РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Жовнір Г. Б.

при секретарі судових засідань
Мединській Л.С.

з участю :

представника позивача
Сабодашка М.В.

представника відповідача
ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

у відкритому судовому засіданні
розглянувши цивільну справу за позовом
Кредитної спілки «Єднання» до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором, зустрічним позовом ОСОБА_6
до КС «Єднання» треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
поруки та зустрічним позовом ОСОБА_4 до
КС «Єднання» треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання недійсним договору
поруки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач КС «Єднання» звернулась в суд
із позовом до відповідачів, про
солідарне стягнення заборгованості в
розмірі 34473,97 грн. з ОСОБА_5, як боржника
за договором кредиту від 03.12.2010 р.,
ОСОБА_6 як поручителя за договором
поруки від 30.11.2010 р. та ОСОБА_4, як
поручителя за договором поруки від
03.12.2010 р. Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4
звернулись із зустрічними позовами до
КС «Єднання» про визнання недійсними
укладених з ними договорів поруки.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги за первісним позовом
підтримала та заперечила підставність
зустрічних позовних заяв. Пояснила, що
03.12.2010 р. між КС «Єднання» та ОСОБА_5
укладено кредитний договір № І 1404,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит в розмірі 20000 грн. строком на
десять місяців на умовах сплати 52 %
річних. В зв'язку з невиконанням взятих
на себе договірних зобов'язань,
заборгованість відповідача за
вказаним договором становить 34473,97 грн.,
з яких 20000 заборгованість по тілу
кредиту та 14473,97 грн. борг по сплаті
відсотків.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання позичальника по вказаному
кредитному договору, між КС «Єднання»
та відповідачами ОСОБА_6 і ОСОБА_4
укладено договори поруки від 30.11.2010 р.
та 03.12.2010 р. відповідно. За умовами
вказаних договорів поручителі взяли
на себе обов'язок відповідати за
зобов'язання ОСОБА_5, що випливають із
кредитного договору № І 1404, укладеного
03.12.2010р. Однак, всупереч умов договору,
відповідачі кредит не погашають, а тому
просить стягнути солідарно з
позичальника та поручителів
заборгованість по кредиту в розмірі
34473,97 грн.

З приводу вимог за зустрічними
позовами пояснила, що вважає такі
безпідставними. Щодо позову ОСОБА_4
зазначила, що відповідач був
ознайомлений з умовами, як кредитного
договору так і договору поруки про що
особисто написав у договорі поруки та
підписав такий без жодних зауважень. З
приводу позову ОСОБА_6 повідомила, що не
зважаючи на те, що договір поруки із
вказаним відповідачем, було підписано
до моменту укладення договору кредиту,
відповідач була усно ознайомлена з
умовами кредитного договору та бланком
такої угоди.

Також пояснила, що номер кредитного
договору складається з букви «І» та
безпосередньо номеру « 1404», при цьому
уточнила, що всі кредити, отримані
однією особою в КС «Єднання» носять
один номер, який присвоюється особі при
вступі у кредитну спілку. Буква, яка
вказується перед номер угоди,
символізує вид договору.

Враховуючи наведене просить
задоволити вимоги за первісним позовом
та відмовити у задоволенні зустрічних
позовних заяв.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні
15.11.2012 р. позовні вимоги за первісним
позовом заперечила та підтримала
заявлені нею вимоги, згідно зустрічної
позовної заяви. Пояснила, що
оспорюваний договір поруки вона
підписала на прохання та під
психологічним тиском ОСОБА_7, яка
являлась її керіваником по місцю праці
в ПП «Дім охорони». Підписуючи договір
поруки вона з умовами кредиту не була
ознайомлена та вважала, що поручається
за зобов'язання ОСОБА_7 при цьому не
усвідомлюючи наслідки укладення такої
угоди.

Представник відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_3 підтримав позицію свого
довірителя, додатково зазначив, що
підставою для визнання недійсним
договору поруки укладеного між КС
«Єднання» та ОСОБА_6 являється
укладення такого задовго до підписання
договору кредиту, за виконання
зобов'язань по якому, поручилась
відповідач. Наведений факт підтверджує
неможливість ознайомлення ОСОБА_6 з
умовами кредитного договору, які в свою
чергу, являються істотними умовами
договору порук. Враховуючи наведене
просить визнати недійсним договір
поруки укладений з ОСОБА_6, керуючись
вимогами ст. ст. 203 та 215 ЦК України та
відмовити в задоволенні первісного
позову в частині вимог до ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги за первісним
позовом заперечив та підтримав
заявлені ним вимоги, з мотивів
викладених у зустрічній позовній
заяві. Пояснив, що оспорюваний ним
договір поруки він підписав на
прохання ОСОБА_5, не міг йому відмовити,
оскільки останній являвся фактичним
власником ПП «Дім охорони», в якому він
працював. Повідомив, що з умовами
договору кредиту та поруки не
знайомився, при цьому підтвердив, що
власноручно у договорі поруки здійснив
запис - «Договір кредитний та договір
поруки перечитаний, зрозумілий,
підписаний з власної волі при повному
розумінні умов та термінології
українською мовою».

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився, про слухання справи
повідомлений належним чином, про
причини неявки не повідомив.
Враховуючи представлені докази, суд
вважає можливим розглянути справу у
його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши представленні по справі
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги за первісним позовом
підлягають частковому задоволенню,
вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_6
слід задоволити та відмовити в
задоволення зустрічного позову ОСОБА_4,
з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 03.12.2010 р. між КС
«Єднання» та ОСОБА_5 укладено кредитний
договір № І 1404 (9,10). За умовами
вказаного договору відповідач ОСОБА_5
отримав кредит в розмірі 20000 грн.
строком на десять місяців на умовах
сплати 52 % річних. Факт отримання
коштів у вказаній сумі,
підтверджується видатковим касовим
ордером від 03.12.2010 р. (а.с. 13)

Частина 2 ст.11 ЦК України передбачає, що
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків є у тому числі договори та
інші правочини. Отже, вказаний вище
договір породив певні права та
зобов'язання сторін.

Стаття 526 ЦК України регламентує, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Встановлено, що позивачем належно
виконано умови договору, видано
відповідачу ОСОБА_5 грошові кошти,
обумовлені в договорі.

В зв'язку з невиконанням взятих на себе
договірних зобов'язань, згідно
розрахунків позивача, які ніким не
оспорювались, заборгованість
відповідача за наведеним договором
становить 34473,97 грн., з яких 20000
заборгованість по тілу кредиту та 14473,97
грн. борг по сплаті відсотків.

Таким чином, суд приходить до висновку
про порушення відповідачем ОСОБА_5 умов
кредитного договору, що призвело до
виникнення вказаного боргу.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_5, між КС «Єднання» та
відповідачами ОСОБА_6 і ОСОБА_4
укладено договори поруки від 30.11.2010 р.
та 03.12.2010 р. відповідно (а.с. 11,12).

Згідно ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Відповідач ОСОБА_4 з мотивів наведених
у зустрічній позовні заяві (а.с. 33-37)
оспорює укладений ним договір іпотеки,
просить визнати такий недійсним,
оскільки укладення такого не
відповідало його внутрішній волі та
було вчинено під тиском інших осіб.

Однак згідно копії договору поруки,
укладеного між КС «Єднання» та ОСОБА_4
(а.с. 12), достовірність тексту якого
підтвердив відповідач ОСОБА_4, на
момент підписання угоди поручитель
знайомий з умовами кредитного договору
та бере на себе обов'язок відповідати
за зобов'язання ОСОБА_5 за кредитною
угодою № 1404 від 03.12.2010 р.. Крім цього у
вказаному договорі відповідач
власноручно вказав - «Договір
кредитний та договір поруки
перечитаний, зрозумілий, підписаний з
власної волі при повному розумінні
умов та термінології українською
мовою»

Враховуючи вищенаведене суд дійшов
висновку, що підстав для задоволення
зустрічного позову ОСОБА_4 немає,
оскільки жодних обставин для визнання
недійсним укладеного ним договору
поруки, в ході судового розгляду не
встановлено.

Таким чином, з врахуванням вказаних
вимог ЦК України, кредитна
заборгованість підлягає солідарному
стягненню з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в користь
позивача.

Суд вважає підставними вимоги за
зустрічним позовом ОСОБА_6, виходячи з
наступного.

Відповідно до копії договору поруки
укладеного між КС «Єднання» та ОСОБА_6
(а.с. 11) такий було укладено 30 листопада
2010 р., щодо забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_5 за договором
кредиту від 3 грудня 2010 р.

Отже на момент укладення договору
поруки, кредитного договору фактично
не існувало.

В ч. 1 ст. 215 ЦК України закріплено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Стаття 553 ЦК України передбачає, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

Таким чином, виходячи з аналізу
наведених норм, суд дійшов висновку, що
оспорюваний договір поруки не
відповідає вимогам ст. 553 ЦК України,
оскільки на момент його укладення був
відсутній обов'язок боржника за
виконання якого поручилась поручитель
(ОСОБА_6.)

Крім цього пункт 5.1 договору поруки (а.с.
11) фактично не відповідає дійсності,
оскільки неможливе ознайомлення з
умовами кредитного договору, який не
існує.

Отже вимоги за зустрічним позовом
ОСОБА_6 слід задоволити та визнати
недійсним укладений нею договір
поруки. В зв'язку з чим необхідно
відмовити в задоволенні первісного
позову в частині вимог до ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212, 218,367 ЦПК
України, 203, 215, 525, 526, 553, 610, 629 ЦК України

ВИРІШИВ:

Первісний позов задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в
користь Кредитної спілки «Єднання»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 34473,97 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в користь
Кредитної спілки «Єднання» понесені
судові витрати в розмірі 172,37 грн. з
кожного відповідача.

В задоволенні решти вимог за первісним
позовом відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволити.

Визнати недійсним договір поруки від 30
листопада 2010 р. № 1404 укладений між
Кредитної спілки «Єднання» та ОСОБА_6.

Відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 до КС «Єднання» про
визнання недійсним договору поруки від
03.12.2010 р., № 1404.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в строки і порядок
передбачені ч.1 ст. 294 ЦПК України до
апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд.

Суддя:
Жовнір Г. Б.