Справа № 2-р/489/1/2014
У Х В А Л А

13 лютого 2014 року Ленінський
районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.

за участю державного виконавця
Сидорової Н.В., представників
позивачів- ОСОБА_7, ОСОБА_1, відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Миколаєві
заяву державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Сидорової
Н.В. про роз'яснення рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 25 лютого 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_2, Миколаївської міської ради
про визнання рішення незаконним,
державного акту недійсним, усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2010 року ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_2, Миколаївської міської ради
про визнання рішення незаконним,
державного акту недійсним, усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 25 лютого 2013 року позов
задоволено частково, визнано
незаконним та скасовано п.7 та п. 7.2
рішення Миколаївської міської ради
«Про вилучення, надання, передачу у
власність, спільну сумісну та спільну
часткову власність, надання в оренду
земельних ділянок громадян, зміну
цільового призначення земельної
ділянки та внесення змін до рішень
міської ради та виконкому міської
ради в Ленінському районі м. Миколаєва»
від 30.01.2009 року № 32/47. Визнано
недійсним Державний акт Серії ЯЖ № 868344
на право власності на земельну ділянку
площею 413 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1,
виданий 15 червня 2009 року на ім'я ОСОБА_3,
ОСОБА_2 на підставі рішення
Миколаївської міської ради від 30
січня 2009 року № 32/47. ОСОБА_3, ОСОБА_2
зобов'язано усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, що
належить ОСОБА_5, ОСОБА_6, розташованої
по АДРЕСА_2, загальною площею 4,1 кв.м.,
конфігурацією у вигляді смуги
шириною 0,52 м, довжиною 6,90 м і трикутника
з катетом 0,52 м, гіпотенузою довжиною 2,79
м, шляхом демонтування бетонної
площадки, знесення навісу та огорожі,
які знаходяться на вказаній земельній
ділянці.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 29 квітня 2013
року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України від 11
липня 2013 року рішення Ленінського
районного суду м. Миколаїв від 25
лютого 2013 року залишено без змін.

В січні 2014 року державний виконавець
Ленінського ВДВС ММУЮ Сидорова Н.В.
звернулася до суду із заявою, у якій
просила суд роз'яснити дане рішення
суду.

В своїй заяві державний виконавець
посилалася на те, що при перевірці
виконання рішення Ленінського
районного суду м.Миколаєва
встановлено, що відповідачі виконали
рішення частково. Рішення суду в
частині знесення огорожі залишається
невирішеним, у зв'язку з тим, що не
зрозуміло, який об'єкт, що підлягає
знесенню, слід вважати огорожею.

В судовому засіданні державний
виконавець підтримала свою заяву.

Представники позивачів в судовому
засіданні вказували на те, що
огорожею, що підлягає знесенню згідно
рішення суду є також і частина воріт,
які знаходяться на фасадній частині
земельної ділянки та включаються в
загальне поняття огорожі.

Відповідачі заперечували проти
доводів представників позивачів,
посилаючись на те, що питання знесення
частини воріт не було предметом
розгляду даної цивільної справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, судом встановлено
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦПК України, якщо
рішення суду є незрозумілим для осіб,
які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Виходячи з цієї норми закону,
роз'яснення рішення суду це уточнення,
більш чітке і зрозуміле викладення
справжнього його змісту.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного
Суду України №14 від 18 грудня 2009 року
«Про судове рішення у цивільній
справі» передбачено, що відповідно до
ст.221 ЦПК роз'яснення рішення суду
можливе тоді, коли воно не містить
недоліків, що можуть бути усунені лише
ухваленням додаткового рішення, а є
незрозумілим, що ускладнює його
реалізацію. Зазначене питання
розглядається судом, що ухвалив
рішення, і в ухвалі суд викладає більш
повно та ясно ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін у суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.
Роз'яснення рішення не допускається,
якщо воно виконане або закінчився
установлений законом строк, протягом
якого рішення може бути пред'явлене до
виконання. Якщо фактично порушено
питання про зміну рішення або внесення
в нього нових даних, у тому числі й
роз'яснення мотивів ухваленого
рішення, суд ухвалою відмовляє в
роз'ясненні рішення.

З матеріалів справи вбачається, що суд,
вирішив спір в межах і на підставі
заявлених позовних вимог про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою та ухвалив рішення щодо
знесення між земельними ділянками
сторін огорожі, яка не включає в себе
поняття «воріт», розташованих у
фасадній частині земельної ділянки.

У відповідності до положень Інструкції
про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої Наказом Держбуду
України 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 10 липня
2001 року за № 582/5773 та Закону України
«Про благоустрій населених пунктів» №
2807 -IV від 06.09.2005 року огорожі та ворота є
самостійними господарськими спорудами
та елементами благоустрою.

У зв'язку з викладеним державному
виконавцеві слід роз'яснити, що під час
виконання рішення Ленінського
районного суду м.Миколаєва від 25 лютого
2013 року в частині знесення огорожі
слід виходити з того, що огорожею, є
споруда (огородження) розміщена між
земельними ділянками сторін у справі
по боковій межі.

За такого, суд приходить до висновку,
що заява державного виконавця підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 210, 221 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Сидорової
Н.В. про роз'яснення рішення
Ленінського районного суду м.Миколаєва
від 25.02.2013 року задовольнити.

Рішення в частині знесення огорожі
слід розуміти, що огорожею є споруда
(огородження) розміщена між земельними
ділянками сторін.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Суддя
Н.А. Спінчевська