справа № 619/5182/13-ц
провадження 2/619/240/14
Дергачівський районний суд
в складі: головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Дергачі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості; за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» про визнання
недійсним п. 6.1 кредитного договору №
12-26-И від 10 квітня 2008 року.
Публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернулося в суд з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В підтвердження позову позивач
посилається на те, що відповідно до
умов договору про відкриття кредитної
лінії № 12-26-И від 10.04.2008 року укладеного
між відповідачем та ВАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» в особі філії «Слобожанське
РУ», правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Банк «Фінанси
та Кредит», відповідачу ОСОБА_1 був
США, з оплатою за процентною ставкою в
розмірі 17% із строком користування до
Згідно з умовами кредитного договору,
відповідач зобов'язався у встановлений
договором строк повернути кредитні
кошти і сплатити проценти за
користування ними та комісійну
винагороду. Сплату кредиту, процентів
за користування наданим кредитом та
комісійної винагороди відповідач
повинен був здійснити на умовах і в
порядку, відповідно до пунктів 2.1., 3.2.,
3.3., 4.1.- 4.5., 4.7., 4.8 кредитного договору та
графіку погашення кредиту.
Згідно пункту 3.5 кредитного договору
банк має право вимагати дострокового
повернення кредитних ресурсів у
випадках порушення пунктів кредитного
договору 3.2, 3.3, 3.5, 4.3, 4.4, 4.7, 4.8.
Відповідачем було порушено
зобов'язання стосовно своєчасного
повернення сум отриманого кредиту та
сплати нарахованих за користування
кредитними коштами процентів,
комісійної винагороди встановлені
умовами кредитного договору за
пунктами 2.1, 3.3, 4.1-4.5, 4.7, 4.8.
Внаслідок того, що з боку відповідача
були порушені вищевказані умови
повернення кредитів та сплати
процентів за користування ними, у
відповідача перед позивачем виникла
прострочена заборгованість, яка станом
на 01.10.2013 року складає:
- прострочена заборгованість за
по курсу Національного Банку України -
- прострочена заборгованість по
становить по курсу
Національного Банку України - 217676,57
грн., загальна сума заборгованості -
Національного Банку України -
Згідно з пунктом 6.1. кредитного
договору за прострочення строку
погашення кредиту та процентів за
користування кредитом відповідачу
нараховані штраф та пеня у розмірі 1%
від простроченої суми за кожний день
прострочення. Сума нарахованої пені
станом на 01.10.2013 року складає:
- пеня за прострочення сплати
кредиту, процентів - 891069,63 грн.
Строкова заборгованість
відповідача перед позивачем за
кредитом, процентами та комісією за
користування кредитом станом на 01.10.2013
- строкова заборгованість за
по курсу Національного Банку України -
- строкова заборгованість по
процентам 1047,30 доларів США, що
становить по курсу Національного Банку
України - 8371,07 грн., загальна сума
становить по курсу Національного Банку
України - 412160,80 грн.
Позивач звертався до відповідача
із вимогою про повернення кредиту, але
заборгованість за кредитним договором
відповідачем не погашена.
Станом на 01.10.2013 року загальна
заборгованість відповідача складає на
загальну суму грошових зобов'язань, що
підлягає сплаті відповідачем позивачу
за кредитним договором № 12-26-И від
еквівалентно - 728311,13 грн. та пені в сумі
В обґрунтування своєї
зустрічної позовної заяви ОСОБА_1
посилається на те, що 10 квітня 2008 року
між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» в особі філії «Слобожанське
РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» було
укладено договір про відкриття
кредитної лінії № 12-26-И.
Відповідно до п.6.1 договору про
відкриття кредитної лінії № 12-26-И за
прострочення повернення кредитних
ресурсів таабо оплати процентів
позичальник сплачує банку пеню з
розрахунку 1% від простроченої суми за
кожен день прострочення. Зазначена
пеня сплачується у випадку порушення
позичальником строків платежів,
передбачених п. 3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 цього
договору, а також будь-яких інших
строків платежів, передбачених цим
договором сплата пені не звільняє
позичальника від зобов'язання сплати
проценти за час фактичного
користування кредитними ресурсами.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Особливості
регулювання відносин за договором про
надання споживчого кредиту
встановлені законом.
Постановою Пленуму ВСУ № 5 від
12.04.1996 року «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів» роз'яснено, що до
відносин, які регулюються Законом
України «Про захист прав споживачів»
відносяться і ті, що виникають із
договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних потреб громадян, у
тому числі про надання кредитів,
відкриття й ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій.
Отже, оскільки банк в особі
відповідача -ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» надав позивачеві споживчий
кредит, то при укладенні цього договору
банк зобов'язаний був дотримуватись
вимог Закону України «Про захист прав
На необхідність застосування
цього Закону України до споживчого
кредитування звернуто увагу у рішенні
Конституційного Суду України № 15-рп2011
від 10 листопада 2011 року за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення
положень пунктів 22, 23 ст.1, ст. 11, ч. 8 ст. 18,
ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист
прав споживачів» у взаємозв'язку з
положеннями частини четвертої статті 42
Конституції України про поширення на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником за договором про надання
споживчого кредиту, що виникають як під
час укладання, так і під час виконання
такого договору положень п.п. 22, 23 ст. 1,
ст. 11 Закону України «Про захист прав
У цьому рішенні Конституційного
Суду України зазначено, що у справі про
захист прав споживачів кредитних
послуг держава забезпечує особливий
захист більш слабкого суб'єкта
економічних відносин, а також фактичну,
а не формальну рівність сторін у
цивільно-правових відносинах, шляхом
визначення особливостей договірних
правовідносин у сфері споживчого
кредитування та обмеження дії принципу
свободи цивільного договору. Це
здійснюється через встановлення
особливого порядку укладення
цивільних договорів споживчого
кредиту, їх оспорювання, контролю за
змістом та розподілу відповідальності
між сторонами договору.
Якщо положення договору визнано
несправедливим, включаючи ціну
договору, таке положення може бути
змінено або визнано недійсним.
З урахуванням вищенаведеного,
пункт 6.1. кредитного договору № 12-26-И
від 10 квітня 2008 року щодо встановлення
сторонами договору пені у розмірі 1% за
кожен день прострочення виконання
зобов'язання за кредитом, що становить
365% від суми неповерненого кредиту
таабо несплачених процентів за рік, є
несправедливим й суперечить принципам
розумності і добросовісності та є
наслідком дисбалансу договірних прав
та обов'язків на шкоду позичальника, а
саме наслідком дисбалансу договірних
прав та обов'язків на шкоду
позичальника, а саме його, як споживача
послуг банку, оскільки дана умова
договору встановлює вимогу щодо сплати
непропорційно великої суми
компенсації у разі невиконання нею
зобов'язання за спірним договором, що
свідчить про включення до кредитного
договору умови, яка за своєю правовою
природою є несправедливою і такою, що
не відповідає нормам Закону України
«Про захист прав споживачів».
В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом Шкода
Н.І. підтримала свій позов в повному
обсязі та просить його задовольнити,
зустрічні позовні вимоги не визнала і
пояснила, що 10 квітня 2008 року між ВАТ
«Банк «Фінанси та кредит» в особі філії
«Слобожанське РУ» правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1
було укладено договір про відкриття
кредитної лінії № 12-26-И. Згідно з
пунктом 6.1. кредитного договору за
прострочення строку погашення кредиту
та процентів за користування кредитом
відповідачу нараховані штраф та пеня у
розмірі 1% від простроченої суми за
кожний день прострочення. Договір
підписаний сторонами. Відповідач умови
договору не виконує, тому виникла
Відповідач за первісним позовом він же
позивач ОСОБА_1 проти первісного позову
заперечує, свій зустрічний позов
підтримує і пояснив, що 10.04.2008 року було
укладено договір про відкриття
кредитної лінії № 12-26-И із строком
користування до 10.04.2023 року. На протязі
4-х років він не порушував умови
кредиту, все сплачував, порушення
почалися коли позивач підняв
відсоткову ставку. Він звертався до
банку з проханням розстрочити суму, але
позитивних результатів це не дало.
Представник відповідача він же позивач
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заперечував проти
первісного позову Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит», так як Дергачівським районним
судом Харківської області було вже
ухвалено рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки. Рішення
набрало чинності. Вважає, що буде мати
місце подвійне стягнення.
Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, як докази
в справі, вважає позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії
«Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» такими, що підлягають
частковому задоволенню, а позовні
вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають
Судом було достовірно встановлено, що
відповідно до умов договору про
відкриття кредитної лінії № 12-26-И від
10.04.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії
«Слобожанське РУ», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Банк «Фінанси та Кредит», відповідачу
позивачем був наданий кредит у розмірі
ставкою в розмірі 17% із строком
користування до 10.04.2023 року.
Відповідачем були порушені
вищевказані умови повернення кредиту
та сплати процентів за користування
ним, у відповідача перед позивачем
виникла прострочена заборгованість,
яка станом на 01.10.2013 року складає:
- прострочена заборгованість за
по курсу Національного Банку України -
- прострочена заборгованість по
становить по курсу
Національного Банку України - 217676,57
грн., загальна сума заборгованості -
Національного Банку України -
Згідно з пунктом 6.1. кредитного
договору за прострочення строку
погашення кредиту та процентів за
користування кредитом відповідачу
нараховані штраф та пеня у розмірі 1%
від простроченої суми за кожний день
прострочення. Сума нарахованої пені
станом на 01.10.2013 року складає:
- пеня за прострочення сплати
кредиту, процентів - 891069,63 грн.
Строкова заборгованість
відповідача перед позивачем за
кредитом, процентами та комісією за
користування кредитом станом на 01.10.2013
- строкова заборгованість за
по курсу Національного Банку України -
- строкова заборгованість по
процентам 1047,30 доларів США, що
становить по курсу Національного Банку
України - 8371,07 грн., загальна сума
становить по курсу Національного Банку
України - 412160,80 грн.
Позивач за первісним позовом
звертався до відповідача із вимогою
про повернення кредиту, але
заборгованість за кредитним договором
відповідачем не погашена.
На підставі ст. 509 ЦК України
зобов'язанням визнається
правовідношення, на підставі якого
одна сторона зобов'язується здійснити
на користь другої сторони певні дії
(передати майно, виконати роботу,
надати послуги, виплатити грошові
кошти та ін.) або утриматися від певних
дій, кредитор має право вимагати від
боржника виконання його зобов'язань,
які повинні бути виконані належним
чином згідно умов договору та вказівок
закону, що зазначено ст. 526 ЦК України.
Припиняються зобов'язання виконанням,
проведеним належним чином.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
Порушенням зобов'язання,
передбаченим ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Правові наслідки
порушення зобов'язання, передбачені ст.
611 ЦК України, в тому числі серед них є
Відповідно до ч. 1 ст. 1049
Цивільного кодексу України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідач ОСОБА_1
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав.
Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
У відповідності до ст. 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Суд вважає можливим
зменшити ОСОБА_1 суму неустойки до
розміру строкової заборгованості по
процентам в розмірі 412160 грн. 80 коп.

Способом захисту цивільних прав у
відповідності до ст. 16 ЦК України є
визнання правочину недійсним. ОСОБА_1
просить визнати недійсним п. 6.1
кредитного договору № 12-26-И від 10
квітня 2008 року щодо встановлення
сторонами договору пені у розмірі 1% за
кожен день прострочення виконання
зобов'язання за кредитом. Позивач
вважає, що зазначений вище пункт
договору не відповідає вимогам Закону
України «Про захист прав споживачів»,
але він не надав суду жодних доказів
для визнання вказаного пункту договору
недійсним. Судом не встановлено, що при
укладанні вищевказаного договору були
порушені вимоги, передбачені ст. 203 ЦК
України. Підставою недійсності
правочину відповідно до ст. 215 ЦК
України є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ст. 203
ЦК України.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 57, 58, 59, 60, 88 ЦПК України,
ст.ст. 16, 203, 215, 509, 526, 530, 549, 551, 610-612, 1048, 1049,
1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Кіровабад Азербайджану,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» заборгованість за
кредитним договором № 12-26-И від 10.04.2008
року в сумі 91118,92 долара США, що
становить в еквіваленті - 728311,13 грн.,
пеню в розмірі 412160,80 грн., а всього на
загальну суму 1140471,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Кіровабад Азербайджану,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» судові витрати:
судовий збір у сумі 3441 грн.

У задоволенні зустрічного позова
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення вступної і резолютивної
частини рішення апеляційної скарги
через Дергачівський районний суд.
Мотивувальна частина рішення буде
виготовлена 08 лютого 2014 року.

Суддя:
Якименко
Л.О.