Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/640/14
Головуючий у 1 інстанції: Куценко
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Мануйлова Ю.С.,

Панкеєва О.В.,

При секретарі: Буримі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 06 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
кредитної спілки «Порада» про
стягнення грошових коштів (повернення
депозиту), -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до КС «Порада» з
вищевкзаним позовом, в якому зазначив,
що 15.05.2009 року між ним та відповідачем
був укладений депозитний договір № 693.1
«Весняна порада 2009». За умовами
договору позивач передав, а відповідач
прийняв грошові кошти в сумі 50 грн. на
умовах договору. Відповідно до п. 1.2.
договору процентна ставка за
користування внеском протягом строку
внеску складала 28 % річних. Відповідно
до п. 2.1. договору строк користування
внеском діє 6 місяців, до 15.11.2009 року. На
момент спливу строку залишок не
повернутих коштів становив 21 027,18 грн. з
відсотками, що підтверджується
рішенням суду від 17.09.2010р. про стягнення
з КС «Порада» на користь ОСОБА_3 21 027,18
грн..

Однак рішенням не враховано положення
ст. 625 ЦК України та положення ЗУ «Про
захист прав споживачів», у
відповідності до яких з відповідача
підлягають стягненню грошові кошти у
вигляді трьох процентів річних за весь
час прострочення виконання
зобов'язання та пеня.

Станом на 16.09.2013 відповідач гроші
позивачу не повернув.

ОСОБА_3 просив суд стягнути процентну
ставку за користування внеском у
розмірі - 28 % за період з 15.11.2009р. по
16.09.2013р. у розмірі ( 21 027,18 грн.* 28% * 1401днів)
- 43 625,93 грн., також 3 % річних від
простроченої суми, яка стягнута за
попереднім судовим рішенням у розмірі (
21 027,18 * 3% : 365 днів * 1401 днів) - 2 421,29 грн.,
пеню за 6 місяців прострочення у
розмірі ( 21 027,18 * 3% * 180 днів) - 113 593 грн., на
загальну суму боргу у 159 593,99 грн. та
моральну шкоду в розмірі 60 000 грн..

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 06 грудня
2013 року у задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив судове
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення його позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно п.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення та зміни рішення є неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції помилково виходив з
відсутності доказів отримання КС
„Порада" від ОСОБА_3 внеску у розмірі - 50
грн. та що судове рішення від 17.09.2010 року
не відноситься до цієї справи.

З наявного в матеріалах справи
договору № 693.1 „Весняна порада 2009" від
15.09.2009 року про залучення внеску(вкладу)
на депозитний рахунок вбачається, що
КС „Порада" прийняла від вкладника
ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 50,00 грн. на 6
місяців з зобов"язанням повернути
вкладнику таку суму та проценти на неї
на умовах та в порядку, встановлених
цим договором. За п. 1.2. договору
процентна ставка за користування
внеском протягом строку внеску
складала 28 % річних.

Однак із особливої картки по
гривневому депозиту та заочного
судового рішення від 17.09.2010р.
Енергодарського міського суду
Запорізької області про стягнення з КС
„Порада" на користь ОСОБА_3 грошових
коштів у розмірі 21 027,18 грн., слідує, що
правовідносини між стронами склалися
відносно виконання одного і того ж
договору -№ 693.1 „Весняна порада 2009" від
15.09.2009 року про залучення
внеску(вкладу), за яким ОСОБА_3 передав
на депозитний рахунок КС „Порада":
15.05.2009 року - 50 грн., а 27.05.2009 року - 19 950
грн., а всього - 20 000 грн..

Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу в банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунку
вкладника з інших підстав.

Проте, умовами договору сторони
передбачили, що після закінчення
строку дії договору спілка ніяких
нарахувань на внесок не проводить.
(а.с.4: п.2.4 Договору №693.1).

Відповідно до ст., ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зважаючи на те, що умовами договору
сторони обмежили строк нарахування
відсотків за депозитним вкладом
строком дії договору - до 15 листопада 2009
року, вимоги позивача про нарахування
і стягнення процентів після
закінчення строку договору, не
відповідають п. 2.4 цього договору, а
тому передбачених законом підстав для
задоволення цієї частини позовних
вимог судова колегія не вбачає.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення
пені за кожен день прострочення
повернення депозитного вкладу, розмір
якої згідно наданого розрахунку
становить 113 546,77 грн., та 60 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, позивач
посилався на п.5 ст. 10 Закону України
„Про захист прав споживачів", якою
передбачено, що у разі, коли виконавець
не може виконати (прострочує виконання)
роботу (надати послуги) згідно з
договором, за кожен день(кожну годину,
якщо тривалість виконання визначено у
годинах) прострочення споживачеві
сплачується пеня у розмірі 3 % від
вартості роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством.

Проте, до правовідносини між КС
„Порада" та споживачем ОСОБА_3, які
виникли з приводу депозитного
договору, Закон України „Про захист
прав споживачів" застосовується лише в
частині, не врегульованій нормами ЦК
України та іншими нормативно-правовими
актами у сфері банківської діяльності.

Оскільки неустойка у виді пені в якості
забезпечення виконання КС „ Порада"
грошових зобов'язань за депозитним
договором від 15 травня 2009 року його
умовами не передбачалась, то і
правових підстав для її стягнення суд
не має.

Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Укладений між сторонами депозитний
договір не передбачає відшкодування
моральної шкоди у разі порушення
кредитною спілкою строків повернення
депозитного вкладу, тому передбачених
законом підстав для стягнення з
кредитної спілки коштів на
відшкодування моральної шкоди також не
має.

Разом з тим, вимоги позивача про
стягненні з кредитної спілки грошових
коштів на підставі ст. 625 ЦК України
являються такими, що підлягають
задоволенню.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

При цьому вказана норма права не
обмежує права кредитора звернутися до
суду за захистом свого права, якщо
грошове зобов'язання не виконується й
після вирішення судом питання про
стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
ухваленням судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження з
його примусового виконання, а
наявність судового рішення про
стягнення заборгованості не припиняє
грошових зобов'язань кредитної спілки
та не виключає її відповідальності за
порушення строків розрахунків, тому
вимоги вкладника про нарахування трьох
процентів річних на суму
заборгованості на підставі ст. 625 ЦК
України являються обґрунтованими.

За таких обставин з кредитної спілки на
користь кредитора ОСОБА_3 на підставі
ст.625 ч.2 ЦПК України підлягають
стягненню 3% річних від простроченої
суми боргового зобов'язання, тобто від
суми 21 027,18 грн. , з 15.11. 2009 року до 16.09. 2013
року, а всього за 1401 днів у сумі - 2 421,29
грн..

Вимоги про стягнення інфляційних
нарахувань в порядку ч.2 ст. 625 ЦК
України позивачем не заявлялися,тому
предметом даного спору вони не
являються.

Посилання в позовній заяві на те, що
складений сторонами 02.09.2013 року акт
звіряння рахунків(а.с.3) слід вважати
додатковими умовами до договору -
безпідставні, враховуючи як правову
природу такого акту, так і його зміст.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1058 ЦК
України договір банківського вкладу, в
якому вкладником є фізична особа, є
публічним договором(ст. 633 цього
Кодексу).

Відповідно ж до ч.2 ст. 633 ЦК України
умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги, а згідно
положенням ч.6 вказаної статті умови
публічного договору, які суперечать ч.2
цієї статті та правилам, обов'язковим
для сторін при укладанні і виконанні
публічного договору, є нікчемними.

Отже рішення суду підлягає скасуванню
в частині відмови у стягненні з
кредитної спілки на користь ОСОБА_3 3%
річних у розмірі - 2 421,29 грн. з
ухваленням у цій частині нового
рішення про задоволення вказаних
вимог.

В іншій частині рішення суду підлягає
зміні в частині підстав відмову у
задоволенні решти позовних вимог, а
саме: замість відмовити внаслідок
недоведеності заявлених вимог,
зазначити, що відмовлено внаслідок
відсутності правових підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення прострочених за час з 15.11.2009р.
по 16.09.2013р. сум та пені.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
кредитної спілки на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
загальній сумі 334,10 грн.

Керуючись ст. , ст. 307, 309, 310, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Енергодарського міського
суду Запорізької області від 06 грудня
2013 року по цій справі скасувати в
частині відмови у стягненні з
кредитної спілки „Порада" на користь
ОСОБА_3 3% річних, ухвалити у цій частині
нове рішення наступного змісту:

„Стягнути з кредитної спілки «Порада»
на користь ОСОБА_3 - 2 421 грн. 29 коп. - 3%
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання за період з 15
листопада 2009 року по 16 вересня 2013 року.
Стягнути з кредитної спілки «Порада»
на користь держави судовий збір на суму
334 грн.10 коп.

В іншій частині рішення суду підлягає
зміні в частині підстав відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення прострочених сум та пені,
викладених у мотивувальній частині
цього рішення.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: