Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради, третя особа: Головне управління
юстиції у місті Києві, про визнання
права власності на частину квартири, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, визнання права
власності на частину квартири в
порядку спадкування,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік,
ОСОБА_2. З ОСОБА_2 вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 09.09.1989 року. За
час подружнього життя ними було набуто
майно, яке є їх спільною сумісною
власністю. Даним майном є квартира
АДРЕСА_1. Дана квартира є кооперативною,
а тому була придбана у власність шляхом
виплати пайових внесків за дану
квартиру, оскільки її чоловік був
членом ЖБК «Арсеналець-8». Відповідно
до довідки ЖБК «Арсеналець-8» від 09.10.2013
року спірна квартира була придбана у
власність шляхом сплати пайових
внесків в розмірі 4 999 рублів. Пайові
внески сплачувалися нею та чоловіком
спільно з спільного сімейного бюджету.
Повна сума пайового внеску була
сплачена ними в повному обсязі 25.12.1989
року. Таким чином, вказана квартира є її
та ОСОБА_2 спільною сумісною власністю
подружжя. Вважає, що за нею повинно бути
визнано право власності на 1/2 частину,
та відповідно власником другої
половини квартири є її чоловік. Після
смерті чоловіка відкрилася спадщина на
його майно. Заповіту чоловік не
залишив, а тому спадкування
відбувається по закону. Після смерті
ОСОБА_2 вона звернулася в установлений
строк до нотаріальної контори з
відповідною заявою про прийняття
спадщини, вона є єдиним спадкоємцем
першої черги. Проте, Десята нотаріальна
контора їй відмовила у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, оскільки відсутні
правовстановлюючі документи на
спадкове майно. У зв'язку з чим, вона
була змушена звернутися до суду з даним
позовом.

В судове засідання позивач не з'явився,
представник позивача надав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, надав заяву в
якій просив розглядати справу за його
відсутності, та прийняти рішення
згідно чинного законодавства України.

В судове засідання представник третьої
особи - Головного управління юстиції в
місті Києві, не з'явився, надав заяву в
якій просив розглядати справу за його
відсутності, та прийняти рішення
згідно чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги знайшли своє підтвердження в
суді та підлягають задоволенню в
повному обсязі.

В суді встановлено, що з 09.09.1989 року було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. Після реєстрації шлюбу
прізвище подружжю присвоєно «ОСОБА_2».

З довідки № 5 від 09.10.2013 року, виданої
ЖБК «Арсеналець-8» слідує, що ОСОБА_2 є
членом кооперативу з 25.08.1973 року на
підставі рішення виконавчого комітету
Київської міської ради народних
депутатів від 25.06.1973 року № 400. Сума
пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1 в
розмірі 4 999,00 рублів була виплачена в
повному обсязі 25.12.1989 року, та є сумою
паєнакопичення.

26.12.1991 року БТІ м. Києва складено
технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1,
та зареєстровано право власності за
ОСОБА_2 на підставі довідки, виданої ЖБК
«Арсеналець-8» № 13 ві 02.12.1991 року.

17.02.1993 року ЖБК «Арсеналець-8» було
видано довідку встановленого зразку
про повну сплату паєнакопичення по
спірній квартирі. Проте,
правовстановлюючий документ не
видавався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер. За життя
ОСОБА_2 заповіт не складав.

10.10.2013 року представник ОСОБА_1
звернувся до Десятої Київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1
після смерті ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом. Як було
з'ясовано, свідоцтво про право
власності на дану квартиру не
видавалося. У зв'язку з чим ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, та рекомендовано
звернутися до суду.

З копії спадкової справи було
встановлено, що крім ОСОБА_1 із заявами
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_2 ніхто не звертався.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого особистого або
майнового права та інтересу. Одним із
способів захисту цивільного права та
інтересу може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1258 Ц України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у
першу чергу спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який пережив, та батьки.
Внуки, правнуки спадкодавця спадкують
ту частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

В суді було встановлено, що після
смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори
звернулася лише ОСОБА_1, але у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на квартиру АДРЕСА_1 було
відмовлено, оскільки, ОСОБА_2, який в 1973
році вступила до ЖБК «Арсеналець-8» та
отримав квартиру АДРЕСА_1, не оформив
право власності на дану квартиру, хоча
25.12.1989 року було в повному обсязі
сплачено пайовий внесок.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.1995 року
№ 20 «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» при повному внесенні
пайових внесків за квартиру, дачу,
гараж, іншу будівлю або приміщення,
надані члену житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, у особи, яка має право на
частку в пайових внесках, виникає право
власності на відповідну частку
квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України в редакції 1969 року майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку. Згідно ст.
28 КпШС України в редакції 1969 року у разі
поділу майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Таким чином, спадковою масою є 1/2
частина спірної квартири.

З огляду на вище викладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та
сім'ю України в редакції 1969 року, ст.ст.
15, 16, 1258, 1261, 1266 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215,
218, 223, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради,
третя особа: Головне управління
юстиції у місті Києві, про визнання
права власності на частину квартири, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, визнання права
власності на частину квартири в
порядку спадкування - задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, як майно
набуте в шлюбі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
сто відсотків квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: