Справа № 569/1817/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Омельяненко
А.А., Дзеника А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Управління малої механізації» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із
цивільним позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Управління малої механізації» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримала
за мотивів, що викладені у позовній
заяві, просила позов задовольнити
повністю.

Представники відповідача у судовому
засіданні позов не визнали за мотивів,
що викладенні в запереченнях, просили в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити в повному обсязі за
безпідставністю. Додатково вказав, що
на даний момент посади денного сторожа
немає, а тому поновлення ОСОБА_4 на
посаді немає можливості. На даний
момент на посаді нічного сторожа
прийнята інша людина, яка працює
відповідно до трудової угоди.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, допитавши
свідків, повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, та
оцінивши їх в сукупності, приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 64 ГК України власник
або уповноважений ним орган має право
самостійно визначати штат і
чисельність працівників, структуру
підприємства. Таким правом він може
скористатися в будь-який час , у т.ч.
враховуючи потреби виробництва,
вносити відповідні зміни. Зміни, а
також процедура звільнення
працівників за зазначеною вище
підставою мають буди здійснені в межах
чинного законодавства. Саме такий
підхід зорієнтована постанова Пленуму
Верховного Суду України " Про практику
розгляду судами трудових спорів" від 06
листопада 1992 року, у п. 19 якої зазначено,
що суди зобов"язані з"ясувати,
розглядаючи трудові спори, пов"язані зі
звільненням працівників за пнктом 1 ст.
40 КЗПП України, чи були справді зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скрочення
чисельності або штату працівників, чи
дотримано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник чи
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому
самому підприємстві, в установі,
організації, чи не користувався
вивільнюваний працівник переважним
правом на залишення на роботі та чи
попереджувався він за два місяці про
наступне вивільнення.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 згідно
рішення Рівненського міського суду від
04 жовтня 2012 року був поновлений на
роботі в ТзОВ «Управління малої
механізації» денним сторожем з 30
листопада 2011 року наказом №93 від 08.10.2012
року.

Вказане підтверджується копією
трудової книжки гр. ОСОБА_4, що наявна в
матеріалах справи, а також сторонами не
оспорюється, а тому згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, не підлягає доказуванню.

Наказом №100 від 29 жовтня 2012 року «Про
скорочення штату працівників» він був
попереджений про наступне звільнення 31
грудня 2012 року у зв'язку зі скороченням
чисельності.

Як встановлено у судовому засіданні , у
відповідності до вимог вищевказаного
Пленуму Верховного Суду України,
дійсно у ТЗОВ " Управління малої
механізації" в жовтні 2012 року
відбулось скорочення штату
працівників у зв"язку з сезонною
роботою, відсутністю обсягів
будівельно-монтажних робіт від
замовників, оренди малої механізації
та автотранспорту, кризою в Україні,
тяжким фінансовим станом, необхідністю
проведення заходів по оздоровленню
фінансового стану, раціоналізацією
штатної структури посад і кількості
працівників підприємства.

Даний факт сторонами у судовому
засіданні не оспорюється, і про
майбутнє вивільнення працівників було
повідомлено Рівненський центр
зайнятості.

Відповідно до Акту від 31 жовтня 2012 року
ОСОБА_4 відмовився в ознайомленні з
наказом №100 від 29 жовтня 2012 року.

31 грудня 2012 року згідно наказу № 142,
ОСОБА_4 був звільнений у зв'язку зі
скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України.

Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом змін в організації виробництва
і праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Згідно ст. 42 КЗпП України адміністрація
при скороченні чисельності штату
працівників надає переважне право на
залишення на роботі працівників з
більш високою кваліфікацією і
продуктивністю праці та інше.

Згідно акту від 17 вересня 2010 року,
директор ТзОВ «Управління малої
механізації» Дзенік А.М. запропонував
ОСОБА_4, у зв'язку з виходом на пенсію
нічного сторожа ОСОБА_6, написати заяву
на перехід з денного сторожа на
нічного, але він відмовився мотивуючи
це тим, що у нього є медична довідка сер.
МСЕ-№210795, і він не може працювати
нічним сторожем. Вказане
підтверджується актом від 17 вересня 2012
року про відмову ОСОБА_4 писати
пояснення чому він не захотів
переходити з денного сторожа на
нічного.

Актом від 30 травня 2012 року, директор
ТзОВ «Управління малої механізації»
Дзенік А.М. вдруге запропонував денному
сторожу ОСОБА_4, у зв'язку з виходом у
дикретну відпустку нічного сторожа
ОСОБА_7, написати заяву на перехід з
денного сторожа на нічного, але він
відмовився мотивуючи це тим, що у нього
є медична довідка сер. МСЕ-№210795 від
14.07.1998 року, і він не може працювати
нічним сторожем, а також відмовився у
письмовій формі написати пояснення про
причину своєї відмови.

Також, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 в судовому засіданні вказали,
що були присутні, коли директор ТзОВ
«Управляння малої механізації» Дзенік
А.М. запропонував ОСОБА_4 написати
заяву на перехід з денного сторожа на
нічного, але він відмовлявся, про що,
відповідно, також складалися акти.

Як вбачається із матеріалів справи, про
порушення трудового законодавства з
боку ОСОБА_4 свідчать відповідні акти
від 11.10.2012 року, 15.10.2012 року, 31.10.2012 року,
06.11.2012 року.

Працівниками ТзОВ «Управління малої
механізації» неодноразово
пропонувалось ОСОБА_4 дати пояснення по
фактах - неналежного виконання
посадових обов'язків та наказів
керівництва. Однак, ОСОБА_4 від дачі
пояснень відмовився, про що складались
відповідні акти від 12.10.2012 року, 15.10.2012
року, 31.10.2012 року, 07.11.2012 року.

Згідно доповідних записок працівників
ТзОВ «Управляння малої механізації»
від 14.10.2012 року, 29.10.2012 року ОСОБА_4 з 08
жовтня 2012 року не виконував посадових
інструкцій та правил внутрішнього
розпорядку.

Крім того, свідок ОСОБА_12 в судовому
засіданні вказав, що працював з ОСОБА_4
Також він підписував доповідну
записку, яку він з працівниками
написали на ім'я директора стосовно
невиконання позивачем посадової
інструкції та правил внутрішнього
трудового розпорядку.

Наказом №101 від 31 жовтня 2012 року ОСОБА_4
оголошено догану про порушення
внутрішнього трудового розпорядку
ТзОВ «УММ», посадових інструкцій та не
виконання наказів директора.

За порушення трудової дисципліни у
ОСОБА_4 не залишилося переважного права
залишитись на роботі.

Згідно Протоколу №3 від 01 листопада 2012
року загальних зборів первинної
профспілкової організації ТзОВ
«Управління малої механізації» ОСОБА_4
виключили з членів первинної
профспілкової організації.

Відповідно до Протоколу №2 від 04 лютого
2014 року, відбулось засідання
профспілкового комітету ТзОВ
«Управління малої механізації», на
якому розглядалось питання про надання
згоди на звільнення з займаної посади
денного сторожа ОСОБА_4 згідно ухвали
Рівненського міського суду від 16 січня
2014 року по справі №569/1817/13-ц. В
результаті, заслухавши думку членів
профкому, була дана згода на звільнення
з займаної посади та на скорочення
даної посади.

Положенням ст. 116 КЗпПУ, встановлено, що
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Згідно Наказу №29-к від 31 грудня 2012 року
про припинення трудового договору та
платіжної відомості №ВЗП-000005 від 31
грудня 2012 року ОСОБА_4 виплачено
розрахункові в сумі 1926,22 грн.

Таким чином суд вважає, що при
звільненні ОСОБА_4 відповідачем
дотримано усіх правил звільнення за
скроченням штату, і суд вважає, що
звільнення було законним, оскільки
власник : справді здійснив скорочення
штату, врахував переважне право на
залишення працівника на роботі,
запропонував працівникові перейти на
іншу роботу на тому самому
підприємстві, надав працівнику
гарантії, передбачені чинним
законодавством, отримав згоду від
профспілкового органу на звільнення
працівника.

Судом також встановлено, що на даний
час посади денного сторожа на
підприємства немає .

Також, відносно стягнення моральної
шкоди, то суд вважає, що так як право на
відшкодування моральної шкоди є
похідним від захищеного судом права, а
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено, то у суду немає підстав для
задоволення позову про відшкодування
моральної шкоди. У зв'язку із цим, у
задоволенні позову в цій частині
необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 82, 88, 212-215, 218, 294, 296, 297
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Управління малої
механізації» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Сидорук Є. І.

Повний текст рішення виготовлено 06
березня 2014 року.

Суддя :
Сидорук Є.І.