АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/283/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Мішін М. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Демченко В. А. РІШЕННЯ
12 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Демченко В. А. суддів
Подорога В. М. , Бородійчук В. Г. при
секретарі Бражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» на рішення Шполянського
районного суду Черкаської області від
10 грудня 2013 року по справі за позовом
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення
в с т а н о в и л а :
Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитною
Свої вимоги мотивував тим, що
відповідно до укладеного договору
DNH4КР24940102 від 04.05.2006 року ОСОБА_7 отримав
кредит у розмірі 5909,22 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом на строк 30
місяців по 04.11.2008 року.
Відповідач ОСОБА_7 порушив умови
кредитного договору по оплаті
передбачених Договором платежів перед
Станом на 20.08.2013 року відповідач має
складається з наступного:
- 5467,35 грн. - заборгованість за
процентам за користування кредитом;
виконання зобов'язань за договором;
а також штрафи відповідно до пункту 5.3
умов та правил надання банківських
- 500,00 грн. - штраф (фіксована
- 3602,91 грн. - штраф (процентна
А тому, позивач просив суд стягнути з
відповідача на користь ПАТ КБ
"Приватбанк" заборгованість за
судові витрати у сумі 761,61 грн.
сплаченого судового збору.
Рішенням Шполянського районного суду
Черкаської області від 10 грудня 2013 року
позов задоволено частково та стягнуто
з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "Приватбанк"
заборгованість у сумі 5467 грн. 35 коп.
тіла кредиту; 1919 грн. 25 коп. відсотків за
користування кредитом; 455 грн. 51 коп.
пені, всього 7842 грн. 11 коп., а також
сплачений судовий збір 761 грн. 61 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» подало апеляційну скаргу
на дане рішення, в якій просить рішення
суду скасувати, ухваливши нове рішення,
яким задоволити позовні вимоги
повністю, оскільки вважає його
ухваленим із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони
по справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, судова колегія приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги по наступних підставах.

Так, розглядаючи спірні правовідносини
між сторонами та задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
відмову у стягнення на користь
позивача неустойки, пені, штрафу,
застосувавши спеціальну позовну
давність в 1 рік, з 05.09.2006 р. по 04.09.2007
року.

Проте, погодитись із таким висновком
суду першої інстанції неможливо
виходячи з наступного.

Так, за матеріалами справи встановлено,
що між позивачем та відповідачем
укладено договір DNH4КР24940102 04.05.2006 року
відповідно до якого ОСОБА_7 отримав
кредит у розмірі 5909,22 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом на строк 30
місяців по 04.11.2008 року включно зі
сплатою 268.18 грн. щомісячно ( а. с. 5 - 11).

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним та банком
договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов.

До суду першої інстанції відповідачем
було подано клопотання про
застосування позовної давності до
неустойки (пені, штрафу) , а саме за
період з 05.05.2006 року по 05.05.2007 року (а.с.24).

Інших заяв з приводу застосування
позовної давності відповідачем не
подавалос.

При цьому, ухвалюючи рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
позивача у частині стягнення з
відповідача неустойки, пені та штрафу,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про сплив позовної давності,
передбаченої ст. 258 ЦК України, що
відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є
підставою для відмови в позові.

Однак із цим висновком не можна
погодитись із таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено,
що сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право
на неустойку (штраф, пеню) виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення виконання зобов'язання й
до того дня, доки зобов'язання не буде
виконано.

Враховуючи, що зобов'язання по
поверненню основного боргу та
відсотків не виконане, то висновок
суду першої інстанції про пропущення
позивачем позовної давності є
помилковим.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Ст. 1049 ЦК України вказує, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом установлено, що кредитні кошти
відповідач по справі отримав, але умов
договору по поверненню кредитних
коштів не виконував, порушивши свої
зобов'язання перед позивачем.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну
природу правовідносин сторін, як
грошових зобов'язань, на них
поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як
спеціальний вид цивільно-правової
відповідальності за прострочення
виконання зобов'язання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК
України, якщо за порушення зобов'язання
встановлено неустойку, то вона
підлягає стягненню в повному розмірі,
незалежно від відшкодування збитків.

Разом з тим, згідно із ст. 536 ЦК України
за користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
На відміну від процентів, які є платою
за користування чужими грошима,
неустойка є засобом забезпечення
виконання зобов'язання.

Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536,
ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави
для висновку про те, що проценти та
неустойка є різними правовими
інститутами, обмеження можливості
одночасного застосування яких законом
не встановлена.

Відповідно до Заяви позичальника, яка
підписана ОСОБА_7, встановлено, що він
ознайомився і згідний з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам, які діяли на час видачі
кредитних коштів, а сама Заява та Умови
є одним цілим договору кредиту (а. с. 5 - 11
).

Згідно п. 5.5. умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») терміни позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюється сторонами тривалістю
5 років ( а. с. 11).

Стаття 259 Цивільного кодексу України
надає сторонам право за взаємною
домовленістю збільшувати позовну
давність, яка встановлена законом, а не
визначати початок перебігу позовної
давності, що врегульовано ст. 261
Цивільного кодексу України.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовна
давність позивачем до вимог про
стягнення неустойки, пені та штрафу не
пропущена, а вимога заявлена в межах 5
років позовної давності, обумовленої
сторонами у письмовому договорі, який
підписаний відповідачем.

А тому, зважаючи на викладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції при ухваленні судового
рішення не вірно застосовано норми
матеріального права, у зв'язку з чим
доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими і вона підлягає до
задоволення, а рішення суду першої
інстанції до скасування з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог позивача про стягнення
з відповідача ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованості за
договором DNH4КР24940102 від 04.05.2006 року в
розмірі 76161,19 грн., яка складається з
наступного: 5467,35 грн. - заборгованість
за кредитом; 24685,26 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
41905,67 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором; а
також штрафи відповідно до пункту 5.3
Умов та правил надання банківських
послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина); 3602,91 грн. - штраф (процентна
складова), та судові витрати в розмірі
761,61 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 303 , 307 , 309 , 313 , 314, 316 , 319 ЦПК України,
судова колегія , -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Шполянського районного суду
Черкаської області від 10 грудня 2013 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості - скасувати
та ухвалити нове рішення у справі, яким:

- позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості задовольнити
;

- стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за договором DNH4КР24940102
від 04.05.2006 року в розмірі 76161,19 грн., яка
складається з наступного:

- 5467,35 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 24685,26 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 41905,67 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3
умов та правил надання банківських
послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина);

- 3602,91 грн. - штраф (процентна
складова);

- стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий
збір в розмірі 761,61 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення .

Головуючий :

Судді :