Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

13.02.2014 року Калінінський районний суд
міста Горлівки Донецької області в
складі: судді Щербаченко І.В., при
секретарі Студенковій Т.В.,за участю
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача
Крижановської Г.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у м. Горлівці Донецької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до державного підприємства
«Артемвугілля» про відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом
до ДП «Артемвугілля», у якому вказує,
що тривалий час працював на
підприємствах відповідача СП «Шахта
ім.М.І.Калініна» та СП «Шахта
ім.А.І.Гайового» у якості забійника на
відбійних молотках та гірника очисного
забою з повним робочим днем в шахті.В
умовах впливу шкідливих факторів він
пропрацював понад 13 років.

Згідно висновку Донецької обласної
МСЄК № 439077 від 27 травня 2013 року
позивачу була первинно встановлена
стійка втрата професійної
працездатності у розмірі 60% за
сукупністю: 30% -у зв,язку із
профзахворюванням;20%-у зв,язку з
профзахворюваннм; 15-також у зв,язку із
профзахворюванням,встановлено третю
групу інвалідності.

У результаті погіршення здоров'я було
порушено його звичний уклад життя, він
відчуває страждання і фізичний біль.
Він змушений проходити курси
лікування. Вважає, що йому була
заподіяна моральна шкода, розмір
моральної шкоди оцінює в 65 000 гривень.
Тому просив суд стягнути з ДП
«Артемвугілля» на його користь
вказану суму у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

До суду позивач надав заяву про
розгляд справи за його
відсутності,позовні вимоги підтримав.

У судовому засіданні представник
позивача підтвердив викладені
обставини,просив позовні вимоги
задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги не
визнав,пояснив,що документи,на які
посилається позивач,як на підставу
спричинення моральної шкоди,не є
доказами,які підтверджують
спричинення йому моральної шкоди.
Просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Суд, заслухав представника
позивача,представника відповідача,
дослідив письмові докази по справі та
надав їм оцінку в сукупності, дійшов
наступного висновку.

Позивач що тривалий час працював на
підприємствах відповідача СП «Шахта
ім.М.І.Калініна» та СП «Шахта
ім.А.І.Гайового» у якості забійника на
відбійних молотках та гірника очисного
забою з повним робочим днем в шахті.В
умовах впливу шкідливих факторів він
пропрацював понад 13 років.

Згідно висновку Донецької обласної
МСЄК № 439077 від 27 травня 2013 року
позивачу була первинно встановлена
стійка втрата професійної
працездатності у розмірі 60% за
сукупністю: 30% -у зв,язку із
профзахворюванням;20%-у зв,язку з
профзахворюваннм; 15-також у зв,язку із
профзахворюванням,встановлено третю
групу інвалідност.і

Вказані обставини сторонами не
оспорюються та свідчать про те, що
ушкодження здоров'я, заподіяне
позивачу внаслідок виконання ним
трудових обов'язків, заподіяло
останньому моральні і фізичні
страждання, обмежило його можливість
вести активний спосіб життя.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України, на
всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 173 КЗпП України, шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, відшкодовується
у встановленому законодавством
порядку.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових
зусиль для організації свого життя.
Порядок відшкодування моральної
шкоди визначається законодавством.

Право позивача на відшкодування
моральної шкоди і обов'язок
відповідача відшкодувати цю шкоду
випливає також із рішення
Конституційного Суду України № 20 - рп2008
від 08 жовтня 2008 року, згідно якому у
випадку ушкодження здоров'я в зв'язку з
професійним захворюванням або
виробничою травмою громадяни мають
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника чи уповноваженого
ним органа у відповідності зі ст. 1167 ЦК
України, ст. 237-1 КЗпП України.

Вирішуючи питання про розмір
відшкодування моральної шкоди, суд
враховує ступінь утрати
профпрацездатності, неможливість
продовження колишньої роботи,
відновлення втраченого здоров'я, а
також вимоги розумності і
справедливості. Суд дійшов висновку
про те, що позов слід задовольнити
частково, у розмірі 19500 тисяч гривень.

В іншій частині позовні вимоги
позивача слід залишити без
задоволення,як дуже високі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213, 214, 223, 234, 367
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до державного
підприємства «Артемвугілля» про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства
«Артемвугілля» на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування моральної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я, суму
в розмірі 19500 ( дев,ятнадцять тисяч
п,ятьсот) гривень.

В іншій частині позовні вимоги
залишити без задоволення.

Стягнути з державного підприємства
«Артемвугілля» на користь держави
судовий збір у розмірі 229,40 гривень.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти
днів з дня проголошення рішення через
Калінінський районний суд міста
Горлівки Донецької області.

Суддя:
Щербаченко І.В.