РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/473/14-ц Номер провадження
2/123/823/2014

11.02.2014 року
м. Сімферополь

Київський районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим в складі:

головуючого судді Долгополова А.М.

секретаря Лідовської Д.В., за участю
адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа КРП СМ БРТІ про
визнання права власності на виділене в
натурі майно та припинення права
сумісної часткової власності

в с т а н о в и в:

у січні 2014 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на виділене в натурі
майно та припинення права сумісної
часткової власності, мотивуючи свої
вимоги тим, що йому на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1.
Відповідачам належить квартира №1 за
зазначеною адресою. Рішенням
виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради від 15.07.2011 року №1678 було
вирішено надати статус житлових
будинків житловим будівлям, які
розташовані по АДРЕСА_1 Ухвалою
Київського районного суду м.
Сімферополя від 25.06.2013 року в рамках
розгляду цивільної справи за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа КРП СМ БРТІ про
розподіл майна була затверджена мирова
угода, за якою ОСОБА_2 виділити в
житловому будинку літер «А» приміщення
колишніх квартир АДРЕСА_1, загальною
площею 123,3 кв.м. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_5 виділити у житловому будинку
літер «А» приміщення колишньої
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,1
кв.м. При цьому вимоги стосовно
припинення права спільної часткової
власності судом не розглядалися у
зв'язку з уточненням позову. Таким
чином, на даний час сторонам належать
на праві спільної часткової власності
виділені в натурі приміщення. В процесі
розгляду справи позивачем були
уточнені позовні вимоги у зв'язку з
новою технічною документацією
домоволодіння. На підставі викладеного
остаточно просив суд визнати за ним
право власності на приміщення: 2-2
житлова - площею 19 кв.м, 2-3 житлова
площею 10,3 кв.м, 3-5 житлова площею 16 кв.м,
3-6 житлова площею 9,7 кв.м, 3-7 житлова
площею 12,3 кв.м, 3-8 житлова площею 10,8 кв.м,
3-І - передпокій площею 9,6 кв.м, 3-1
передпокій площею 3,3 кв.м, 3-2 ванна
площею 2,9 кв.м, 3-3 кухня площею 89 кв.м, 3-ІІ
туалет площею 1,4 кв.м, 3-ІІІ коридор
площею 5 кв.м за адресою АДРЕСА_1, а також
припинити право спільної часткової
власності між сторонами на зазначене
домоволодіння.

У ході судового засідання представник
позивачки ОСОБА_7 позовні вимоги
підтримав, наполягав на їх задоволенні
по мотивах, викладених в позовній заяві
і описаним вище.

Відповідачка ОСОБА_6 та її адвокат
ОСОБА_1 в суді заперечували проти
задоволення позову по мотивах того, що
позивач просить визнати право
власності на приміщення без вказівки
частки домоволодіння, яка йому
належить. Так, за правовстановлюючими
документами ОСОБА_2 належить 72/100 частки
спірного домоволодіння, відповідачам -
28/100 частки. Разом з тим, на даний час
квартир №1,2,3 на даний час не існує, всі
приміщення є літерою «А». Більш того,
позивач провів ряд переобладнань та
перебудов у домоволодінні, зокрема
зруйнував одне приміщення 2-7 у квартирі
№2, яке входило у його частку 72/100, та на
його місці возвів іншу будівлю з
істотним збільшенням площі, яке на
даний час вважається самовільною
спорудою. Разом з тим, позивач просить
визнати за ним право власності на
приміщення без вказівки на частку у
спільному майні, з урахуванням
перебудов, його частка не може
становити 72/100. У зв'язку із цим частка
відповідачів також змінюється. На
підставі викладеного заперечувала
проти задоволення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
третя особа КРП СМБРТІ, будучі
сповіщеними належним чином, до
судового засідання не з'явилися, про
причини неявки суду не повідомили, від
КРП СМБРТІ надійшла заява про розгляд
справи за їх відсутності. Відповідно до
ст.169 ЦПК України справа розглянута за
відсутності відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та третьої особи,
повідомлених належним чином.

Вислухавши представника позивача,
відповідачки ОСОБА_6 та її адвоката,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

Судом встановлено, що між сторонами
склалися правовідносини витікаючи із
спільної часткової власності, а також
права особи на розпорядження своєю
власністю, що регулюються ЦК України.

За договором купівлі-продажу від 02.11.2000
року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1
(а.с.5).

Згідно договору купівлі-продажу
квартири від 02.10.2007 року ОСОБА_2 придбав
квартиру АДРЕСА_1. (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину від 01.06.2011 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 отримали у спадщину 1/5 частину
квартири АДРЕСА_1. (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право власності,
виданого Виконавчим комітетом
Сімферопольської міської ради від
13.07.2006 року, квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_3 та членам його родини ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 (а.с.12).

З рішення виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради АРК від
15.07.2011 року №1678 вбачається, що наданий
статус житлових будинків будівлям,
розташованим по АДРЕСА_1 літер «А»
(квартири №1,2,3), КРП БРТІ внести зміни
до інвентаризаційних справ зазначених
домоволодінь (а.с.20).

Ухвалою Київського районного суду м.
Сімферополя від 25.06.2013 року затверджена
мирова угода ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, згідно котрої: ОСОБА_2
виділити в житловому будинку літер «А»
приміщення колишніх квартир АДРЕСА_1,
загальною площею 123,3 кв.м. ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 виділити у
житловому будинку літер «А» приміщення
колишньої квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 47,1 кв.м. ОСОБА_2 виділити
земельну ділянку площею 1250 кв.м., в тому
числі під будівлями та спорудами,
розташований по АДРЕСА_1. Зазначена
земельна ділянка розфарбована
червоним кольором на схематичному
плані у додатку №4 до висновку
додаткової будівельно-технічної
експертизи №12 від 11.06.2013 року (стор. 17
висновку, а.с.152). ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_5 виділити земельну ділянку
площею 468 кв.м., в тому числі під
будівлями та спорудами, розташований
по АДРЕСА_1. Зазначена земельна ділянка
розфарбована синім кольором на
схематичному плані у додатку №4 до
висновку додаткової
будівельно-технічної експертизи №12
від 11.06.2013 року (а.с.21).

В рамках розгляду цивільної справи
№2/123/337/2013 була проведена судова
будівельно-технічна експертиза, за
якою позивачу належить 72/100 частки
домоволодіння, відповідачам - 28/100
часток домоволодіння по АДРЕСА_1.
(а.с.22-32).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
зазначенням частки кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Статтю 367 ЦК України передбачено, що
майно, що є у спільній частковій
власності може бути поділене в натурі
співвласниками за домовленістю між
ними.

Відповідно до ст.358 ч.2 ЦК України
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Судом встановлено, що спірне
домоволодіння належить сторонам на
праві спільної часткової власності, а
саме позивачу належить 72/100 частки,
відповідачам - 28/100 частки.

В ході судового розгляду встановлено,
що згідно технічної документації
станом до 2011 року літер «А»
домоволодіння по АДРЕСА_1 складалося з
квартир №№1,2,3. На кожну з квартир був
виданий окремий технічний паспорт. (а.с.
14-19).

Разом з тим, рішенням виконавчого
комітету Сімферопольської міської
ради від 15.07.2011 року наданий статус
житлових будинків житловим будівлям,
розташованим по АДРЕСА_1 літер «А»
(квартири №1,2,3). Отже фактично квартир
№№1,2,3 з 15.07.2011 року не існує, натомість
у технічній документації фігурує лише
домоволодіння літер «А».

У зв'язку з цим, позивачем був наданий
новий технічний паспорт, з якого
вбачається, що позивачем були
проведені добудови та переобладнання
на належній йому частці домоволодіння,
зокрема одна з кімнат квартири №2
зруйнована та на її місці возведена
нова будівля зі збільшенням площі, а
також проведені інші добудови до своєї
частки. В свою чергу нове приміщення 2-7,
у склад якого фактично входить одна з
кімнат квартири №2 за технічною
документацією до 2011 року та яка входить
до частки позивача 72/100, вважається в
цілому самовільною будівлею. За даних
обставин, суд вважає неможливим
визнання за позивачем права власності
на вказані ним приміщення без
зазначення його частки у спільній
частковій власності сторін - 72/100 та
враховуючи, що фактично належні та
узаконені ним приміщення в натурі не
відповідають 72/100 часток.

При порівнянні плану квартири №2 у
техпаспорті до реконструкції з
відповідним планом у техпаспорті після
реконструкції, вбачається, що колишня
кімната 1, яка не була самочинною
прибудовою та входила у склад квартири
№2, була знесена позивачем та на її
місці зі збільшенням площі возведена
самовільна прибудова 2-7, у склад якої
входить і частина узаконеної кімнати 1.
(а.с.17,66).

Згідно ст.376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Таким чином, самочинно збудоване
нерухоме майно не є об'єктом права
власності, а тому на неї не може бути
визнане право власності.

У розумінні ч.1 ст.376 ЦК України
самочинним будівництвом є не тільки
новостворений об'єкт, а й об'єкт
нерухомості, який виник у результаті
реконструкції, капітального ремонту,
перебудови, надбудови вже існуючого
об'єкту, здійснених без одержаного
дозволу місцевих органів виконавчої
влади чи органів місцевого
самоврядування, розробленої та
затвердженої в установленому порядку
проектної документації, дозволу на
виконання будівельних робіт, наданого
органами архітектурно-будівельного
контролю, оскільки в результаті таких
дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на
який власником отримано право
власності. (п. 3.4.1 Методичних
рекомендацій з питань технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 05.09.2003
року №146).

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що правових підстав для
визнання права власності на об'єкти
нерухомого майна, до складу яких
входять самочинно збудовані
(реконструйовані, переплановані)
об'єкти нерухомого майна за даних
обставин немає.

Проведення позивачем переобладнання
кімнати у квартирі №2, впливає на площу
приміщень, які приходяться на частку
відповідачів 28/100, тому за відсутності
їх згоди, унеможливлює визнання за
позивачем права власності на
приміщення з урахуванням прав та
інтересів кожної зі сторін, оскільки
приміщення, які існують на даний час в
натурі, не відповідають його частці у
домоволодінні - 72/100.

Суд не приймає до уваги посилання
сторони позивача на затверджену судом
мирову угоду, оскільки за ухвалою
Київського районного суду м.
Сімферополя від 25.06.2013 року сторонам
виділені приміщення колишніх квартир
№№1,2,3 домоволодіння по АДРЕСА_1. На час
розгляду даної цивільної справи та
затвердження мирової угоди нова
технічна документація була відсутня,
тому суд проводячи даний виділ, виходив
з технічних паспортів на квартири
№№1,2,3, які були надані сторонами.

З огляду на викладене, суд вважає, що
підстав для визнання за позивачем
права власності на приміщення, які
фактично не відповідають його частці у
спільному частковому майні, а також
припинення права спільної часткової
власності на спірне домоволодіння -
немає.

На підставі ст.ст.356,357,368,376 ЦК України,
керуючись ст.ст.3,10,11,60, 212,213,214, 215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа КРП СМ БРТІ про визнання права
власності на виділене в натурі майно та
припинення права сумісної часткової
власності - відмовити у повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в Апеляційний суд Автономної
Республіки Крим протягом десяти днів з
дня його проголошення через Київський
районний суд м. Сімферополя.

Суддя
Долгополов А. М.