Справа № 232/3681/12 Провадження №
22-ц/772/645/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Кашпрук Г. М.Категорія: 27
Доповідач: Медяний В. М.
Апеляційного суду
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :
Головуючого: Медяного В.М.,
Суддів : Пащенко Л.В., Нікушина В.П.,
при секретарі : Агеєвій Г.В.,
за участю сторін у справі: представника
ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рой В.Л.,
представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Служби у справах дітей
Вінницької міської ради про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення та зняття з реєстраційного
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 25 березня 2013
року,

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 25 березня 2013 року, -

в с т а н о в
и л а :

У листопаді 2012 року позивач ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення та зняття з реєстраційного
обліку.

Посилається на те, що відповідно до
укладеного договору VIН0GF02020679 від 06.07.2005
року ОСОБА_3 06.07.2005 року отримала кредит
у розмірі 39 600 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 11.04% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 04.07.2025 року. Однак,
зобов'язання за вказаним договором
ОСОБА_3 належним чином не виконала, у
зв`язку з чим станом на 09.11.2012 року має
заборгованість в розмірі 69 252,74 доларів
США.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПриватБанк» і ОСОБА_3 06.07.2005 року
уклали договір іпотеки VIН0GF02020679,
відповідно до умов якого ОСОБА_3 надала
в іпотеку належне їй на праві власності
нерухоме майно, а саме квартиру
загальною площею 80.00 кв.м., яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1.
Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки дорівнює 200541 грн.
00 коп.

Таким чином, враховуючи неналежне
виконання відповідачем ОСОБА_3 умов
кредитного договору, вважає за
необхідне в рахунок погашення
заборгованості за даним кредитним
договором в розмірі 69 252,74 грн., що за
курсом 7,99 грн. відповідно до службового
розпорядження НБУ від 09.11.2012 року
складає 553329,39 грн. звернути стягнення
на зазначену квартиру шляхом її
продажу з укладенням від імені ОСОБА_3
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем та
виселити ОСОБА_3 та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі (предмет іпотеки), зі зняттям з
реєстраційного обліку у органі МВС
України.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 21 січня 2013 року
уточнену позовну заяву в частині
виселення про залучення до участі у
справі співвідповідачів прийнято до
провадження. Залучено до участі у даній
цивільній справі співвідповідачів
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Задоволено клопотання про залучення
третьої особи та залучено до участі у
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача Службу у справах дітей
Вінницької міської ради (а.с.52).

В березні 2013 року в ході розгляду
справи позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк»
було уточнено позовні вимоги в частині
зменшення пені на суму 817 грн. (а.с.116).

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 25 березня 2013
року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за
кредитним договором № VIН0GF02020679 від
06.07.2005 року в сумі 24 038,65 доларів США, що
за курсом НБ України станом на день
подачі позову складає 192 140,92 грн., з
яких 355,52 доларів США складає тіло
кредиту, 10 374,15 доларів США складають
відсотки за користування кредитними
коштами, 13 308,98 доларів США складає
нарахована пеня, звернуто стягнення
на предмет іпотеки, а саме : квартиру
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ «ПриватБанк» з правом укладання від
імені власника договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з правом
отримувати витяги з Державного реєстру
прав власності, отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
вказаний предмет іпотеки у відповідних
установах, підприємствах та
організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, правом
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених чинним законодавством
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житла.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Пат КБ
«ПриватБанк» в рахунок понесених
позивачем судових витрат пропорційно
задоволеним позовним вимогам 2 136,00 грн.
В решті вимог позову відмовлено (а.с.124).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25.12.2013 року
частково задоволено касаційну скаргу
ПАТ КБ «Приватбанк», рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 13.06.2013 року у даній справі
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції від 25
березня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк». Зазначає, що рішення суду
є незаконним і необґрунтованим через
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, висновки
суду щодо обставин справи не
відповідають дійсності (а.с.130).

В своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
першої інстанції від 25 березня 2013 року
змінити в частині визначення суми в
рахунок якої звертається стягнення на
предмет іпотеки, визначивши цю суму в
розмірі 69 252,74 доларів США, яка
складається із заборгованості за
кредитом в розмірі 37 553,05 доларів США,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 14 400,82
доларів США, заборгованості по комісії
за користування кредитом в розмірі 2
779,92 доларів США, пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором в
сумі 14 518,95 доларів США. В іншій частині
рішення просить залишити без змін.
Зазначає, що рішення суду є
необґрунтованим через порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, висновки суду щодо
обставин справи не відповідають
дійсності (а.с.139).

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції представник
позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рой В.Л.
апеляційну скаргу банку повністю
підтримав та просив її задовольнити,
посилаючись на викладені в ній доводи.
Також не визнав апеляційну скаргу
відповідача та просив її відхилити,
посилаючись на її безпідставність та
необґрунтованість. Також представник
позивача подав до суду додаткові
письмові пояснення по апеляційній
скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
адвокат ОСОБА_4 апеляційну скаргу
своєї довірительки повністю підтримав
та просив її задовольнити, посилаючись
на викладені в ній доводи. Разом з тим,
апеляційну скаргу позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» не визнав та заперечив
проти її задоволення, посилаючись на її
безпідставність та необґрунтованість.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5, а також
представник третьої особи служби у
справах дітей ВМР до суду не з'явилися,
однак були повідомлені належним чином
про час і місце розгляду справи, тому,
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України
справа розглянута у їх відсутність,
оскільки їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, враховуючи висновки і мотиви
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у даній справі,
заслухавши пояснення представників
сторін у справі, що з'явилися до суду,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції до зміни, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.

Апеляційний суд на виконання вимог
ст.303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку,
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції
встановив та виходив з того, що 06.07.2005
року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір
№VIH0GF02020679, за яким позичальник отримала
кредит в розмірі 39 600,00 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 11,04% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 04.07.2025
року.

Відповідно до п.2.2.2. договору кредиту,
позичальник зобов'язується сплатити
проценти за користування кредитом
відповідно до умов договору, в тому
числі здійснити повну сплату процентів
за користування кредитом не пізніше
дати фактичного повного погашення
кредиту.

Згідно з п.2.2.4. договору, позичальник
зобов'язується погасити кредит в
порядку, в сумах і в строки, що
передбаченні положеннями даного
кредитного договору.

Згідно наданого позивачем письмового
розрахунку заборгованість за
договором №VIH0GF02020679 станом на 09.11.2012
року в розмірі 69151,74 доларів США, яка
складається з наступного: -37553,05 доларів
США заборгованість за кредитом;

-14400,82 доларів США заборгованість по
відсоткам за користування кредитом;

-2779,92 доларів США заборгованість по
комісії за користування кредитом;

-14407,95 доларів США пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором.

06.07.2005 року приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу Козіною А.В. був посвідчений
іпотечний договір від 06.07.2005 року між
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 в
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором №VIH0GF02020679.
Предметом іпотеки, у відповідності до
п.1 договору іпотеки, є нерухоме майно, а
саме квартира загальною площею 80,00 кв.
м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.2 договору іпотеки,
іпотекою забезпечується виконання
зобов'язань позичальника за кредитним
договором, укладеного між
іпотекодержателем та позичальником.

01.09.2012 року позивачем було направлено
ОСОБА_3 письмову вимогу за №
30.1.0.0/2951VILFZ12390 про повернення суми
кредиту в повному обсязі, а також
процентів, комісії та штрафних санкцій,
нараховані на день повернення кредиту,
в тридцятиденний строк з дня отримання
цієї вимоги. Також цією вимогою позивач
попередив відповідача, що у випадку
невиконання або неналежного виконання
порушеного зобов`язання зі спливом
вищезазначеного строку позивач має
намір продати предмет іпотеки, уклавши
відповідний договір купівлі-продажу з
будь-якою особою покупцем, або звернути
стягнення на предмет іпотеки у
будь-який інший спосіб, передбачений
законодавством України, кредитним
договором та договором іпотеки.

Також місцевим судом встановлено, що
20.07.2010 року Ленінським районним судом м.
Вінниці по справі №-3420/10 за позовом ПАТ
«Приватбанк» до ОСОБА_3, третя особа
Вінницьке регіональне управління
Державної спеціалізованої установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ VIH0GF02020679 від 06.07.2005 року прийнято
рішення про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Приватбанк»
заборгованості за кредитним договором
№ VIH0GF02020679 від 06.07.2005 в сумі 42 332, 53
доларів США. Рішення набрало законної
сили 30.07.2010 року. 22.11.2010 року по даному
рішенню відкрито виконавче
провадження на підставі виконавчого
листа №2-3420 від 30.07.2010 року. Згідно
даного судового рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці, загальна
сума заборгованості відповідача перед
ПАТ КБ «Приватбанк» станом на день
розгляду справи по суті складає 24 038,65
доларів США, що за курсом НБ України
станом на день подачі позову до суду
складає 192 140,92 грн., з яких 355,52 доларів
США складає тіло кредиту, 10 374,15 доларів
США складають відсотки за користування
кредитними коштами, 13 308,98 доларів США
складає нарахована пеня.

Тому суд першої інстанції враховуючи
наявність заборгованості за предметом
договору, прийшов до висновку, що
позивач має право на забезпечення його
виконання за рахунок предмету іпотеки
згідно договору, а саме квартири.

Також місцевим судом було встановлено,
що відповідно до довідки №3428 від 04.12.2012
року виданої паспортним відділом МКП
ЖЕК №16 у квартирі, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3,
як квартиронаймач і власник, ОСОБА_6 як
син квартиронаймача, ОСОБА_5 як син
квартиронаймача.

Таким чином, місцевий суд, враховуючи
вимоги ст.40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.109 ЖК
України, прийшов до висновку, що ОСОБА_3,
ОСОБА_6 ОСОБА_5 підлягають виселенню.

Разом з тим, суд першої інстанції також
прийшов до висновку, що вимоги про
зняття з реєстраційного обліку
відповідачів не підлягає задоволенню,
оскільки відповідно до ст.7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання» зняття
з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть. В даному випадку
суд не є уповноваженим органом, який
здійснює зняття з реєстраційного
обліку.

Тому враховуючи зазначене, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
часткове задоволення позову, а саме
звернення стягнення на предмет іпотеки
згідно договору іпотеки №VIH0GF02020679 від
06.07.2005 року, а саме на квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 80,00 кв.м., яка належить
на праві власності ОСОБА_3, за рахунок
чого задовольнити вимоги ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» за кредитним договором на
суму 24 038,65 доларів США, що за курсом НБ
України станом на день подачі позову до
суду складає 192 140,92 грн., з яких 355,52
доларів США складає тіло кредиту, 10 374,15
доларів США складають відсотки за
користування кредитними коштами, 13 308,98
доларів США складає нарахована пеня.

ОСОБА_3, ОСОБА_6 ОСОБА_5 підлягають
виселенню з квартири АДРЕСА_1, без
надання іншого житла.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснено, що відповідно до
статей 55, 124 Конституції України та
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України
зобов`язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами ч. 1 ст.575 ЦКУкраїни
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ч.2, 5 ст.590 ЦК України
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконане у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно із ч.1 ст.598, ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК, ст. 3 і 4
ЦПК України).

Положеннями Закону України «Про
іпотеку» №898 від 05.06.2003 року
передбачено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом. Іпотекодавець - особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель. Іпотекодержатель
- кредитор за основним зобов'язанням.
Боржник - іпотекодавець або інша особа,
відповідальна перед іпотекодержателем
за виконання основного зобов'язання
(стаття 1).

Іпотека виникає на підставі договору,
закону або рішення суду. До іпотеки, яка
виникає на підставі закону або рішення
суду, застосовуються правила щодо
іпотеки, яка виникає на підставі
договору, якщо інше не встановлено
законом. Іпотекою може бути
забезпечене виконання дійсного
зобов'язання або задоволення вимоги,
яка може виникнути в майбутньому на
підставі договору, що набрав чинності
(стаття 3).

У разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.
У разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя (стаття 33).

У разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. У цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцяти денний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишиться без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону (стаття 35).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції задовольняючи
частково позовні вимоги в частині
звернення стягнення на предмет
іпотеки, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк»,
залишив поза увагою положення ст.33
Закону України «Про іпотеку».

Так як, наявність заочного рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 20 липня 2010 року про стягнення із
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості за кредитним договором,
яке набуло чинності та яке на час
розгляду вказаної цивільної справи,
відповідно до постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
28.10.2011 року не виконане, не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум шляхом звернення
стягнення на передане ОСОБА_3 в іпотеку
нерухоме майно.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновками місцевого
суду щодо задоволення позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині
виселення відповідачів у справі, а
також з висновками щодо відмови в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» про зняття з
реєстраційного обліку відповідачів.

Так, згідно ст.109 Житлового кодексу
України, примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Крім того, згідно ст.40 Закону України
«Про іпотеку», звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 Постанови № 3 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9,
статті 109 Житлового кодексу України,
статей 39-40 Закону України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

Також положенням статті 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання»
визначено, що зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть. А тому
в даному випадку суд не є уповноваженим
органом, який здійснює зняття з
реєстраційного обліку.

Відповідно до ч. 1 ст.33 та ст.39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки передбачено на
підставі рішення суду.

Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз`яснено, що резолютивна частини
рішення суду в разі задоволення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки має відповідати вимогам як
статті 39 Закону України «Про іпотеку»,
так і положенням пункту 4 частини
першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій). При цьому, суд не може
одночасно звернути стягнення на
предмет іпотеки та стягнути суму
заборгованості за кредитним договором.
У такому випадку суд має зазначити в
резолютивній частині рішення лише про
звернення стягнення на предмет іпотеки
із зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України «Про іпотеку»
(або статті 589 ЦК щодо заставодавця). При
цьому рішенням про звернення стягнення
на предмет іпотеки суд може встановити
спосіб реалізації предмета іпотеки:
або шляхом проведення прилюдних
торгів, або шляхом застосування
процедури продажу, встановленої ст.38
Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.39 Закону України «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, встановив спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом продажу
вказаної квартири банком через
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою - покупцем. При цьому,
всупереч вимогам ст. 39 Закону України
«Про іпотеку», суд не зазначив в
оскаржуваному рішенні початкову ціну
предмета іпотеки, всі складові
загального розміру вимог та не
застосував до даних правовідносин ст.38
Закону України «Про іпотеку», якою
встановлено процедуру продажу
предмету іпотеки шляхом укладення
договору купівлі-продажу з іншою
особою - покупцем.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Положенням ст.629 ЦК України визначено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ч.1 ст.589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство в Україні
здійснюється на засадах змагальності
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень
і доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.88 ЦПК України
якщо стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтвердженні судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Апеляційний суд на виконання вимог
ст.303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку,
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.1, 2 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
часткового задоволення позову щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк.

Враховуючи наведене та керуючись ст.4,
88, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «ПриватБанк
задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 25 березня 2013
року в частині задоволення позову ПАТ
КБ «ПриватБанк про звернення стягнення
на предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ КБ
«ПриватБанк в сумі 24 038,65 доларів США,
що за курсом НБ України станом на день
подачі позову складає 192 140,92 грн. -
змінити.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за
кредитним договором № VIH0GF02020679 від
06.07.2005 року в сумі 69 151,74 доларів США, що
за курсом НБУ станом на день подачі
позову складає 552 522,40 гривень звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме :
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3
шляхом продажу вказаного предмету
іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з правом
укладання від імені власника договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з правом
отримувати витяги з Державного реєстру
прав власності, отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
вказаний предмет іпотеки у відповідних
установах, підприємствах та
організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, правом
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених чинним законодавством
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки, з початковою ціною на рівні не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судові витрати в розмірі 3
219,00 гривень.

В іншій частині рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 25
березня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :підпис.
В.М. Медяний

Судді :підписи.
Л.В. Пащенко

В.П. Нікушин

З оригіналом вірно.

Суддя :