22-ц/795/473/2014 Головуючий у I інстанції
-Супрун О. П. Доповідач - Вінгаль В.
М.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ
В.М.суддів:Кузюри Л.В., Харечко Л.К.,при
секретарі:Шкарупі Ю.В.за
участю:Прокурора Бобруйко І.М.,
представника Деснянської районної
ради у м.Чернігові Карпенко Т.М., ст.
державного виконавця Счасливої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 17 січня 2014 року у справі
за скаргою ОСОБА_5 на постанови
старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Счасливої
А.В. від 29 листопада 2013 року та 03 грудня
2013 року, заінтересовані особи: ОСОБА_7,
Головне управління юстиції в
Чернігівській області, прокуратура м.
Чернігова, орган опіки та піклування
Деснянської районної у м. Чернігові
ради,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 17 січня 2014 року у
задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанови
старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Счасливої
А.В. від 29 листопада 2013 року та 03 грудня
2013 року відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_5
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просила ухвалу суду скасувати та
постановити нову ухвалу якою визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Счасливої А.В. з винесенням
постанов про накладення штрафу від
29.11.2013 року та 03.12.2013 року у виконавчому
провадженні ВП № 40968705; скасувати
Постанови про накладення штрафу від
29.11.2013 року та від 03.12.2013 року, які були
винесені старшим державним виконавцем
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Счасливої
А.В. у виконавчому провадженні ВП №
40968705.

Апелянт зазначає, що згідно ч. 2 ст. 20 ЗУ
«Про виконавче провадження» виконання
рішення, яке зобов'язує боржника
вчинити дії здійснюється державним
виконавцем за місцем проведення таких
дій, тобто дії повинні були проводитись
за кордоном в США, а не за місцем
проживання боржника. Судом не було
враховано, що боржник перебувала з
29.11.2013р. по 06.12.2013 року на стаціонарному
лікуванні в ЧМС № 1, що підтверджується
довідкою, яка долучалась до матеріалів
справи, тому перебування на
лікарняному є поважною причиною для
невиконання рішення.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи та
заперечення сторін, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, ухвала суду скасуванню, з
закриттям провадження у справі з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги про
визнання незаконною та скасування
постанов старшого державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Счасливої А.В. від 29 листопада
2013 року та 03 грудня 2013 року про
накладення штрафу, суд першої
інстанції виходив з того, що
постанови про накладення штрафу за
невиконання рішення є законними,
оскільки боржником не вчинялися дії по
його виконанню, а тому відсутні
підстави для скасування оскаржуваних
постанов.

Проте, апеляційний суд не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою старшого державного
виконавця від 29.11.2013 року за
невиконання рішення суду в наданий
строк накладено штраф на ОСОБА_5 в
розмірі 170 грн. Постановою старшого
державного виконавця від 03 грудня 2013
року за невиконання рішення суду в
наданий строк накладено штраф на
ОСОБА_5 в розмірі 340 грн.

Постанова державного виконавця про
накладення штрафу належить до видів
відповідальності за невиконання
рішення у добровільному порядку та за
порушення обов'язків, що покладаються
на осіб, які беруть участь у
виконавчому процесі.

21.05.2012 року Вищий адміністративний суд
України прийняв постанову за N5, якою
вніс зміни до постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року N 3 "Про практику
застосування адміністративними
судами законодавства у справах із
приводу оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби".

Даною постановою роз"яснено судам, що
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору та
накладення штрафу належать до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.

Прийнята державним виконавцем
постанова про накладення штрафу на
боржника, не виконана самостійно, є
підставою для її примусового
виконання.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження" постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є виконавчими
документами.

Якщо виконавче провадження
закінчено, а виконавчий збір, витрати
на проведення виконавчих дій або
штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того, яким органом, у тому числі судом
якої юрисдикції, вони видані. Також до
юрисдикції адміністративних судів
належать справи про оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) під час примусового
виконання постанов державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
як виконавчих документів в окремому
виконавчому провадженні.

Отже, розглядаючи дану справу у порядку
цивільного судочинства, суд першої
інстанції припустився помилки,
оскільки спори щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби про накладення
штрафу, прийнятої під час виконання
будь-яких виконавчих документів, у тому
числі рішень судів загальної
юрисдикції та господарських судів,
належать до адміністративної
юрисдикції.

Виходячи з припису ч. 3 ст. 303 ЦПК
України, в силу ч. 1 п. 1 ст. 205 ЦПК України
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню, а провадження у справі
закриттю. При цьому необхідно
роз'яснити скаржнику, що даний спір
підлягає вирішенню в порядку
адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 312, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 17 січня 2014 року
скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_5
на постанови старшого державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Счасливої А.В. від 29 листопада
2013 року та 03 грудня 2013 року закрити.

Роз'яснити скаржнику ОСОБА_5, що даний
спір підлягає вирішенню в порядку
адміністративного судочинства.

Ухвала набирає чинності негайно і може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: