У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Србіни І.М., Шеремет А.М.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 жовтня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 жовтня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим, ухваленим
з істотним порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом першої інстанції
застосовано закон, який не підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

При цьому зазначає, що у зв'язку з
відсутністю відомостей про смерть її
батька від відповідачів (з якими вона
перебуває з 2006 року у вкрай недобрих
стосунках), а також відсутністю інших
знайомих, родичів, друзів котрі могли б
її повідомити про це, вона не змогла
бути присутньою на погребінні її
батька.

Крім того вказує, що висновки суду
першої інстанції стосовно того, що вона
не цікавилась здоров'ям свого батька, є
суперечливими або стосуються
відповідачів, оскільки з медичної
карти стаціонарного хворого № 907 (а.с.
20), медичної картки стаціонарного
хворого № 4772 (а.с. 22), які долучені до
матеріалів справи, вбачається, що
позивачка супроводжувала свого
хворого батька до лікарні.

Зазначає, що суд першої інстанції
необгрунтовано застосовав до
спірнихправовідносин положення СК
України, а саме ст.ст. 202, 203.

________________________________________________________________________
____________________

Провадження № 22ц-787/2432/2014
Головуючий у суді 1 інстанції:
Крижова О.Г.

Доповідач : Демянчук С.В.

Просить рішення суду скасувати та
постановити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги та вирішити питання про
розподіл судових витрат.

В поданих на апеляційну скаргу
запереченнях ОСОБА_2, ОСОБА_3 вказують
на безпідставність доводів
апеляційної скарги, яку просять
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_1, її
представник, підтримавши апеляційну
скаргу повністю, надали пояснення в
межах її доводів.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3,
заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, покликалися на
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачка не довела обставин, які
свідчили б про поважність причин
пропуску нею строку на прийняття
спадщини за заповітом.

На підтвердження таких висновків в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази з якими погоджується
апеляційний суд, оскільки такі
висновки суду ґрунтуються на вимогах
закону та відповідають обставинам
справи.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер ОСОБА_5, даний факт визнаний
сторонами.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донькою, що
стверджується копією свідоцтва про
народження та копією свідоцтва про
одруження позивача (а.с. 5, 6).

Як вбачається із листа Першої
Рівненської державної нотаріальної
контори від 08 листопада 2013 року ОСОБА_1
було повідомлено про смерть ОСОБА_5 та
запропоновано з'явитись до ДНК для
з'ясування кола спадкоємців (а.с. 4).

Відповідно до заповіту ОСОБА_5, який
складений 06 липня 2005 року та
посвідчений приватним нотаріусом
Рівненського районного нотаріального
округу ОСОБА_7, ОСОБА_5 заповів усе
належне йому майно та майнові права, на
які він матиме право на день смерті
ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

11 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до державної нотаріальної контори де
їй було повідомлено, що подати заяву
про прийняття спадщини вона не може,
оскільки пропустила шестимісячний
строк для її прийняття й запропоновано
звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважних причин,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст.
1272 ЦК України можуть бути
застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були
перешкоди для подання такої заяви;
2) ці обставини визнані судом
поважними.

Звертаючись в суд з даним позовом
ОСОБА_1 посилалася на те, що вона не
знала про смерть батька, що позбавило
її можливості вчасно подати заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що необізнаність позивача про смерть
батька не є проважною причиною,
пов'язаною з об'єктивними,
непереборними істотними труднощами
для спадкоємця на звернення до
нотаріальної контори із заявою для
прийняття спадщини, тому не може бути
підставою для визначенню спадкоємцю
додаткового строку для її прийняття у
розумінні положень ст. 1272 ЦК України.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування і подання
доказів процесуальним Законом /ст.60
ЦПК/ покладено на сторони.

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України
доказами вважаються будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказі, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином, позивачка мала надати суду
належні та допустимі докази в
підтвердження доводів про поважність
причин пропуску спірного строку для
прийняття спадщини. Стороною позивачки
на з'ясування обставин наявності
доказів зазначено про їх відсутність.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

При вирішенні спору, судом першої
інстанції вірно відхилено доводи
позивачки про поважність пропуску нею
шестимісячного строку для подання
заяви про прийняття спадщини через
необізнаність позивача про смерть
батька, оскільки жодним достатнім та
належним доказом вони не підтверджені.
Колегія також вважає такі твердження
позивачки голослівними, без
підтвердження їх доказами.

З урахуванням вірно встановлених
фактичних даних, судова колегія вважає
оскаржуване рішення суду правильним по
суті та ухваленим з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
відмову в задоволенні позову, оскільки
необізнаність ОСОБА_1 про смерть
спадкодавця без встановлення інших
об'єктивних, непереборних, істотних
труднощів для вчинення дій щодо
прийняття спадщини не свідчить про
поважний характер пропуску строку для
прийняття спадщини.

Поскільки доводи апеляційної скарги є
безпідставними, висновків суду не
спростовують, та, враховуючи, що суд
першої інстанції, вирішуючи спір,
правильно встановив дійсні обставини
справи, з'ясував характер
взаємовідносин сторін, постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
І.М. Собіна

А.М. Шеремет