АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Головачова Ю.В.

при секретарі:
Кучеру Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 24 грудня 2013
року у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«БТА Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_3, про звернення стягнення
на предмет іпотеки,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/2880/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Богінкевич С.М. Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. в с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 24 грудня 2013 року задоволено
позов Публічного акціонерного
товариства «БТА Банк» (далі - ПАТ «БТА
Банк») до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа:
ОСОБА_3, про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки, посвідченим 07
грудня 2006 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, за реєстровим № 4772, а
саме на квартиру АДРЕСА_1, вартістю 1 268
339,23 грн. без ПДВ, що належить в частці 2/3
ОСОБА_2і та в частці 1/3 ОСОБА_1, шляхом
визнання за ПАТ «БТА Банк» права
власності.

Припинено право спільної часткової
власності ОСОБА_2на 2/3 частки квартири
АДРЕСА_1.

Припинено право спільної часткової
власності ОСОБА_1на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1.

Визнано за ПАТ «БТА Банк» право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з квартири
АДРЕСА_1.

Встановлено початкову ціну предмета
іпотеки визначеного іпотечним
договором, посвідченого 07 грудня 2006
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
за реєстровим № 4772 на рівні не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БТА
Банк» судові витрати в розмірі 1 720,50
грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БТА
Банк» судові витрати в розмірі 1 720,50
грн.

Не погодившись із таким рішенням суду,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали
апеляційні скарги, в яких, посилаючись
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просили рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ПАТ «БТА
Банк» внаслідок попуску позивачем
строків позовної давності. Зазначають,
що ПАТ «БТА Банк» звернулось до суду з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки зі спливом загальної
позовної давності, що є самостійною
підставою для відмови у задоволенні
позову. Звертають увагу на те, що право
на звернення позивача до суду з таким
позовом виникло 30 липня 2012 року у
зв'язку з застосуванням позивачем
права на дострокове повернення
кредиту. З позовом до суду ПАТ «БТА
Банк» звернулося лише 29 травня 2012 року.
Вважають, що судом було неправильно
застосовано положення ст. ст. 264, 266, 267, 540
ЦК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 в
інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити з
наведених в ній підстав.

Бондар М.М. в інтересах ПАТ «БТА Банк»
проти задоволення апеляційних скарг
заперечував, вважав, що спір вирішений
судом правильно.

ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 особисто в
судове засідання не з'явились, про час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, ОСОБА_2
забезпечила явку в судове засідання
свого уповноваженого представника, а
тому, колегія суддів відповідно до
вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за
можливе слухати справу у відсутності
відповідачів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 07 грудня 2006 року між
ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого
є ПАТ «БТА Банк» (банк), та ОСОБА_3
(позичальник) було укладено кредитний
договір № 029/06к із змінами, внесеними
додатковою угодою № 1 від 07 лютого 2009
року, відповідно до якого позичальнику
було надано кредит в розмірі 121 000
доларів США на строк з 07 грудня 2006 року
по 07 грудня 2021 року включно, для ремонту
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, зі сплатою ним за користування
кредитом 13 % річних (а.с.11-19).

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору
позичальник зобов'язався здійснювати
погашення кредиту та сплату процентів
за попередній місяць відповідно до
графіка погашення шляхом здійснення
періодичних платежів.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за
кредитним договором не виконує, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість, яка відповідно до
наданих позивачем розрахунків станом
на 01 листопада 2012 року становить 168 349,59
доларів США, з яких: 97 718,65 доларів США,
що еквівалентно 781 065,17 грн. - строкова
заборгованість за кредитом; 16 242,53
доларів США, що еквівалентно 129 826,54 грн.
- прострочена заборгованість за
кредитом; 1 066,73 доларів США, що
еквівалентно 8 526,37 грн. - строкова
заборгованість за сплатою процентів; 53
321,68 доларів США, що еквівалентно 426200,19
грн. - прострочена заборгованість за
сплатою процентів; та 1787813,43 грн.
штрафних санкцій, з яких: 1 757 799,38 грн. -
пені, нарахованої за несвоєчасне
погашення кредиту та процентів; 30 014,05
грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення
кредиту та сплату процентів, а всього 3
133 431,70 грн. (а.с.23-27).

Також, 07 грудня 2006 року між ВАТ «БТА
Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 (іпотекодавці) було укладено
договір іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі за № 4772,
відповідно до якого ОСОБА_2 і ОСОБА_1
передали в іпотеку банку квартиру під
АДРЕСА_1, яка належить їм на праві
спільної часткової власності на
підставі договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого 05 липня 2000 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
за реєстровим № 1845, та договору
дарування 1/3 частки квартири,
посвідченого 07 листопада 2006 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
за реєстровим № 1321, в забезпечення
виконання ОСОБА_3 зобов'язань за
кредитним договором № 029/06к від 07
грудня 2006 року з усіма змінами та
доповненнями до нього (а.с.28-33).

Згідно з п. 6.1 договору іпотеки
іпотекодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет іпотеки
в разі, якщо на день, визначений
основним зобов'язанням, іпотекодавець
не поверне іпотекодержателю суму
кредиту, проценти за користування
кредитом, пеню, іншу заборгованість,
платежі та санкції, що передбачені
та/або випливають з основного
зобов'язання, а також в інших випадках,
передбачених основним зобов'язанням та
договором іпотеки, в тому числі у
випадку одноразового прострочення
основного зобов'язання (як основного
боргу, так і процентів за ним).

Відповідно до положень п. 6.2. пп. 6.2.3.1
договору іпотеки за вибором
іпотекодержателя звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється: за
рішенням суду; у безспірному порядку на
підставі виконавчого напису нотаріуса;
а також згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя,
зокрема, шляхом передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання у порядку,
встановленому ст. 37 Закону України «Про
іпотеку». Відповідно до ст. 37 Закону
України «Про іпотеку» договір про
задоволення вимог іпотекодержателя,
укладений шляхом здійснення
застереження, є підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на предмет іпотеки.
При цьому, вважається, що предмет
іпотеки набувається у власність
іпотекодержателя за ціною, що буде
визначена на підставі висновку
незалежного експерта - суб'єкта
оціночної діяльності.

Відповідно до висновку про вартість
предмета іпотеки, складеного 10 січня 2013
року суб'єктом оціночної діяльності
ТОВ «АКО ЕКСПЕРТ» ринкова вартість
предмета іпотеки (квартири) становить: 1
268 339,23 грн. без ПДВ (а.с.34).

ПАТ «БТА Банк» порушило перед судом
питання про звернення стягнення на
предмет іпотеки за договором іпотеки
від 07 грудня 2006 року, посвідченим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
за реєстровим № 4772, а саме на квартиру
АДРЕСА_1, вартістю 1 268 339,23 грн. без ПДВ,
що належить в частці 2/3 ОСОБА_2 та в
частці 1/3 ОСОБА_1, шляхом визнання за ним
права власності на вказану квартиру,
припинивши право спільної часткової
власності на квартиру ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
а також виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з
квартири АДРЕСА_1.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог ПАТ
«БТА Банк».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про
іпотеку» визначено, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
згідно виникають із кредитних
правовідносин» судам роз'яснено, що з
урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1
ст. 37 Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права, власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

У зв'язку з вищевикладеним та з
урахуванням норм права не виключається
можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки в такий спосіб і
набуття іпотекодержателем права
власності на нього за рішенням суду,
оскільки цими нормами передбачено
задоволення вимог іпотекодержателя
шляхом набуття права власності на
предмет іпотеки, яке ототожнюється зі
способом звернення стягнення, якщо
його передбачено договором. Тому в разі
встановлення такого способу звернення
стягнення на предмет іпотеки в
договорі іпотекодержатель на підставі
ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати
застосування його судом.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов законного та обґрунтованого
висновку про доведеність позовних
вимог ПАТ «БТА Банк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
під АДРЕСА_1 шляхом набуття ним права
власності на вказану квартиру,
установивши, що ОСОБА_3 належним чином
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
безпідставність посилання
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 та третьої
особи ОСОБА_3 на сплив позовної
давності.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За загальним правилом, визначеним ч. 1
ст. 261 ЦК України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Разом з тим, частиною 5 ст. 3 Закону
України «Про іпотеку» визначено, що
іпотека має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору.

Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» визначено, що у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що іпотека припиняється у
разі: припинення основного
зобов'язання або закінчення строку дії
іпотечного договору; реалізації
предмета іпотеки відповідно до цього
Закону; набуття іпотекодержателем
права власності на предмет іпотеки;
визнання іпотечного договору
недійсним; знищення (втрати) переданої
в іпотеку будівлі (споруди), якщо
іпотекодавець не відновив її. Якщо
предметом іпотечного договору є
земельна ділянка і розташована на ній
будівля (споруда), в разі знищення
(втрати) будівлі (споруди) іпотека
земельної ділянки не припиняється; з
інших підстав, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, право іпотекодержателя на
задоволення своїх вимог шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
виникає у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання, або у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором, та
діє протягом всього строку чинності
іпотеки або до її припинення за
наявності підстав, встановлених ст. 17
Закону України «Про іпотеку».

Сплив позовної давності до додаткової
вимоги, зокрема, накладення стягнення
на предмет іпотеки, ЦК України пов'язує
зі спливом позовної давності до
основної вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 30
червня 2009 року ВАТ «БТА Банк»
зверталося до з вимогою до ОСОБА_3 з
вимогою про дострокове повернення
кредиту, 27 листопада 2009 року з такою ж
вимогою ВАТ «БТА Банк» зверталося і до
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.83-85).

З позовом про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
№ 029/06к від 07 грудня 2006 року ПАТ «БТА
Банк» звернулося в січні 2010 року, тобто
в межах загальної позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
09 жовтня 2013 року позов ПАТ «БТА Банк»
було задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «БТА Банк» 168 349,59
доларів США заборгованості за
кредитним договором, 1345618,27 грн. пені, 30
014,05 грн. трьох процентів річних та 1820,00
грн. судових витрат (а.с.118-120).

Як було встановлено, на даний час
заборгованість за кредитним договором
відповідачами не погашено.

Відтак, посилання апелянтів на те, що
позов ПАТ «БТА Банк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки було
заявлено зі спливом позовної давності,
а також на порушення судом ст. ст. 264, 266,
267, 540 ЦК України, є безпідставними.

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 24 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

Я.В. Головачов