АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/502/14
суді 1 інстанції: Булах Є.М.
Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 10 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» на
рішення Суворовського районного суду
міста Херсона від 12 грудня 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором оренди
індивідуального сейфа, -

ВСТАНОВИЛА:

13 лютого 2013 року Публічне акціонерне
товариство «ВТБ Банк» звернулось до
суду з вказаною позовною заявою,
посилаючись на наявність укладеного
між банком та відповідачами договору
по оренді індивідуального сейфа на
строк з 14.01.2010 року по 12.02.2010 року.

Враховуючи, що відповідачі свій
обов'язок по поверненню сейфа та ключів
після закінчення строку оренди не
виконали та продовжують ним
користуватися, а також з лютого 2010 року
не сплачують орендну плату за його
користування, станом на 27.12.2012 року у
них виникла заборгованість по
внесенню орендної плати в сумі 11398,00
грн.. Крім того, банком понесені
витрати по виклику спеціаліста та
демонтажу замка, розмір яких був
представником позивача уточнений в
сумі 1480 грн., які за умовами договору
мають сплатити відповідачі.

Рішенням Суворовського районного суду
міста Херсона від 12 грудня 2013 року в
задоволені позову відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі Публічне
акціонерне товариство «ВТБ Банк»
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Письмові заперечення до суду
апеляційної інстанції не надходили.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, їх неявка в силу ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника банку, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог в повному обсязі суд першої
інстанції виходив з підстав пропущення
позивачем строку позовної давності.

Проте до такого висновку суд прийшов,
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Статями 526, 527, 530 ЦК України передбачено,
що зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Судом встановлено, що 14.10.2010 року між
банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 був укладений
договір оренди індивідуального сейфа.
За вказаним договором банк надав
зазначеним особам в оренду
індивідуальний сейф для зберігання
цінностей на строк з 14.01.2010 року по
12.02.2010 рік з оплатою застави в сумі 500,00
грн. та орендною платою у розмірі 145,00
грн. (п.п.1.1.3;1.1.4). На підставі цього
договору у відповідачів виник
солідарний обов'язок та вони є
солідарними боржниками (п.1.3.) (а.с.3).

Додатком до даного договору є Правила
користування індивідуальними сейфами,
які підписані відповідачами ( п.8.1).

Відповідно до умов договору, у разі
закінчення строку оренди, відповідачі
зобов'язані були звільнити та здати
сейф у належному стані, повернути ключі
уповноваженому працівнику банку не
пізніше останнього дня користування
сейфом- 12.02.2010 року (п.2.3.8 а.с.4).

Відповідачі, у визначений договором
строк, не здали сейф та не повернули
ключі уповноваженому працівнику банку.
Як пояснив представник апелянта,
оскільки ОСОБА_3 була колишнім
працівником банку вони намагалися
вирішити спірні питання в
добровільному порядку.

Правові наслідки продовження
користування майном після закінчення
строку договору найму визначені ст.. 764
ЦК України згідно якої, якщо наймач
продовжує користуватися майном після
закінчення строку договору найму, то за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

За умовами договору в разі продовження
користування сейфом після закінчення
строку оренди відповідачі зобов'язані
сплатити за період користування сейфом
після закінчення даного строку оренди
подвійний тариф (п. 2.3.9).

Продовження строку оренди,
здійснюється при письмовому зверненні
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до банку до закінчення
строку дії цього договору та
додаткового підписання договору про
внесення змін (п. 2.2.3).

Судом встановлено, що такі дії
відповідачами здійснені не були.

Крім того, відповідно до умов Правил
користування індивідуальними сейфами,
після закінчення строку дії договору
допуск клієнта проводиться лише після
продовження строку дії договору (п.2.7),
а згідно умов договору, допуск до сейфу
дозволяється після сплати фактичної
заборгованості перед банком ( п.4.5).

Враховуючи, що продовження строку
оренди в порядку визначеному договором
не відбулося, внаслідок чого ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не отримали допуску до
користування сейфом, що доводить про
те, що вони ним не користувалися,
колегія суддів вважає, що висновок
суду про обґрунтованість позовних
вимог про стягнення орендної плати не
ґрунтується на нормах матеріального
права, умовах договору та обставинах
справи.

Колегія суддів також вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції щодо спливу строку позовної
давності в частині вимоги про
стягнення орендної плати виходячи з
наступного.

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ст. 252 ЦК
України)

За умовами договору, обов'язок
відповідачів звільнити та здати сейф і
повернути ключі, настав 12 лютого 2010
року (п.2.3.8).

Враховуючи, що перебіг строку позовної
давності починається з 13 лютого 2010
року, позивач звернувся до суду 13
лютого 2013 року, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції помилково відмовив в
стягненні орендної плати в суми 11 398
грн. за пропуском строку позовної
давності, в той час як наявні підстави
для відмови в стягненні цієї суми за
необґрунтованістю.

Висновок суду про відмову в
задоволенні вимог про стягнення витрат
по виклику спеціаліста та демонтажу
замка в сумі 1480 грн. з підстав спливу
строку позовної давності також не
ґрунтується на нормах матеріального
права, умовах договору та обставинах
справи.

Так, право банку на розкриття сейфу за
відсутності орендарів настає по
закінченню 90 днів із дня закінчення
строку оренди, яким є 12 лютого 2010 року,
та нез'явленні їх для погашення
заборгованості та звільнення сейфа.
Усі витрати по виклику спеціаліста та
демонтажу замка покладаються на
орендарів (п.2.4.4.) (а.с.4).

Банком доведена сума понесених 15.02.2010
року з вини відповідачів витрат по
виклику спеціаліста та демонтажу
замка, яка з врахуванням завдатку 500
грн. складає 1480 грн.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно вважав обґрунтованою вимогу
про стягнення вказаних витрат, але
безпідставно відмовив в їх стягненні
за спливом строку позовної давності.

Враховуючи помилкове застосування
судом першої інстанції норм ст..266 ЦК
України до вимоги про стягнення витрат
по виклику спеціаліста та демонтажу
замка в сумі 1480 грн., колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для її задоволення та
стягнення солідарно з відповідачів
вказаної суми.

Колегія суддів приймає до уваги доводи
апеляційної скарги про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права щодо
застосування строку позовної давності
до заявлених позовних вимог, оскільки
вони ґрунтуються на нормах ст.252 ЦПК
України, умовах договору та обставинах
справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи і суперечать нормам
цивільного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, а тому ухвалене
судом рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового.

Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню понесені ним та
документально підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору в
сумі 344 грн.10 коп.

Керуючись ст..ст.252, 764 ЦК України, ст. 303,
п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.3,4 ст.309, ст..316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
міста Херсона від 12 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове .

Вимоги Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення витрат по виклику
спеціаліста та демонтажу замка
задовольнити. Стягнути солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» 1 480
грн.

В задоволенні вимоги про солідарне
стягнення орендної плати відмовити за
необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» витрати по сплаті судового
збору по 172 грн.05 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: