Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/5005/14-ц
Провадження № 2/553/1713/2014
У Х В А Л А

Іменем України

28.11.2014м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Юхно С.П., розглянувши
матеріали позовної заяви за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»
про визнання частково недійсними
договору факторингу, договору про
відступлення права за іпотечним
договором та кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», ПАТ «Омега
Банк» про визнання частково недійсними
договору факторингу, договору про
відступлення права за іпотечним
договором та кредитного договору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист
прав споживачів» споживчий кредит -
кошти, що надаються кредитодавцем
(банком або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції;

Відповідно до абзацу 3 пункту 1
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду цивільних справ за
позовами про захист прав споживачів» №
5 від 12 червня 1996 року споживачем, права
якого захищаються на підставі Закону
України «Про захист прав споживачів», є
лише громадянин (фізична особа), котрий
придбаває, замовляє, використовує або
має намір придбати чи замовити товари
(роботи, послуги) для власних побутових
потреб. Закон регулює відносини
споживача з підприємством, установою,
організацією чи
громадянином-підприємцем, які
виготовляють та продають товари,
виконують роботи і надають послуги,
незалежно від форм власності та
організаційних форм підприємництва.

Абзац 2 пункту 2 вказаного Пленуму
Верховного Суду України, передбачає, що
оскільки зазначений Закон не визначає
певних меж своєї дії, судам слід мати
на увазі, що до відносин, які ним
регулюються, належать, зокрема, ті, що
виникають із договорів
купівлі-продажу, майнового найму (в
тому числі найму (оренди) жилого
приміщення - в частині відносин між
наймачем (орендарем) і наймодавцем
(орендодавцем), який одночасно є
виконавцем комунальних послуг і послуг
по ремонту житлового фонду та
інженерного обладнання), побутового
прокату, безоплатного користування
майном, підряду (в тому числі
побутового замовлення чи
абонементного обслуговування),
доручення, перевезення громадян та їх
вантажу, комісії, схову, страхування, із
договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян (у тому числі про надання
кредитів, відкриття й ведення
рахунків, проведення розрахункових
операцій, приймання і зберігання
цінних паперів, надання
консультаційних послуг). Відносини,
щодо захисту прав споживачів можуть
виникати також з актів законодавства
або з інших угод, які не суперечать
Закону.

Зважаючи на те, що згідно п. 1.5
кредитного договору № 984-Ф від 19
вересня 2007 року, частину якого позивач
просить визнать недійсними, кредит
надавався для придбання земельної
ділянки та нежитлового приміщення,
тому вказаний кредитний договір не
підпадає під визначення терміну
«споживчий кредит», яке дано в ст. 1
Закону України «Про захист прав
споживачів», тому дія Закону України
«Про захист прав споживачів» не
поширюється на правовідносини, які в
даному випадку виникли між сторонами
кредитного договору.

Враховуючи те, що договір факторингу та
договір про відступлення прав за
іпотечними договорами, частину яких
позивач просить визнати недійсними,
укладені відповідачами у
відповідності до вимог ст. ст. 513, 1078 ЦК
України, , не підпадають під визначення
терміну «договір», яке дано в ст. 1
Закону України «Про захист прав
споживачів», сам ОСОБА_1., виходячи з
умов цих договорів, не є споживачем
послуг Банку та Факторингової компанії
а відтак дія Закону України «Про захист
прав споживачів» не поширюється на
правовідносини, які в даному випадку
виникли між сторонами вказаних
договорів.

Таким чином, на позовні вимоги ОСОБА_1
не розповсюджується положення ч. 5 ст. 110
ЦПК України, які регламентують
підсудність справ за вибором позивача
за позовами про захист прав споживачів,
а в даному випадку позовна заява згідно
з вимогами ст. 109 ЦПК України може бути
пред'явлена за вибором позивача за
місцезнаходженням одного з
відповідачів.

У позовній заяві вказано, що адреса
місцезнаходження ТОВ «Факторингова
компанія «Ветор Плюс» є

вул.. Щорса, 31, м. Київ, а ТОВ «Омега Банк»
- вул. Новокостянтинівська, 18В, м. Київ,
які не відносяться до територіальної
підсудності Ленінського районного
суду м. Полтави.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті
121 ЦПК України суддя повертає позовну
заяву якщо справа непідсудна цьому
суду.

Зважаючи на викладене позовна заява
підлягає поверненню позивачу для її
пред'явлення за підсудністю.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 109, 115, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Повернути ОСОБА_1 позовну заяву з
додатками до неї за його позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»
про визнання частково недійсними
договору факторингу, договору про
відступлення права за іпотечним
договором та кредитного договору - для
пред'явлення за підсудністю.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави С. П. Юхно