Головуючий суду 1 інстанції - Родіонов
Доповідач - Малієнко Н.В.
Справа № 2-442/2012
Провадження № 22ц/782/5569/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Малієнко Н.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі: Вербицькому І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Станично-Луганського
районного суду Луганської області

від 27 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом на земельну
ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, який згодом уточнила та
просила визнати земельну ділянку
НОМЕР_1 у садовому товаристві
«Переліски», розташовану на території
с. Пшеничне Вільхівської сільської
ради Станично-Луганського району,
Луганської області, спадковим майном,
що залишилося після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
законом на ? частку зазначеної
земельної ділянки, на іншу ? частку цієї
ж земельної ділянки визнати право
власності в порядку спадкування за
законом за її сином - ОСОБА_3, після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4
після його смерті відкрилась спадщина
у вигляді квартири АДРЕСА_1 та земельна
ділянка, розташована на території с.
Пшеничне у садовому товаристві
«Переліски», у зв'язку з чим вона
звернулась до державної нотаріальної
контори за прийняттям спадщини, але їй
було відмовлено у зв'язку з тим, що в
державному акті на зазначену земельну
ділянку було не вірно вказано прізвище
її чоловіка та був втрачений оригінал
Державного акту на право власності на
земельну ділянку. Рішенням суду від
28.05.2012 року встановлено, що земельна
ділянка розташована на території с.
Пшеничне у садовому товаристві
«Переліски» належить її чоловіку. Але
отримати новий Державний акт не має
можливості, оскільки власник земельної
ділянки помер, а на прохання
спадкоємців його не видають. Тому вона
була вимушена звернутися до суду за
захистом свого права.

Рішенням Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
27 листопада 2013 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено за
необґрунтованістю.

Посилаючись на ухвалення рішення з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу і просить скасувати
рішення та ухвалите нове по суті
заявлених позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що вказаним
вимогам закону рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості позовних вимог з
нормативної точки зору, зокрема того,
що право власності позивачки на
земельну ділянку ніким, у тому числі і
відповідачем, не оспорюється, відмова
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії
нею не оскаржувалася, інший
спадкоємець - ОСОБА_3 позовних вимог
щодо права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування не
заявляв.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі доказів,
наданих особами, які беруть участь у
справі. Кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень;
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Частиною 1 ст.81 ЗК України передбачено,
що громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки, зокрема,
на підставі прийняття спадщини.

Згідно зі ст.ст.548, 549 ЦК України (1963 р).,
прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцю з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець визнається таким, що
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

Відповідно до ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Згідно зі ст.66 Закону України "Про
нотаріат", на майно, що переходить за
правом спадкоємства до спадкоємців або
держави, нотаріусом за місцем
відкриття спадщини видається
свідоцтво про право на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи
спадкодавець ОСОБА_4, померлий
ІНФОРМАЦІЯ_1 був чоловіком та батьком
сторін. (а.с.5-7).

Позивачка звернулася до нотаріуса з
приводу оформлення спадкових прав на
землю.

Спадщину після померлого чоловіка
позивачка прийняла фактично, крім ?
частки земельної ділянки, згідно
рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 23.08.2005 року, за нею
визнано право власності на ? частки
квартири за адресою АДРЕСА_1, в тому
числі на ? частку після смерті чоловіка
- ОСОБА_4 та за відповідачем ОСОБА_3 в
порядку спадкування за законом на ?
частку зазначеної квартири (а.с.89-90).

Згідно копії Державного акта серії ЛГ
№ на право власності на земельну
ділянку, виданого 27.10.1994 року на
підставі рішення Вільхівської
сільської ради від 23.08.1994 року, протокол
№8, зареєстрованого в книзі записів
Державних актів тієї ж сільської ради
за №161, рішення Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
28.05.2012 року, та довідки відділу
Держкомзему у Станично-Луганському
районі №105 від 29.01.2013 року, власником
земельної ділянки НОМЕР_1 у садовому
товаристві «Переліски», розташованої
на території с. Пшеничне Вільхівської
сільської ради, Станично-Луганського
району, Луганської області, є
спадкодавець - ОСОБА_4(а.с.8,12,74).

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальних дій від 15.01.2013 року ,
нотаріус Другої Луганської державної
нотаріальної контори, відмовила
позивачці ОСОБА_2 у видачі свідоцтва
про право на спадщину на спірну
земельну ділянку, після смерті ОСОБА_4,
у зв*язку відсутності оригіналу
правоустановлюючого документу на
земельну ділянку. (а.с.75).

Пленум Верховного Суду України в
постанові № 7 від 30.05.2008р. "Про судову
практику у справах про спадкування",
роз'яснив, що за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. Особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину(п.23).

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в узагальненні від 16.05.2013 №
24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»
звернув увагу на те, що відповідно до
ст.67 Закону України "Про нотаріат"
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою всіх
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, встановленому цивільним
законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку є винятковим
способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, отримати свідоцтво про
право власності в порядку спадкування
у нотаріуса, позивачка позбавлена
можливості.

Існувавший раніше порядок отримання
нового державного акту на ім*я
спадкодавця взамін зіпсованого,
втраченого (пошкодженого), який міг би
бути виданий на запит нотаріуса у
відповідності до п.4.11 Інструкції про
заповнення бланків державних актів на
право власності на земельну ділянку і
на право постійного користування
земельною ділянкою, затвердженої
наказом №325 від 22.06.2009 року, на підставі
якого вона в нотаріальному порядку
могла б отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом, 09.09.2013 року
скасований наказом №537 Міністерства
аграрної політики та продовольства та
на день ухвалення рішення судом першої
інстанції вказане питання не
врегульоване.

Тому вирішення питання про визнання
права власності позивачки на ? частку
земельної ділянки може бути вирішено
виключно в судовому порядку.

Висновки суду першої інстанції про те,
що позивачка не надала доказів
порушення її права саме відповідачем і
що між ними існує спір щодо спірної
земельної ділянки, є помилковими.

Як вбачається з матеріалів справи,
спадкодавець дійсно був власником
земельної ділянки НОМЕР_1 у садовому
товаристві «Переліски», розташованої
на території с. Пшеничне Вільхівської
сільської ради Станично-Луганського
району, Луганської області, про що йому
видавався Державний акт на право
приватної власності на землю серії ЛГ
№, що підтверджується довідкою
№105 від 29.01.2013 року відділу Держкомзему
у Станично-Луганському районі,
Луганської області, копією Державного
акту, рішенням Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
28.05.2012 року.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивачка, як спадкоємець
спадкодавця набула права власності на
земельну ділянку у належній їй ?
частці, нарівні з відповідачем, який є
сином спадкодавця та прийняв спадщину
у встановленому порядку.

Однак, оскільки відповідач ОСОБА_3 з
позовом про визнання права власності
до суду не звертався, колегія суддів
вважає, що в цій частині він
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково,
а рішення суду першої інстанції
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог.

Колегія суддів, керуючись ст.ст.303, 304, 307,
309, 316, 324-325 ЦПК України,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
27 листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом на земельну ділянку,
задовольнити частково.

Визнати земельну ділянку НОМЕР_1,
розташовану у садовому товаристві
«Переліски» на території с. Пшеничне,
Вільхівської сільської ради,
Станично-Луганського району,
Луганської області, спадковим майном
після смерті ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку земельної ділянки НОМЕР_1,
розташованої у садовому товаристві
«Переліски» на території с. Пшеничне,
Вільхівської сільської ради,
Станично-Луганського району,
Луганської області, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення.

Головуючий:

Судді: