Суддя Лігус С. М.
справа №644/390/14 ;№2/644/747/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м
Харкова у складі:

головуючого - судді Лігус С.М.

при секретарі - Дяченко А.В.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на квартиру.

ВСТАНОВИВ :

22 січня 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом, де просив
припинити за відповідачем ОСОБА_3 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі рішення від 06.11.2003 року та
визнати за ним та відповідачем ОСОБА_3
право власності на зазначену квартиру.
В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло,
виданого Харківським міським центром
приватизації від 17 січня 1995 року
позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_3
на праві спільної власності належить
трьохкімнатна квартира житловою
площею 42.8 кв.м., загальною площею 59.7 кв.
м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Сторонами було втрачено документи, що
засвідчують право спільної власності
на спірну квартиру, та позивач
звернувся до управління комунального
майна та приватизації Департаменту
економіки та комунального майна
Харківської міської ради з заявою про
видачу дублікату свідоцтва про право
власності на житло та йому було
відмовлено з тих підстав, що спірна
квартира значиться зареєстрованою на
праві приватної власності на ім'я
ОСОБА_3, на підставі рішення місцевого
суду Орджонікідзевського району м.
Харкова від 06.11.2003 року.

Представник позивача підтримав позов
в судовому засіданні та надав
пояснення, що на його думку свого часу
КП «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» помилково внесло в
Реєстр прав власності та нерухомого
майна відомості про те, що спірна
квартира належить відповідачу ОСОБА_3
на підставі рішення місцевого суду
Орджонікідзевського району м. Харкова
від 06.11.2003 року. Внаслідок зазначеної
помилки сторони не можуть реалізувати
своє право власності.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду
письмову заяву, де просила позов
задовольнити та розглядати справу у її
відсутності.

Суд, заслухавши представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно
до свідоцтва про право власності на
житло, виданого Харківським міським
центром приватизації, від 17 січня
1995року, реєстраційний № 7-95-48082,
позивачу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві
спільної власності належить
трьохкімнатна квартира житловою
площею 42.8 кв.м., загальною площею 59.7
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.(а.с.14).

Рішенням місцевого суду
Орджонікідзевського району м. Харкова
від 06.11.2003 року було встановлено
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1 та вселено ОСОБА_3 в спірну
квартиру. (а.с.5)

В зазначеному рішенні не йдеться
про встановлення за ОСОБА_3 права
власності на спірну квартиру. Тому не
було підстав для внесення відомостей в
Реєстр прав власності на нерухоме
майно про те, що на підставі рішення
місцевого суду Орджонікідзевського
району м. Харкова від 06.11.2003 року ОСОБА_3
набула право власності на всю спірну
квартиру.(а.с.13).

Між тим, позивач ОСОБА_2 в позові
ставить питання про припинення права
власності за відповідачем на спірну
квартиру, що не є способом захисту
цивільних прав та інтересів,
передбачених ст.16 Цивільного Кодексу
України.

Відповідно до ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Суд не вбачає підстав для
позбавлення відповідача ОСОБА_3 права
власності на спірну квартиру.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Позов ОСОБА_2 в частині визнання за ним
та відповідачем ОСОБА_3 права власності
на спірну квартиру, також, не підлягає
задоволенню, оскільки відповідно до
свідоцтва про право власності на житло,
виданого Харківським міським центром
приватизації, від 17 січня 1995року,
реєстраційний № 7-95-48082, сторони мають
право власності на спірну квартиру та
доказів того, що вони позбавлені цього
права суду не надано.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України,
якщо визнання відповідачем позову
суперечить закону суд постановляє
ухвалу про відмову у прийнятті
визнання відповідачем позову.

Оскільки, визнання позову
відповідачем ОСОБА_3 суперечить закону,
то суд ухвалює про відмову в прийняті
визнання відповідачем ОСОБА_3 позову.

З зазначених підстав суд відмовляє
ОСОБА_2 в позові.

Виходячи з наведеного, на підставі
ст. ст.16,321 ЦК України, керуючись ст.ст.
10,11,60,174,209,212,214-215 ЦПК України, суд -

В И Р
І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
припинення за ОСОБА_3 права власності
на квартиру АДРЕСА_1 на підставі
рішення місцевого суду
Орджонікідзевського району м. Харкова
від 06.11.2003 року та визнання за ОСОБА_2
та ОСОБА_3 право власності на зазначену
квартиру - відмовити.

Рішення підлягає оскарженню до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд першої інстанції
шляхом подання апеляційної скарги в
10-денний строк з дня оголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя: