ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом публічного акціонерного
товариства "РОДОВІД БАНК" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"РОДОВІД БАНК" (далі по тексту - позивач,
ПАТ "РОДОВІД БАНК") звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач-1),
ОСОБА_3 (далі - Відповідач-2) про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у розмірі 8090,39 доларів США
та 74443,35 грн. Свої вимоги обґрунтовує
тим, що між ВАТ "Родовід Банк"
(правонаступником якого є ПАТ "Родовід
Банк") та ОСОБА_2 24.09.2007 року було
укладено кредитний договір № 46/АА
-093.07.2, згідно умов якого позивач
відкрив відповідачу відновлювану
кредитну лінію на загальну суму 10889,00
доларів США на купівлю автомобіля з
терміном погашення до 24.09.2012 року та з
процентам користування у розмірі 12,5 %
річних. Крім того, в якості
забезпечення виконання відповідачем
ОСОБА_2 своїх зобов'язань щодо
погашення кредиту, сплати відсотків,
передбачених згаданим кредитним
договором, 24.09.2007 року між ВАТ "Родовід
Банк" та відповідачем ОСОБА_3 був
укладений договір поруки. Відповідно
до зазначеного договору поруки
поручитель відповідає за виконання
позичальником усіх його зобов'язань в
повному обсязі перед банком, що виникли
з кредитного договору № 46/АА - 093.07.2 від
24.09.2007. У зв'язку з тим, що станом на
04.03.2014 року заборгованість
позичальником та поручителем погашена
не була, позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості у
сумі 8090,39 доларів США - по тілу кредиту
та відсотках, 74 443,35 грн. - пеня, 3% річних
та судового збору у розмірі 1390,30 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, хоча повідомлявся судом
про місце і час розгляду справи, заяви
про відкладення розгляду справи не
надав, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечував, вказавши,
що не погоджується з розміром
нарахованої банком пені за кредитним
договором, крім того строк позовної
давності щодо вимог про стягнення
неустойки по всіх платежах сплинув
10.09.2013 року, а отже вимоги позивача щодо
стягнення неустойки є незаконними та
безпідставними. Зазначив, що у позивача
відсутні правові підстави стягувати
заборгованість за Кредитним договором
з ОСОБА_3 як із солідарного боржника,
оскільки Банк, на протязі шести місяців
з моменту настання строку виконання
основного зобов'язання письмово не
пред'явив до нього вимогу про сплату
заборгованості, тому порука є
припиненою.

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між ВАТ "Родовід
Банк" (правонаступником якого є ПАТ
"Родовід Банк") та ОСОБА_2 24.09.2007 року
було укладено кредитний договір № 46/АА
- 093.07.2, згідно умов якого позивач
відкрив відповідачу відновлювану
кредитну лінію на загальну суму 10889,00
доларів США на купівлю автомобіля з
терміном погашення до 24.09.2012 року та з
процентам користування у розмірі 12,5 %
річних (а.с. 6-10).

Частиною 1 ст.1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов`язується надати
грошові кошти (кредити) позичальникові
у розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов`язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Позивач виконав умови згаданого
кредитного договору та надав
Відповідачу-1 суму грошових коштів у
розмірі 10 889, 00 доларів США, що
еквівалентно 54989,45 грн. (відкрив
відновлювальну кредитну лінію), що
підтверджується заявою на видачу
готівки № 5716 від 24.09.2007 року (а.с.17),
проте відповідач не виконав
зобов'язань, передбачених кредитним
договором.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, наданого
представником позивача станом на 08.11.2013
року загальна заборгованість
Відповідача-1 складає 8 080 доларів США 39
центів та 74443 грн., з яких: 66341 грн. 70 коп. -
пеня, 8101 грн. 65 коп. - 3 % річних.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перестав
виконувати щомісячні зобов'язання з
погашення кредиту з 31.08.2011 року, а
згідно п. 3.2 кредитного договору
відповідач зобов'язаний повернути
одержані кредити не пізніше 24.09.2012 року,
проте з вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом банк
звернувся лише 06 березня 2014 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК
України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Оскільки умовами договору
встановлений строк виконання
зобов'язання, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кредиту, а відтак і початок
перебігу позовної давності
починається з моменту порушення строку
його погашення.

У зв'язку з наведеним суд приходить до
висновку про наявність підстав для
застосування строку позовної давності
до вимог банку про стягнення пені.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Судової палати у цивільних
та господарських справах Верховного
Суду України від 6 листопада 2013 року.

Приписами статті 629 ЦК України
визначено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК
України інфляційне нарахування на суму
боргу за порушення боржником грошового
зобов'язання, вираженого в
національній валюті та 3% річних від
простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо
сплати боргу з урахуванням
установленого індексу інфляції
поширюються лише на випадки
прострочення виконання грошового
зобов'язання, яке визначене договором у
гривні, а не в іноземній валюті, тому
вимоги позивача про стягнення 3% річних
у сумі 8101,65 грн. задоволенню не
підлягають.

В якості забезпечення виконання
відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань
щодо погашення кредиту, сплати
відсотків, за кредитним договором,
24.09.2007 року між ВАТ "Родовід Банк" та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
договір поруки (а.с.11-12).

Відповідно до п.1.1 договору поруки,
поручитель зобов'язується солідарно
відповідати перед банком у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором № 46/АА - 093.07.2 від 24.09.2007 року, а
також усіх додаткових угод, які можуть
бути укладені до закінчення строку
його дії, що укладені між банком та
позичальником (а.с. 11).

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Порука - це додатковий вид забезпечення
вимог, тому передбачає особливі умови
та строки на звернення з вимогами
кредитора до поручителя та умови
припинення договору поруки, а саме ст.
559 ЦК України.

Згідно п. 4.3. договору поруки даний
договір припиняється припиненням дії
Кредитного договору, а також у
випадках, передбачених Цивільним
кодексом України та Господарським
кодексом України.

За ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Як вбачається з кредитного договору
позичальник зобов'язувався повернути
одержані кредити не пізніше 24.09.2012 року,
проте Банком протягом шести місяців
від дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явлено
вимоги до поручителя, ОСОБА_3, а отже
договір поруки від 24.09.2007 року є
припиненим.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов`язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до п. 12 Постановою Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" разі якщо
кредит правомірно наданий в іноземній
валюті та кредитодавець (позивач)
просить стягнути кошти в іноземній
валюті, суд у резолютивній частині
рішення зазначає про стягнення таких
коштів саме в іноземній валюті, що
відповідає вимогам частини третьої
статті 533 ЦК.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ґрунтуються на вимогах
закону, обставини справи частково
підтверджені певними засобами
доказування, а тому позовну заяву
необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 530, 536,
554, 614, 625, 1049,1050 ЦК України, ст.ст. 6, 10,11,
60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК"
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "РОДОВІД БАНК" (, МФО 321712, К/р 1 в ГУ НБУ по м.
Києву та Київській області,
розташоване за адресою: м. Київ, вул.
Північно-Сирецька, 1-3) заборгованість
за кредитним договором у розмірі 8 080
(вісім тисяч вісімдесят) доларів США 39
центів.

Стягнути з ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1,ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК"
(, МФО 321712, К/р 1 в ГУ
НБУ по м. Києву та Київській області,
розташоване за адресою: м. Київ, вул.
Північно-Сирецька, 1-3) судовий збір у
розмірі 645 (шістсот сорок п'ять) гривень
86 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ
О.Р. ЛУЖЕЦЬКА