Справа № 752/6526/13-ц
Провадження № 2/752/271/14
30.01.2014 року Голосіївський районний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Фролова М.О., при секретарі Оксененко
Д.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання правочину
в квітні 2013р. ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулася в Голосіївський районний
суд міста Києва з позовом до ОСОБА_2
(далі - відповідач) про визнання
правочину недійсним, при цьому
В проваджені Голосіївського районного
суду міста Києва знаходиться справа №
витребування майна з чужого
незаконного володіння та скасування
запису про реєстрацію права власності.
При цьому у судових засіданнях по
з'являлася та приймала участь через
представника, уповноваженого за
довіреністю від 22.10.2008р., посвідченої
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
та довіреністю від 12.07.2011р., посвідченою
Теофіпольського районного
нотаріального округу Хмельницької
області ОСОБА_4 В свою чергу, ОСОБА_1
зазначила, що згідно акту амбулаторної
судово-психіатричної експертизи № 94
від 09.07.2009р. та акту стаціонарної
судово-психіатричної експертизи від
26.04.2011р. за № 160 можна вважати ОСОБА_2
станом на 2004р. та 2009р. недієздатною. У
зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_1
просила суд визнати недійсним укладені
ОСОБА_2 правочини, а саме довіреність
від 22.10.2008р., посвідчену приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, та
довіреність від 12.07.2011р., посвідчену
приватним нотаріусом Теофіпольського
районного нотаріального округу
Хмельницької області ОСОБА_4
Представник позивачів у судовому
засіданні позов підтримав та просив
задовольнити позовні вимоги повністю.
У судовому засіданні представник
відповідача позов не визнала та
просила відмовити у задоволені
позовних вимог повністю.
Врахувавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини, на які вони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов до висновків про необхідність
відмовити у задоволенні позову,
виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 як
довірителем було видано повіреним
ОСОБА_5, ОСОБА_6 довіреність від 22.10.2008р.,
посвідчену приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, на представництво
інтересів довірителя перед третіми
особами, у судових органах та органах
Вбачається, що ОСОБА_2 як довірителем
було видано повіреному ОСОБА_5
довіреність від 12.07.2011р., посвідчену
приватним нотаріусом Теофіпольського
районного нотаріального округу
Хмельницької області ОСОБА_4, на
представництво інтересів довірителя
перед третіми особами, у
правоохоронних, судових органах та
органах виконавчої служби.
Разом з цим згідно висновку акту
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи № 94 від 09.07.2009р. ОСОБА_2
станом на 10.03.2004р. та 09.07.2009р. має ознаки
Крім того, відповідно до висновку акту
стаціонарної судово-психіатричної
експертизи від 26.04.2011р. за № 160 ОСОБА_2
станом на 10.03.2004р. не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
В свою чергу суд зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
При цьому ч. 2 ст. 16 ЦК України визначає,
що визнання правочину недійсним є
способом захисту цивільного права.
Разом з цим, суд зазначає, що
оскаржувані довіреності від 22.10.2008р. і
12.07.2011р. було видано ОСОБА_2 як
довірителем для представництва її
інтересів повіреним ОСОБА_5, ОСОБА_6, а
тому зазначені довіреності не
створюють для позивача ОСОБА_1 жодних
зобов'язань, не впливають на її права та
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
При цьому позивачем ОСОБА_1 не
зазначено яким чином та які саме її
права порушено оскаржуваними
довіреностями, для яких належним та
співмірним способом захисту є визнання
у судовому порядку вищезазначених
довіреностей недійсними. Відтак суд
приходить до висновку, що позивачем не
обґрунтовано порушення, оспорювання чи
невизнання будь-якого його
суб'єктивного права.
Разом з цим, відповідно до ч. 3 і 4 ст. 13 ЦК
України, не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах. При здійсненні
цивільних прав особа повинна
додержуватися моральних засад
Крім того суд зазначає, що згідно ч. 2 ст.
30 ЦК України, обсяг цивільної
дієздатності фізичної особи
встановлюється цим Кодексом і може
бути обмежений виключно у випадках і в
порядку, встановлених законом.
При цьому ч. 1 ст. 34 ЦК України
встановлює презумцію дієздатності
фізичної особи, яка досягла
В свою чергу, на момент надання
оскаржуваних довіреностей вік ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, складав більше
Разом з цим, ч. 1 і 4 ст. 36 ЦК України
визначає, що суд може обмежити цивільну
дієздатність фізичної особи, якщо вона
страждає на психічний розлад, який
істотно впливає на її здатність
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) керувати ними. Цивільна
дієздатність фізичної особи є
обмеженою з моменту набрання законної
сили рішенням суду про це.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України,
фізична особа може бути визнана судом
недієздатною, якщо вона внаслідок
хронічного, стійкого психічного
розладу не здатна усвідомлювати
значення своїх дій та (або) керувати
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК
України, фізична особа визнається
недієздатною з моменту набрання
законної сили рішенням суду про це.
В свою чергу в матеріалах справи
відсутнє та суду не надано рішення суду
про визнання обмежено дієздатною чи
недієздатною ОСОБА_2 на момент чи в
період надання оскаржуваних
До того ж суд зазначає, що висновки акту
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи № 94 від 09.07.2009р. та акту
стаціонарної судово-психіатричної
експертизи від 26.04.2011р. за № 160
стосуються окремих часових проміжків
станом на 10.03.2004р. та 09.07.2009р., та не
визначають стан відповідача на дату
видання оскаржуваних довіреностей, а
саме на 22.10.2008р. і 12.07.2011р.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України
унормовано, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог та
відсутність підстав для визнання
недійсними оскаржуваних довіреностей
від 22.10.2008р. і 12.07.2011р., у зв'язку з чим
вважає необхідним відмовити у
Керуючись ст. ст. 1-5, 8, 10, 11, 26, 27, 30, 60, 109, 118,
119, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання правочину недійсним -
відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка його оскаржує протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення. Апеляційна скарга подається
до Апеляційного суду міста Києва через
Голосіївський районний суд міста
Києва.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя