Справа № 367/8386/13-ц Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/1489/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 29
У Х В А Л А

іменем України

13 лютого 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Даценко Л.М., Березовенко Р.В.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 9 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Коцюбинської селищної ради, Публічного
акціонерного товариства «Білицький
завод «Теплозвукоізоляція» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивачка
звернулась до суду із вказаним вище
позовом, який мотивувала тим, що на
підставі спільного рішення
адміністрації і профспілки ЗАТ
«Теплозвукоізоляція» їй було видано
ордер АДРЕСА_1 Проте, на підставі
свідоцтва про право власності до її
кімнати вселився ОСОБА_2 разом з сім'єю.
Зазначила, що під час вселення ОСОБА_2 з
кімнати були винесені її особисті речі
які вона оцінила в розмірі 650 гривень.
Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 27 червня 2013 року
визнано незаконними і скасовано
розпорядження виконкому Коцюбинської
селищної ради Київської області №37 від
26 квітня 2012 року щодо передачі
безкоштовно у приватну власність
ОСОБА_2 кімнати АДРЕСА_1 та видане
останньому свідоцтво про право
власності № 81 від 26 квітня 2012 року, а
також також виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 із кімнати АДРЕСА_1. Додатковим
рішенням Ірпінського міського суду від
10 жовтня 2013 року у задоволенні її заяви
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди відмовлено. Вказувала,
що вона разом з донькою понесла
матеріальні збитки пов'язані із явкою
до суду в розмірі 11200 грн., витрати на
правову допомогу в розмірі 6300 грн. Крім
того, неправомірними діями
відповідачів їй було завдано моральну
шкоду, яку вона оцінила в розмірі 50000
грн.

Посилаючись на те, що відповідачі
своїми неправомірними діями, завдали
їй матеріальну та моральну шкоду,
просила стягнути з відповідачів 18161
грн. матеріальної та 50000 грн. моральної
шкоди, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 9 грудня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким її позовні вимоги
задоволити в повному обсязі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
виходив із того, що позивачка не надала
доказів завдання їй матеріальної та
моральної шкоди незаконними рішеннями
чи діями відповідачів. При цьому суд
виходив із відсутності доказів
знищення чи пошкодження майна
позивачки, винесеного з кімнати, яке
було описане та передане на зберігання.

Також суд керувався тим, щзо вимога
щодо відшкодування витрат пов'язаних
із явкою до суду, сплатою судового
збору та отримання правової допомоги
повинна вирішуватись тим судом, який
ухвалив рішення про визнання свідоцтва
нечинним про виселення та вселення.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Згідно ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає в фізичному
болі та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншими ушкодженнями здоров'я; у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із зниженням чи
пошкодженням майна.

Відповідно до.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції
встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що позивачці
ОСОБА_1 25 травня 2004 року
житлово-комунальним відділом ВАТ
«Білицький завод «Теплозвукоізоляція»
видано ордер № 55 на житлову площу в
гуртожитку ЗАТ «БЗ
«Теплозвукоізоляція» на право
вселення й проживання із сім'єю, а саме
на кімнату № 2 розміром 12,9 кв.м. у
гуртожитку по АДРЕСА_1.

Рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 27 червня 2013
року було визнано незаконним
розпорядження виконкому Коцюбинської
селищної ради Київської області щодо
передачі ОСОБА_2 у приватну власність
кімнати ОСОБА_1 у гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1, та визнано незаконним та
скасовано свідоцтво про право
власності, видане ОСОБА_2 на дану
кімнату. (а.с. 15-17).

Також судом встановлено, що
підчас вселення до кімнати ОСОБА_2,
були винесені такі речі: шафа, карниз,
штори, матрац, стіл, люстра, одіяло, що
підтверджується актом про відкриття
кімнати АДРЕСА_1 у гуртожитку (а.с.31-32).

Вказані обставини
підтверджуються наявними у справі
доказами.

Суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення матеріальної та моральної
шкоди з урахуванням того, що позивачем
не було надано належних і допустимих
доказів щодо підтвердження її посилань
на завдання їй матеріальної та
моральної шкоди внаслідок
неправомірних дій відповідачів.

Колегія суддів вважає
необгрунтованими доводи апеляційної
скарги про те, що позивачка надала суду
необхідні докази, які підтверджують
факт заподіяння їй моральної та
матеріальної шкоди, зокрема, медичну
документацію, чеки та квитки, що
підтверджують витрати пов'язані із
явкою до суду.

Так, медичні довідки щодо стану
здоров'я позивачки містять відомості
щодо її діагнозів, проте будь-які
докази, що дані хвороби виникли в
результаті неправомірної поведінки
відповідачів відсутні.

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо відмови у позові,
обгрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 9 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :