє
розпорядження предмет іпотеки в
рахунок погашення наявної
заборгованості за кредитним договором,
але не скористалася можливістю
отримати задоволення своїх вимог за
рахунок нерухомого майна, що є
предметом іпотеки, не можуть бути взяті
до уваги, оскільки матеріали справи не
містять будь-яких належних доказів на
підтвердження тієї обставини, що
банківська установа одержала
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки. Представник ПАТ
«УкрСиббанк» в судовому засіданні
апеляційної інстанції, зокрема,
пояснила, що під час здійснення
виконавчого провадження щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
з метою погашення наявної
заборгованості за кредитним договором
нерухоме майно, що є предметом іпотеки,
було суттєво пошкоджене внаслідок
пожежі, у зв'язку з чим банківська
установа позбавлена можливості
отримати задоволення своїх вимог за
рахунок зазначеного нерухомого майна.

Доводи відповідача ОСОБА_2 стосовно
того, що судом першої інстанції не було
забезпечено його право на надання
доказів та особисту участь у судовому
засіданні, на думку колегії суддів, в
даному випадку не можуть слугувати
підставою для скасування рішення,
оскільки, судом першої інстанції
відповідачу ОСОБА_2 була надана
можливість надати письмові пояснення
по суті пред'явлених до нього позовних
вимог, але він відмовився від надання
будь-яких пояснень, а також не навів
жодних доказів, які б спростовували
вимоги банківської установи і не
ставив перед судом питання про
витребування будь-яких доказів, які б
підтверджували належне виконання ним
зобов'язань за кредитним договором і
свідчили про необгрунтованість вимог
банківської установи. В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 також не навів жодних
доказів, які б спростовували висновки
суду першої інстанції і давали б
підстави вважати, що вимоги
банківської установи є
необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ПАТ
«УкрСиббанк» стосовно того, що наявний
в матеріалах справи висновок судової
почеркознавчої експертизи є
недопустимим та неналежним доказом з
огляду на ту обставину, що особа,
залучена у якості експерта, на момент
проведення експертизи не була внесена
до Державного реєстру атестованих
судових експертів і, крім того, під час
проведення експертизи було порушено
існуючий порядок її проведення,
внаслідок чого висновок експертизи не
може бути покладений в основу судового
рішення, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки до матеріалів апеляційної
скарги не додано жодних доказів на
підтвердження тієї обставини, що
старший експерт сектору технічних
досліджень документів та почерку НДЕКЦ
при ГУМВС України Луганської області
Степанова Н.В. під час проведення
експертизи не була внесена до
Державного реєстру атестованих
судових експертів, в той час як
відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
апеляційної інстанції надала
відомості стосовно того, що експерт
Степанова Н.В. внесена до зазначеного
Державного реєстру. Крім того,
посилаючись в апеляційній скарзі на
необгрунтованість висновку
експертизи, ПАТ «УкрСиббанк» під час
розгляду справи у суді першої
інстанції жодним чином не ставило
питання про призначення по справі
повторної експертизи з залученням
експертів іншої експертної установи в
порядку, передбаченому ст. 150 ЦПК
України. Не ставило такого питання ПАТ
«УкрСиббанк» і під час розгляду справи
в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що підстави для визнання
наявного в матеріалах справи висновку
почеркознавчої експертизи неналежним
доказом в даному випадку відсутні.

Таким чином, судова колегія вважає,
що доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а тому апеляційні
скарги задоволенню не підлягають

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Луганська від 11 грудня 2013 року -
залишити без змін

Ця ухвала апеляційного суду
набирає чинності негайно та може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: