Справа № 333/4301/13-ц
Провадження №2/333/40/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Михайлової А.В.

при секретарі
Шевченко І.П.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представників відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування
моральної шкоди завданої
дорожньо-транспортною пригодою
внаслідок вчинення злочину та
відшкодування втраченого заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про відшкодування
моральної шкоди завданої
дорожньо-транспортною пригодою
внаслідок вчинення злочину та
відшкодування втраченого заробітку
посилаючись на те, що 20.02.2013 року о 13
годині 20 хв. відповідач ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «ЗАЗ ДЕУ» допустив наїзд
передньою лівою частиною кузова
керованого ним транспортного засобу на
пішохода ОСОБА_1

Вироком Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 16.04.2013 року ОСОБА_4 було
визнано винним в скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286
КК України і призначено покарання у
вигляді 1 року обмеження волі без
позбавлення права керування
транспортними засобами. За ст.75 КК
України ОСОБА_4 звільнено від
відбування покарання, якщо він на
протязі 1 року не вчинить нового
злочину. Вирок набрав законної сили.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.
Відповідно до довідки про доходи за
період з 11.01.2013 року по 20.02.2013 року, дохід
від його підприємницької діяльності
склав 77 270 грн. За період знаходження на
лікуванні із травмою, завданою
Відповідачем, ОСОБА_1 отримав дохід у
розмірі 33 273 грн. Тобто, упущена вигода
за період знаходження у лікарні склала
43997 грн.

У зв'язку з дорожньо-транспортною
пригодою позивач отримав чисельні
травми і зазнав фізичного болю та
моральних страждань, довгий час
лікувалася стаціонарно і продовжує
лікування по теперішній час. Відчуває
дискомфорт при ходьбі, не може в повній
мірі виконувати домашню роботу та свої
професійні обов'язки, постійно
відчуває біль у травмованих місцях,
його постійно турбує головний біль,
часто втрачає свідомість.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача уточнили позовні
вимоги, на уточнених позовних вимогах
наполягали і просили суд їх
задовольнити у повному обсязі та
стягнути з відповідача заподіяну в
результаті ДТП моральну шкоду в
розмірі 30000 грн., а також упущену вигоду
у сумі 39 240 грн. 00 коп.

Представник відповідача, в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала, вважає, що вироком
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 16.04.2013 року ОСОБА_4 було визнано
винним у скоєні кримінального
правопорушення і призначено покарання,
в такому випадку заявлена до
відшкодування сума моральної шкоди
явно не відповідає критеріям
розумності. Жодного доказу наявності
фактів, на які посилається позивач в
обґрунтування розміру моральної шкоди,
у справі немає. Позивачем не зазначено,
яким саме чином він зазнав моральної
шкоди під час ДТП, також не вказано
глибини душевних чи фізичних
страждань, не вказано яким саме чином
погіршилися здібності Позивача в
порівнянні з тим, якими вони були до
ДТП.

Що стосується відшкодування
втраченого заробітку, до суду були
надані виписки про фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1, довідка про доходи,
книга обліку доходів, але не надано
доказів, що говорять про прямі
професійні обов'язки, які виконує саме
Позивач. Не надано документів, які
підтверджують, що при відсутності
Позивача на робочому місці, доходи
втрачалися, тому представник
відповідача вважає позовні вимоги не
обґрунтованими.

Заслухавши сторони та вивчивши
матеріали по справі, суд прийшов до
таких висновків.

20.02.2013 року о 13 годині 20 хвилин.
відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем
«ЗАЗ ДЕУ» допустив наїзд передньою
лівою частиною кузова керованого ним
транспортного засобу на пішохода
ОСОБА_1

Згідно виписки із історії хвороби №3022
ОСОБА_1, був поставлений діагноз: «ушиб
головного мозга 3 ст. Субарахноидальное
кровоизлияние. Острая внутримозговая
гематома правой височной области.
Сотрясение спинного мозга на шейном
уровне. Ушиб шейного отдела
позвоночника. Ушиб мягких тканей
головы. Острый синовиит левого
коленного сустава». (а.с.4)

Згідно листків непрацездатності
ОСОБА_1 перебував на лікарняному з
20.02.2013 до 03.04.2013 року. (а.с.5)

Вироком Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 16.04.2013 року ОСОБА_4 було
визнано винним в скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286
КК України і призначено покарання у
вигляді 1 року обмеження волі без
позбавлення права керування
транспортними засобами. За ст.75 КК
України ОСОБА_4 звільнено від
відбування покарання, якщо він на
протязі 1 року не вчинить нового
злочину. Стягнуто на користь ОСОБА_1 4300
грн. матеріальної шкоди завданої
злочином. (а.с.6)

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанова суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно виписки з єдиного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців ОСОБА_1 є фізичною
особою-підприємцем. (а.с.7).

Відповідно до довідки про доходи за
період з 11.01.2013 року по 20.02.2013 року дохід
від його підприємницької діяльності
склав 77 270 грн. За період знаходження на
лікуванні із травмою, отримав дохід у
розмірі 33 273 грн., упущена вигода за
період знаходження у лікарні склала 43997
грн. (а.с.8)

Згідно книги № 3 обліку доходів ФОП
ОСОБА_1, вбачається, що доходи у період
знаходження позивача на лікарняному
ним були отримані у обсязі не меншому
за попередній період (а.с.9-14).

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого,
створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична
особа, яка завдала шкоди каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я фізичній
особі, зобов'язана відшкодувати
потерпілому заробіток (дохід),
втрачений ним внаслідок втрати чи
зменшення професійної або загальної
працездатності.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1197 ЦК
України розмір втраченого фізичною
особою внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я заробітку (доходу),
що підлягає відшкодуванню,
визначається у відсотках від
середнього місячного заробітку
(доходу), який потерпілий мав до
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід)
обчислюється за бажанням потерпілого
за дванадцять або за три останні
календарні місяці роботи, що
передували ушкодженню здоров'я або
втраті працездатності або іншого
ушкодження здоров'я.

Позивачем зазначені розрахунки надані
не були, середньо місячний заробіток не
розраховано. Суд вважає, що довідка про
доходи ФОП ОСОБА_1 за період з 11.01.2013
року по 20.02.2013 року, не може бути
належним доказом по справі.

На виконання п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 року
за № 2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», суди мають
звертати особливу увагу, зокрема, на те,
що у позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

Необхідною умовою доведення наявності
упущеної вигоди є встановлення,
насамперед, самих збитків. Позивач не
надав суду доказів на підтвердження
того, що з вини відповідача йому
заподіяні збитки, чи дійсно мала місце
упущена вигода, в чому полягали завдані
збитки.

Аналізуючи в сукупності викладені
обставини, суд приходить до висновку,
що підстави для стягнення із
відповідача упущеної вигоди відсутні.

Стосовно позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 3 постанови «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995
року № 4, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості (п.9
Постанови).

Таким чином, з урахуванням моральних
переживань у зв'язку з отриманням
чисельних травм, хвилюванням,
довготривалим лікуванням, захисту
порушеного права, суд, виходячи із
засад розумності, виваженості та
справедливості, вважає можливим
задовольнити позовні вимоги щодо
відшкодування моральної шкоди
частково в розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 57, 60, 61, 208, 209, 212,
214-215, ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1167, 1187, 1195,1197
ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди
завданої дорожньо-транспортною
пригодою внаслідок вчинення злочину та
відшкодування втраченого заробітку -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду заподіяну в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, у
розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень

В частині позовних вимог про стягнення
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 упущеної
вигоди у розмірі 39 240 (тридцять дев'ять
тисяч двісті сорок) гривень - відмовити.

Оскаржити рішення можливо до
апеляційного суду Запорізької області,
через Комунарський районний суд м.
Запоріжжя на протязі 10 діб.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
А.В. Михайлова