АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9905/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Озерянська Ж.М. Доповідач - Куценко
Т.Р. Категорія 47
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

26 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на ухвалу Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 09 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа:
Управління Держземагенства у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області про
відновлення меж земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ОСОБА_2 про відновлення меж
земельної ділянки /а.с.3-5, 32-34/.

01 вересня 2014 року ОСОБА_2 надала суду
свої заперечення на зазначений позов в
яких просила позовну заяву повернути
ОСОБА_3 та закрити провадження у даній
справі з підстав неможливості розгляду
справи в порядку цивільного
судочинства /а.с.64-70/.

Ухвалою судді Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 09 жовтня 2014 року у
задоволенні вказаного клопотання про
закриття провадження по справі
відмовлено /а.с. 99-100/.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставить питання про
скасування ухвали та задовольнити
раніше заявлене клопотання та закрити
провадження по справі /а.с. 111-115/.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що скарга не підлягає
задоволенню, а ухвала суду підлягає
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою судді Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 21 липня 2014 року відкрито
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відновлення меж земельної ділянки.

В своїй апеляційній скарзі відповідач
стверджує, що розгляд справи за даним
позовом не можливий в порядку
цивільного судочинства, оскільки п.4
постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» №7 від 16
квітня 2004 року згідно зі статтею 158 ЗК
суди розглядають справи за спорами про
межі земельних ділянок, що перебувають
у власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів. Тобто встановлення меж
земельної ділянки не є компетенцією
суду.

Однак, з наведеними твердженнями
апелянта колегія суддів не може
погодитись, оскільки в зазначеному
пункті пленуму також вказано, що
зазначені спори підлягають розгляду
місцевими судами незалежно від того,
розглядалися вони попередньо органом
місцевого самоврядування або органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів чи ні.

Крім того, відповідно ст.. 158 ЗК України
виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей.

Також згідно до п.7 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» земельні відносини, суб'єктами
яких є фізичні чи юридичні особи,
органи місцевого самоврядування,
органи державної влади, а об'єктами -
землі у межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні частки (паї),
регулюються земельним і цивільним
законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5
Земельного кодексу України; далі - ЗК).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI
"Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності", про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтованого дійшов висновку про
відмову в задоволені клопотання ОСОБА_2
про закриття провадження по справі.

Висновки суду підтверджені належними,
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд дав правильну оцінку
відповідно до норм ЦПК України та є
такими, що відповідають нормам
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування ухвали суду,
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, ухваласуду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 09
жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Куценко Т.Р.

Судді:
Волошин М.П.

Демченко Е.Л.