АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Комунальне підприємство
по утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Печерська
брама», ОСОБА_3 про зобов'язання
вчинити дії, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013
року,-

встановила:

У липні 2013 р. ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом, в якому
відповідно до вимог ст.1163, ст.1164 ЦК
України просила зобов'язати ОСОБА_2
здійснити демонтаж конструкції між
другим та третім поверхом в об'ємі
сходової клітки зі сторони стіни
лівого фасаду будинку АДРЕСА_1 шляхом
знесення.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
вона разом з чоловіком та сином мешкає
у квартирі НОМЕР_1, розташованій та
останньому третьому поверсі вказаного
будинку. Самовільно встановлена
відповідачем металева конструкція
над сходами під'їзду порушує
конструкцію будинку, спричиняє страх
та незручності, створює загрозу
безпеки та життю його мешканцям. Не
зважаючи на її звернення до
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м.Києва
«Печерська брама», останнє не
здійснило демонтажу встановленої
конструкції, подає у своїх листах,
заявах та поясненнях неправдиві
відомості, що призводить до
продовження порушень її та членів її
родини законних прав та інтересів.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Зазначила, що необґрунтованість
ухваленого по справі рішення
обумовлена неправильним
застосуванням та порушенням норм
матеріального та процесуального
права. Висновки суду ґрунтуються
виключно на поясненнях третьої особи
на стороні відповідача, які не
відповідають дійсним обставинам
справи, а доводи щодо неправомірності
дій позивача стосовно заливки між
сходової площадки бетоном та зміни
висоти підлоги не підтверджені
жодними доказами, які відповідають
вимогам закону про їх належність та
допустимість. Судом також не було
враховано й оцінено наданих
позивачем належних і допустимих
доказів, які спростовують обставини,
встановлені рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 05.10.2012 р.
Під час розгляду справи на підставі
вже встановлених обставин судовим
рішенням по іншій цивільній справі
судом не було здійснено самостійної
правової кваліфікації з відповідним
застосуванням необхідних
матеріально-процесуальних норм.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу
підтримала та просить ї задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що беруть участь у
справі, з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є власником та зареєстрована в
квартирі  НОМЕР_1 по  АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 є власником та
зареєстрований в квартирі НОМЕР_2
вказаного будинку. Сусідами по
квартирі НОМЕР_2 є ОСОБА_3 та члени
його родини.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої станції виходив з їх
недоведеності та безпідставності.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Відповідно до ст.1163 ЦК України
фізична особа, життю, здоров'ю або
майну якої загрожує небезпека, а також
юридична особа, майну якої загрожує
небезпека, мають право вимагати її
усунення від того, хто її створює.

Відповідно до ст. 1164 ЦК України у разі
неусунення загрози життю, здоров'ю,
майну фізичної особи або майну
юридичної особи заінтересована особа
має права вимагати: 1) вжиття
невідкладних заходів щодо усунення
загрози; 2)відшкодування завданої
шкоди; 3) заборони діяльності, яка
створює загрозу.

За змістом вказаної норми права, на яку
посилалась позивачка обґрунтовуючи
свої позовні вимоги, відповідне
зобов'язання у порушника, який створив
загрозу життю, здоров'ю, майну фізичної
особи, виникає за умови неусунення
загрози, яка створена.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 05.10.2012 р. встановлено, що
ОСОБА_2 влаштував захисну
уловлювальну конструкцію для
забезпечення безпеки від падіння
людей в простір між сходовими маршами
в під'їзді №2 по АДРЕСА_1 за
погодженням Печерського районного
відділу головного управління
держтехногенбезпеки у м. Києві,
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
печерського району м. Києва
«Печерська брама», що не порушує прав
мешканців цього будинку.

Відповідно до п.2.3 висновку №?12-11/02-12
експертного будівельно-технічного
дослідження ТОВ «САБІ-дизайн» від
27.11.2012 р. , металева конструкція
встановлена з відхиленнями від вимог
пунктів 5.1, 5.33 та 5.42 ДБН В.1.1-7-2002 і не
має нормативно-обґрунтованих підстав.

Разом з тим, позивач не довела за
допомогою належних та допустимих
доказів, що встановлена відповідачем
металева конструкції між другим та
третім поверхом в об'ємі сходової
клітки в будинку АДРЕСА_1 створює
загрозу для її життя та здоров'я, яка
не була усунута відповідачем.

Відповідно до відповіді Управління
організації запобігання надзвичайним
ситуаціям та заходів цивільного
захисту у Печерському районі ГУ ДСНС
України у м. Києві від 05.04.2013 р. №18/65
стосовно визначення відповідності
захисної уловлювальної споруди
нормативно-правовим актам, єдиною
умовою для її встановлення є
залишення простору між сходовими
маршами не менше 0,5 м (а.с. 30).

Доказів на підтвердження зменшення
діями відповідача нормативно
встановленого простору між
сходовими маршами суду також не
надано.

Відповідно до листа Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Печерська брама» від 24.04.2012 р.
№Г-253/3, згідно інвентаризаційних
даних у під'їзді №2 будинку АДРЕСА_1
розташовано 6 квартир ( №№7,8,9,10,11,12).

Відповідно до наявних в матеріалах
справи заяв мешканців квартир №№7,
8,9,10,11, вказана конструкція забезпечує
людям безпеку при пересуванні по
сходах, під час її використання
ніяких перешкод та незручностей для
них не створює (а.с.65 -72).

При вирішенні даного спору колегія
суддів враховує й обставині,
викладені у відповіді Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Печерська брама» від 24.09.2012 р.
№1535/4, №1657/4, наданої на виконання
доручення Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві.

З вказаної відповіді вбачається, що
внаслідок виконання робіт під час
ремонту сходової клітини в під'їзді №2
вказаного будинку були порушені
вимоги ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки.
Основні положення» та ГОСТу 25772-83
«Ограждение лестниц, балконов и крыш
стальные. Общие технические условия»,
згідно яких не дозволяється
встановлення огородження сходових
маршів та сходових майданчиків
висотою менше 900 мм (нині їх висота
становить близько 800 мм) (а.с.78, 79).

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи фотокарток, зменшення висоти
огорожі сходового маршу відбулось
внаслідок заливки підлоги бетоном та
укладання плитки.

Оскільки небезпека падіння у
міжсходовий простір є більшою, ніж
страх та незручності, які викликає у
позивача металева конструкція між
другим та третім поверхом будинку,
вимоги про зобов'язання відповідача
здійснити її демонтаж шляхом знесення
є передчасними.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2013 рокузалишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/1672/2014

Головуючий у суді першої
інстанції:Литвинова  І.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М