Справа № 362/7039/13-ц Головуючий у І
інстанції Орда О.О.Провадження №
22-ц/780/1667/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого: Кашперської Т.Ц.,

суддів: Фінагєєва В.О.,
Яворського М.А.,

при секретарі Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою заступника
Васильківського міськрайонного
прокурора Київської області на ухвалу
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 23 грудня 2013 року
за позовом заступника Васильківського
міськрайонного прокурора Київської
області до Саливонківської сільської
ради Васильківського району Київської
області, третя особа ОСОБА_1 про
визнання протиправним та скасування
рішення,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року Васильківський
міжрайонний прокурор Київської
області звернувся до суду із позовом
про визнання протиправним та
скасування рішення, посилаючись на
незаконність рішення ради, просив
визнати незаконним та скасувати п. 1
рішення Саливонківської сільської
ради Васильківського району № 163-19-6 від
11 жовтня 2012 року.

23 грудня 2013 року ухвалою
Васильківського міськрайонного суду
Київської області відмовлено у
відкритті провадження за позовом
заступника Васильківського
міськрайонного прокурора Київської
області до Саливонківської сільської
ради Васильківського району Київської
області, третя особа ОСОБА_1 про
визнання протиправним та скасування
рішення.

Заступник Васильківського
міськрайонного прокурора Київської
області, не погоджуючись із ухвалою
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просив скасувати ухвалу
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 23 грудня 2013 року
та направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіряючи законність
та обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Постановляючи відмову у відкритті
провадження, суд першої інстанції
виходив з того, що правовідносини, які
склались між сторонами, є
публічно-правовими, а тому даний спір
не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, вирішення
даного спору віднесено до компетенції
адміністративного суду.

Однак, колегія суддів не може
погодитися із такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що заступник Васильківського
міськрайонного прокурора Київської
області звернувся до суду з позовом до
Саливонківської сільської ради
Васильківського району Київської
області, третя особа ОСОБА_1 про
скасування рішення Саливонківської
сільської ради Васильківського району
Київської області № 163-19-6 від 11 жовтня
2012 року, яким надано ОСОБА_1 дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо виготовлення
державного акту на право власності на
земельну ділянку пл. 0,05 га. для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по вул. Подільській,
42, вказуючи на те, що при прийнятті
цього рішення порушено вимоги ст. 118 ЗК
України, оскільки місцевою радою
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою,
а не на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки.

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

П. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статей 13, 14 Конституції
України, статей 177, 181, 324 та глави 30 ЦК
України земля та земельні ділянки є
об'єктами цивільних справ, а держава та
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» роз'яснено, що
земельні відносини, суб'єктами яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю
(стаття 1 Цивільного кодексу України,
статті 2, 5 Земельного кодексу України).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України,
ст. 152 ЗК України, у тому числі шляхом
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК України розглядаються у порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК
України та інші), крім спорів,
передбачених частиною 1 статті 16 Закону
України «Про відчуження земельних
ділянок, інших об'єктів нерухомого
майна, що на них розміщені, які
перебувають у приватній власності, для
суспільних потреб чи з мотивів
суспільної необхідності» № 1559 від 17
листопада 2009 року, про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК України), про повернення самовільно
зайнятих земельних ділянок (стаття 212
ЗК України).

Суд першої інстанції не звернув увагу
на вказані норми та на те, що сторонами
оспорюється право щодо видання дозволу
на виготовлення технічної
документації із землеустрою на
земельну ділянку, яке виникло на
підставі рішення ради, а тому,
відповідно, виник спір про право та
підстави набуття права на земельну
ділянку, який належить до компетенції
загальних судів.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про те, що позов не підлягає розгляду у
порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а ухвала суду
першої інстанції скасуванню з
передачею справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції,
відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України,
оскільки постановлена з порушенням
вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника
Васильківського міськрайонного
прокурора Київської області
задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного
суду Київської області від 23 грудня 2013
року скасувати та передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.