інстанції Голуб А.В.Провадження №
22-ц/780/1320/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 26
У Х В А Л А

іменем України

13 лютого 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Березовенко Р.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із вказаним вище позовом, який
мотивував тим, що 16 серпня 2013 року між
ним і відповідачем ОСОБА_1 було
укладено письмовий договір позики
грошей, згідно якого позивач передав
відповідачу гроші в сумі 108422 грн. Факт
отримання коштів стверджується
складеною відповідачем власноруч
розпискою. Вказував, що за умовами
договору позики відповідач мав
повернути борг у строк до 1 жовтня 2013
року, однак не виконав цих обов'язків,
на даний час грошові кошти не
повернуті. У зв'язку з наведеним просив
стягнути з відповідача на його користь
борг за договором позики в розмірі 108422
грн. та судовий збір в сумі 1085 грн.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 грудня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
108422 грн. позики та судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Учасники справи належним чином
повідомлені про час розгляду справи,
відповідач ОСОБА_1 надіслав телеграму
про відкладення розгляду справи, не
надавши докази про поважність причин
неявки, що згідно ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

- 2 -

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обгрунтовував свої висновки
тим, що у зв'язку із неповерненням
позичених коштів до 1 жовтня 2013 року
відповідач порушив права позивача,
передбачені ст.ст.1046, 1049 ЦК України, які
підлягають до захисту, а тому на
користь останнього необхідно стягнути
борг за договором позики.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Спірні правовідносини регулюються
статтями 1046-1049 ЦК України відповідно до
положень яких за договором позики
позикодавець передає позичальнику у
власність гроші, а позичальник
зобов'язується повернути таку ж суму.
На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.
Позичальник повинен повернути гроші в
обумовлений догором позики термін.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції
встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що 16 серпня 2013 року
між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в письмовій формі
укладено договір позики. За умовами
вказаного договору ОСОБА_2 зобов'язався
передати ОСОБА_1 грошові кошти в
розмірі 108422 грн., а позичальник у свою
чергу зобов'язався повернути дану суму
у строк до 1 жовтня 2013 року. Факт
отримання ОСОБА_1 коштів в розмірі 108422
грн. стверджується складеною ним
власноруч розпискою.

Також судом встановлено, що ні в
обумовлений договором позики строк - 1
жовтня 2013 року, ні на час розгляду
справи відповідач ОСОБА_1 кошти не
повернув.

За таких обставин суд прийшов до
правильного висновку, про те, що
відповідач порушив права позивача, як
позикодавця, які підлягаютьдо захисту
шляхом стягнення на його користь
позичених коштів.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд невірно встановив спірні
правовідносини, зокрема не врахував, що
між сторонами існували трудові
відносини, пов'язані із реалізацією
майна, у зв'язку з чим і був укладений
догвоір і складена розписка,
необгрунтовані. Суд першої інстанції
обгрунтовано не взяв до уваги дані
доводи, поскільки всупереч вимогам ст.60
ЦПК України, відповідач заперечуючи
проти позову не надав суду жодного
доказу на підтвердження своїх доводів,
а саме щодо існування трудових
відносин.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :