справа № 462/4813/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 лютого 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова у складі:

головуючого - судді:
Бориславського Ю.Л.,

при секретарі:
Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору купівлі-продажу, суд,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, який діє на підставі
довіреності від 30 серпня 2011 року,
звернувся до суду із позовом в
інтересах ОСОБА_1, в якому просить
розірвати договір купівлі-продажу №
3-0912-002 від 09 грудня 2005 року, припинивши
по ньому будь-які зобов'язання сторін
та визнати такими, що недійсні і
суперечать діючому законодавству
України та кредитній і кримінальній
справі № 179-0123 Сихівського РВ ЛМУ УМВС
України у Львівській області акт
прийому-передачі товару, складений між
ТзОВ «Захід-Техскло» в особі
комерційного директора ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, видаткову накладну № 3-2812-003 від
28 грудня 2005 року, де одержувачем
являється ОСОБА_1, а відвантажувачем
виступає ТзОВ «Захід-Техскло» в особі
ОСОБА_2 та гарантійний лист видаткової
накладної № 3-2812-003 від 28 грудня 2005 року.
На ствердження позовних вимог позивач
покликається на те, що службові особи
ТзОВ «Захід-Техскло» від його імені
підписали кредитний договір, заповнили
заяву-анкету для отримання кредиту та
виготовили акт прийому-передачі
товару. При цьому зазначив, що за фактом
оформлення службовими особами ТзОВ
«Захід-Техскло» фіктивних документів
від його імені для отримання шляхом
обману кредитних коштів від банку
порушено кримінальну справу.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримав, давши пояснення з
посиланням на мотиви та підстави, які
викладені у позові, просить позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час, день та місце
розгляду справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, однак повідомлення про
вручення поштового відправлення
ОСОБА_2 було повернуте поштовим
відділенням у зв'язку із закінченням
терміну зберігання, що свідчить про те,
що відповідач свідомо не бажав
отримати таке, адже як вбачається із
відомостей, наданих відділом
адресно-довідкової роботи Головного
управління державної міграційної
служби України у Львівській області,
відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1, на яку й було
направлено дане повідомлення, однак до
суду не прибув, заяви про розгляд
справи за його відсутності не подав,
про причини своєї неявки суд не
повідомив. Крім цього, як вбачається із
матеріалів справи, а саме поданого
відповідачем ОСОБА_2 клопотання, він
належним чином був повідомлений про
розгляд справи, суть спору, однак
свідомо не бажав брати участі у судових
засіданнях /а.с.31/.

Заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно, повно, об'єктивно
дослідивши наявні у справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
в задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 грудня 2005 року
між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним
банком «ТАС-Комерцбанк» укладено
Кредитний договір № 007.24/062-ТР, за
умовами якого банк зобов'язується
надати клієнту грошові кошти у розмірі,
на строк і на умовах, передбачених
Договором, а клієнт зобов'язується
повернути кредит. Сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання в повному обсязі у строки
і на умовах, передбачених цим Договором
/а.с.11/.

З матеріалів справи вбачається, що 09
грудня 2005 року між ТзОВ «Захід-техскло»
в особі комерційного директора ОСОБА_2
з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої
сторони, уклали договір
купівлі-продажу, за умовами якого
продавець продає покупцю зазначені в
договорі товари /а.с.12/.

Актом прийому-передачі товару
підтверджується, що ТзОВ
«Захід-техскло» в особі комерційного
директора ОСОБА_2 передав покупцю -
ОСОБА_1 зазначений в акті товар, що
укомплектований у відповідності з
технічним паспортом на товар, вибраний
покупцем та оплачений за рахунок
кредиту АКБ «ТАС-Комерцбанк» у розмірі
19092,17 гривень, а покупець - ОСОБА_1
прийняв зазначений товар /а.с.13/.

З матеріалів справи, а саме постанови
про порушення кримінальної справи від
14 жовтня 2008 року вбачається, що
службові особи ТзОВ «Захід-Техскло»,
зловживаючи своїм службовим
становищем, умисно, з корисливих
мотивів, з метою отримання готівкових
коштів в грудні 2005 року подали у відділ
кредитування ЛФ АКБ «ТАС-Комерцбанк»
фіктивну довідку про доходи ТзОВ
«Омега-Львів» на ім'я ОСОБА_1 на
підставі якої отримали споживчий
кредит, який в подальшому не погашували
/а.с.20/.

Крім цього, із постанови про визнання
особи потерпілим від 22 жовтня 2008 року
вбачається, що 03 жовтня 2008 року ОСОБА_1
звернувся із заявою про те, що невідома
особа в ЛФ АКБ «ТАС-Комерцбанк» від
його імені заволоділа кредитом, а тому
його визнано потерпілим у кримінальній
справі, порушеній за даним фактом
/а.с.21/.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1051 ЦК України передбачено, що
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Якщо договір
позики має бути укладений у письмовій
формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

У відповідності до ст. 651 ЦК України,
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають праві
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання , якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Необхідно наголосити на тому, що суд
вирішує справу в межах заявлених вимог
та на підставі наданих йому доказів,
особи, які беруть участь у справі,
займають активне становище щодо інших
учасників процесу та суду, сторони
самостійно визначають, які саме докази
подавати суду, а які ні, у разі
невиконання процесуальних обов'язків
або нездійснення процесуальних прав
для особи настають небажані для неї
правові наслідки.

З огляду на зазначене, позивач та його
представник мали право та можливість
доводити в суді заявлені ними вимоги, а
в разі необхідності клопотати про
витребування доказів, проте ними не
наведено жодних обґрунтованих
аргументів та не представлено жодних
належних доказів, які б вказували на те,
що договір купівлі-продажу № 3-0912-002 від
09 грудня 2005 року, який просить
розірвати ОСОБА_1 не підписував, та акт
прийому-передачі товару, складений між
ТзОВ «Захід-Техскло» в особі
комерційного директора ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, видаткова накладна № 3-2812-003 від
28 грудня 2005 року, де одержувачем є
ОСОБА_1, а відвантажувачем виступає
ТзОВ «Захід-Техскло» в особі ОСОБА_2,
гарантійний лист видаткової накладної
№ 3-2812-003 від 28 грудня 2005 року є
недійсними. Не знайшли свого
підтвердження покликання ОСОБА_3 про
те, що його довіритель не підписував
договору купівлі-продажу, оскільки
судом в судовому засіданні не
встановлено, а позивачем чи його
представником не надано жодних
належних та допустимих доказів на
обґрунтування таких фактів.

Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що в задоволенні позовної
заяви слід відмовити, оскільки судом в
судовому засіданні не встановлено, а
позивачем чи його представником не
надано жодних належних та допустимих
доказів на обґрунтування позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 251, 252, 267, 526, 610, 611, 651, 653,
1046-1051 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м. Львова
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя:
/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Бориславський Ю. Л.