АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1857/14 Справа: № 2032/719/12
Категорія: «договірні правовідносини»
Головуючий 1 інстанції:
Нестеренко О.С. Доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м.
Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого: судді
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Швецової Л.А.,

при секретарі:
Руссу К.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на
рішення Сахновщинського районного
суду Харківської області від 27 вересня
2013 року та додаткове рішення цього ж
суду від 24 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Маяк» про визнання недійсним договору
оренди, державної реєстрації,
зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У березні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вищевказаним позовом, мотивуючи
який зазначив, що на підставі свідоцтва
серії ХА № 079261 від 02 лютого 2002 року він
є співвласником майна пайового фонду
реорганізованого колективного
сільськогосподарського підприємства
«Шлях Леніна» Сахновщинського району
Харківської області (КСП «Шлях
Леніна»). 02 лютого 2002 року між
співвласниками майна КСП «Шлях
Леніна», від імені яких діяв ОСОБА_2, та
приватним сільськогосподарським
підприємством «Маяк» Сахновщинського
району Харківської області (ПСП
«Маяк»), в особі його власника ОСОБА_3,
було укладено договір оренди,
відповідно до умов якого співвласники
передали відповідачеві в оренду
строком на п'ять років належні їм на
праві спільної часткової власності
основні засоби КСП «Шлях Леніна».
Посилаючись на те, що 18 жовтня 2011 року
право власності на ПСП «Маяк» перейшло
від ОСОБА_3 до ОСОБА_4, у зв'язку з чим
статут вказаного підприємства, який
діяв на час укладення договору оренди
втратив чинність, а 07 березня 2012 року
уповноваженим співвласників майна
пайового фонду КСП «Шлях Леніна» на
адресу ПСП «Маяк» було направлено
заяву про розірвання договору, з
урахуванням уточнених у червні 2013 року
позовних вимог, ОСОБА_1 просив
встановити факт існування договору
оренди майна (основних засобів),
укладеного 02 лютого 2002 року
уповноваженою особою ОСОБА_2 від імені
556 співвласників майна пайового фонду
реорганізованого КСП «Шлях Леніна» та
ПСП «Маяк» в особі його директора
ОСОБА_3, встановити осіб, що підписали
вищевказаний договір, встановити
існування та дійсність рішення
загальних зборів співвласників майна
пайового фонду КСП «Шлях Леніна про
обрання ОСОБА_2 особою, уповноваженою
представляти інтереси 556 співвласників
майна пайового фонду, встановити
існування та дійсність договору про
спільне володіння, користування і
розпорядження майном пайового фонду
КСП «Шлях Леніна», встановити
існування та дійсність 556-ти
довіреностей, якими співвласники
уповноважили ОСОБА_2 представляти їх
інтереси щодо майна, яке перебуває у
спільній частковій власності,
встановити дату виготовлення та видачі
правовстановлюючих документів
(майнових сертифікатів), що посвідчують
право власності 556 осіб на майно
пайового фонду КСП «Шлях Леніна»,
встановити, чи були виконані умови
договору оренди майна (основних
засобів) від 02 лютого 2002 року,
встановити відповідність умов
вказаного договору положенням ЦК
України, встановити чи було порушено
право спільної часткової власності
його, позивача, при підписанні договору
оренди, визнати дійсним або недійсним
договір оренди майна від 02 лютого 2002
року, визнати недійсним з 18 жовтня 2011
року поновлення договору оренди,
визнати дійсною або недійсною державну
реєстрацію (перереєстрацію) за ПСП
«Маяк» об'єктів нерухомого майна,
транспортних засобів та
сільськогосподарської техніки, що
входять до складу майна пайового фонду
КСП «Шлях Леніна» зобов'язати ПСП
«Маяк» передати орендовані основні
засоби (майно) комісії з врегулювання
майнових відносин (питань) КСП «Шлях
Леніна»

Рішенням Сахновщинського районного
суду Харківської області від 27 вересня
2013 року та додатковим рішенням цього ж
суду від 24 січня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
заявлений ним позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ПСП «Маяк», перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
відсутності правових та фактичних
підстав для задоволення заявлених
ОСОБА_1 позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на
підставі свідоцтва серії ХА № 079261 від 02
лютого 2002 року ОСОБА_1 є співвласником
майна пайового фонду реорганізованого
КСП «Шлях Леніна».

02 лютого 2002 року між співвласниками
майна КСП «Шлях Леніна», від імені яких
діяв ОСОБА_2, та ПСП «Маяк», в особі його
власника ОСОБА_3, було укладено договір
оренди, відповідно до умов якого
співвласники передали в оренду ПСП
«Маяк» строком на п'ять років належні
їм на праві спільної часткової
власності основні засоби КСП «Шлях
Леніна».

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернути
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, який здійснюється
судом у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до ст. 16 ЦК, звертаючись до
суду, позивач на власний розсуд обирає
спосіб захисту. Разом з тим, особа має
скористатися не будь-яким, а цілком
конкретним способом захисту
цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 2 ст.16 ЦК України способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: 1) визнання права; 2)
визнання правочину недійсним; 3)
припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди; 9)
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; 10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про
встановлення встановити факту
існування договору оренди майна
(основних засобів), укладеного 02 лютого
2002 року між співвласниками майна
пайового фонду реорганізованого КСП
«Шлях Леніна» та ПСП «Маяк»,
встановлення осіб, що підписали
вищевказаний договір, встановлення
існування та дійсності рішення
загальних зборів співвласників майна
пайового фонду КСП «Шлях Леніна про
обрання ОСОБА_2 особою, уповноваженою
представляти їх інтереси,
встановлення існування та дійсності
договору про спільне володіння,
користування і розпорядження майном
пайового фонду КСП «Шлях Леніна»,
встановлення існування та дійсності
довіреностей, якими співвласники
уповноважили ОСОБА_2 представляти їх
інтереси щодо майна, яке перебуває у
спільній частковій власності цих осіб,
встановлення дати виготовлення та
видачі правовстановлюючих документів
(майнових сертифікатів), що посвідчують
право власності 556 осіб на майно
пайового фонду КСП «Шлях Леніна»,
встановлення факту виконання умов
договору оренди майна (основних
засобів) від 02 лютого 2002 року,
встановлення відповідності умов
вказаного договору положенням ЦК
України, встановлення факту порушення
прав особи укладенням договору оренди
не є належними способами захисту
цивільного права та інтересу.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
про визнання дійсним або недійсним
договору оренди від 02 лютого 2002 року,
визнати недійсним поновлення його дії,
визнання дійсною або недійсною
державної реєстрації (перереєстрацію)
за ПСП «Маяк» об'єктів нерухомого
майна, транспортних засобів та
сільськогосподарської техніки, що
входять до складу майна пайового фонду
КСП «Шлях Леніна» та зобов'язання ПСП
«Маяк» передати орендовані основні
засоби (майно) комісії з врегулювання
майнових відносин (питань) КСП «Шлях
Леніна» колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, які передбачають
рівність прав сторін щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості та
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Обравши способом захисту визнання
правочину недійсними, позивач у силу
ст. 10 ЦПК зобов'язаний довести правову
та фактичну підставу недійсності
правочину.

Правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 ст. 203 ЦК встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Належних та допустимих доказів
наявності обставин, з якими закон
пов'язує недійсність правочину, ОСОБА_1
не надано і матеріали справи не
містять, а зміна власника
підприємства-орендаря та закінчення
строку дії договору не є підставою для
визнання цього договору недійсним.

Оскільки судом першої інстанції не
було порушено норм процесуального
права, рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Сахновщинського районного
суду Харківської області від 27 вересня
2013 року та додаткове рішення цього ж
суду від 24 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді