АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

[1]

27 лютого 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі - Бабіч
К.А., Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди,

за апеляційними скаргами ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 20.12.2013 року,

встановила:

позивач у вересні 2013 р. звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідачів солідарно на його
користь матеріальну шкоду, яка була
заподіяна йому в результаті залиття
належного йому нежилого приміщення
АДРЕСА_2 в сумі 334 408 грн., упущену вигоду
в розмірі 100 000 грн. та судові витрати.
В ході розгляду справи позивач уточнив
свої вимоги та просив стягнути
матеріальну шкоду в розмірі 295 080 грн.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 20.12.2013 року позовні вимоги
було задоволено частково - стягнуто з
відповідачів солідарно на користь
позивача матеріальну шкоду та судові
витрати, в задоволенні вимог про
відшкодування упущеної вигоди -
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідачі подали апеляційні скарги,
в яких просять скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення - про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин по справі.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню за такими підставами.

При зверненні до суду, позивач
обґрунтовував свої вимоги наступним.
Йому на праві приватної власності
належать нежилі приміщення АДРЕСА_2,
які він передав в оренду ТОВ
«Маркет-Сервіс ЛТД» за договором від
01.01.2012 р. В даний час у вказаних
приміщеннях розташований ресторан
«Київський». 25.08.2013 р. вказані
приміщення було залито внаслідок
прориву гнучкої підводки в АДРЕСА_1,
яка розташована на другому поверсі
того ж будинку. В результаті залиття
було ушкоджено майно та оздоблення
стель, стін та підлог, вартість
відновлення якого позивач визначив
спочатку в сумі 334 408 грн. Також позивач
вказував про те, що внаслідок залиття
орендар не міг використовувати
ресторан за призначенням, а тому
просив стягнути 100 000 грн. як упущену
вигоду, що становить розмір місячної
орендної плати.

Оскільки АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка є недієздатною,
позивач просив стягнути вказану
матеріальну шкоду солідарно з ОСОБА_3
та ОСОБА_2, який є опікуном
недієздатної.

В ході розгляду справи (а/с 66 т. 1)
представник позивача уточнив вимоги
та просив стягнути матеріальну шкоду з
відповідачів в сумі 295 282 грн. - вартість
ремонтно-будівельних робіт, які
необхідно провести в приміщенні, 11 812
грн. - вартість робіт по відновленню
іншого майна - 1 стілець, 5 столів та
штори, 2 000 грн. - вартість проведення
експертного дослідження, 100 000 грн. -
упущена вигода.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 20.12.2013 р. позовні вимоги
було задоволено частково - стягнуто з
відповідачів солідарно на користь
позивача матеріальну шкоду в розмірі
295 282 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідальність за спричинену шкоду
мають нести співвласники АДРЕСА_1, та
стягнув з них солідарно матеріальну
шкоду, яка була завдана ушкодженням
нежилих приміщень. В основу рішення
суд першої інстанції поклав Висновок
експертного будівельно-технічного
дослідження від 07.10.2013 р. В частині
стягнення упущеної вигоди суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
28.08.2013 р. уклав з ТОВ «Маркет-Сервіс ЛТД»
додаткову угоду до Договору оренди,
згідно з якою орендар звільняється від
сплати орендної плати на час
проведення ремонтних робіт у
приміщенні, і фактично позивач
погодився на неотримання вказаних
коштів, а тому не можуть бути
застосовані положення ч. 2 п. 2 ст. 22 ЦК
України.

Однак повністю погодитись з таким
висновком суду першої інстанції
неможна, оскільки він не відповідає
встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, 25.08.2013 р. в
нежилому приміщенні за адресою:
АДРЕСА_2 сталось залиття із
розташованої поверхом вище АДРЕСА_1
27.08.2013 р. комісією в складі головного
інженера Матвієнко М.Н., майстрів
технічних дільниць Папка Т.В. та
Чайкіної Л.О., які є працівниками КП
«Центральний» Подільського району м.
Києва, було складено Акт про
обстеження приміщення ТОВ
«Маркет-Сервіс ЛТД» щодо залиття. При
цьому було встановлено, що мало місце
залиття: на першому поверсі в залі для
відвідувачів, в підвальному приміщенні
в залі для відвідувачів, в кімнаті для
миття посуду. Також зазначається про
вихід з ладу двох кондиціонерів.
Причиною залиття було встановлено
прорив гнучкої підводки до мийки, яка
була встановлена самовільно
мешканцями АДРЕСА_1 поверхом вище.

Відповідач ОСОБА_2 та представники
позивача по справі в судовому
засіданні визнали вказаний Акт як
належний доказ по справі та погодились
з його змістом щодо причини залиття та
зазначених в ньому наслідків залиття.

В позовній заяві позивач вказав розмір
заподіяної йому шкоди в сумі 334 408 грн.,
яка була визначена у Висновку про
вартість об'єкта, складеному ТОВ
«Агентство експертної оцінки». В
наступному позивачем було замовлено
експертне будівельно-технічне
дослідження в ТОВ «Експертно-оціночна
компанія «Система». У Висновку
експертного будівельно-технічного
дослідження від 07.10.2013 р. було визначено
вартість ремонтно-будівельних робіт,
які необхідно провести в приміщеннях
ресторану «Київський», яка становить 295
282 грн. Суд першої інстанції в своєму
рішенні зазначив, що бере до уваги
вказаний висновок як доказ, а також -
другий висновок експертизи, в якому
відображена майнова шкода, спричинена
саме приміщенню. При цьому суд першої
інстанції зазначив, що «з урахуванням
допущених помилок у висновку експерта,
з урахуванням ч. 6 ст. 147 ЦПК України та
відсутності клопотань відповідачів
про необхідність проведення судової
експертизи, суд не може погодитись з
зауваженнями, викладеними у рецензії,
та оцінює докази по справі у порядку
ст. 212 ЦПК України та приймає як доказ,
експертний висновок, наданий
позивачем».

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. В даному
випадку наданий позивачем Висновок
експертного будівельно-технічного
дослідження від 07.10.2013 р. не можна
визнати як належний доказ по справі.

При розгляді справи в суді першої
інстанції Київським науково-дослідним
інститутом судових експертизи МЮ
України було зроблено 04.11.2013 р.
рецензію на даний Висновок, в якій
вказується, що даний висновок за
порядком складання в цілому відповідає
вимогам положень ЦПК України та
Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень, затвердженої
наказом МЮ України від 08.10.1998 р. №53/5,
однак містить недоліки, які могли
вплинути на висновки дослідження. (а/с50
т. 2). Зокрема, в рецензії вказується про
невідповідність виду та об'єму робіт
тим пошкодженням, які вказано в Акті
про залиття.

В описовій частині даного Висновку від
07.10.2013 р. вказується, що на час
проведення обстеження вже виконані
ремонтно-будівельні роботи по
відновленню опорядження стін, стель та
підлоги після залиття, не відновлено
лише опорядження стелі в кімнатах №3
та №6, видимих дефектів та пошкоджень,
які б могли утворитись внаслідок
залиття, не виявлено (а/с 67-73 т. 1).

Представники позивача визнали, що при
складанні Висновку дані про обсяг та
характер ушкоджень, площу приміщень та
їх оздоблення використовувались з
Висновку про вартість від 02.09.2013 р.,
оскільки ремонтні роботи були вже
виконані.

Колегія суддів не вважає вказаний
Висновок експертного
будівельно-технічного дослідження від
07.10.2013 р. належним доказом по справі,
оскільки при його складанні були
використані вихідні дані з іншого
Висновку. В обох Висновках
зазначаються види
ремонтно-будівельних робіт та площа
приміщень, які не відповідають
пошкодженням, вказаним в Акті про
залиття від 27.08.2013 р.

При розгляді справи в суді апеляційної
інстанції відповідачами ОСОБА_3,
ОСОБА_2, та їх представниками було
заявлено клопотання про призначення по
справі судової експертизи на предмет
визначення вартості
ремонтно-будівельних робіт, які
необхідно провести для ліквідації
наслідків залиття 25.08.2013 р. в належних
позивачу приміщеннях. Для призначення
експертизи необхідно було встановити
вихідні дані - які саме приміщення
були ушкоджені та характер і площу
таких ушкоджень. Жоден із
представників позивача не зміг
визначити відповідно до даних
Технічного паспорту на нежилі
приміщення АДРЕСА_2, які саме
приміщення та на якому поверсі були
ушкоджені.

У п. 1.3 Висновку про вартість об'єкта,
складеному ТОВ «Агентство експертної
оцінки» від 02.09.2013 р., вихідні дані з
якого використовувались при
виготовленні Висновку експертного
будівельно-технічного дослідження від
07.10.2013 р., зазначено, що процедура
оцінки включала в себе наступні кроки:
огляд об'єкта оцінки, бесіда з
власником, дослідження ринку
будівельних матеріалів, робота
оцінювача по визначенню вартості
будівельних матеріалів і
оздоблювальних робіт, визначення
загальної вартості витрат. В п. 3.2
розділу 3 «Опис об'єкта оцінки»
зроблено тільки посилання на Акт про
залиття, складений комісією КП
«Центральний» Подільського району м.
Києва 27.08.2013 р. і про будь-яке інше
візуальне обстеження не зазначено. В
додатках до Висновку містяться
фотографії окремих елементів підлоги,
стелі, стін та дверей, які також не
дають змоги ідентифікувати обсяг та
характер пошкоджень і навіть
приміщень. З цих же підстав не можна
визнати як доказ по справі наданий
представниками позивача примірник
Дефектного акту, в якому міститься
підпис ОСОБА_2 З урахуванням
викладеного в задоволенні вказаного
клопотання було відмовлено.

Наданий представником позивача
ОСОБА_10 Договір на виконання ремонтних
робіт, укладений між ОСОБА_1 та ФОП
ОСОБА_11 від 01.09.2013 р., вартість яких
становить 302 539 грн. 78 коп. (а/с 195 т. 2),
також не може розглядатись як доказ на
підтвердження завданої позивачу
матеріальної шкоди, оскільки цей доказ
не надавався при зверненні до суду і
при розгляді справи в суді першої
інстанції.

Враховуючи, що в Акті про залиття,
складеному комісією КП «Центральний»
Подільського району м. Києва 27.08.2013 р.
було зазначено про пошкодження двох
кондиціонерів і відповідач ОСОБА_2
визнав в судовому засіданні цей факт,
колегія суддів вважає в цій частині
позовні вимоги обґрунтованими та
стягує з відповідача на користь
позивача вартість двох кондиціонерів
та їх монтаж в сумі 8 229 грн. 12 коп. (3 269
грн. 46 коп.+845 грн. 10 коп. х 2).

Заявлені вимоги про відшкодування
вартості 4 штор, 1 стільця та 5 столів
взагалі не були розглянуті судом
першої інстанції і рішення з цього
приводу ухвалено не було. В заяві про
зменшення позовних вимог від 15.10.2013 р.
представник позивача вказує, що
вартість цього майна вказана в
Висновку про вартість завданої шкоди
нежилому приміщенню АДРЕСА_2 внаслідок
залиття, виготовленого ТОВ «Агентство
експертної оцінки» від 02.09.2013 р. Однак
вказана вимога задоволенню не
підлягає, оскільки в Акті про залиття
від 27.08.2013 р. не вказано кількість
столів та стільців, які було ушкоджено
в результаті залиття. Характер
ушкоджень 1 стільця та 1 стола та
потреба в заміні 4 столів та 4 штор у
цьому Висновку не визначалась.

Слід також зауважити, що при зверненні
до суду позивач посилався на Висновок
про вартість завданої шкоди нежилому
приміщенню АДРЕСА_2 внаслідок залиття,
виготовленого ТОВ «Агентство
експертної оцінки» від 02.09.2013 р. Однак
07.10.2013 р. на замовлення представника
позивача було ТОВ «Експертно-оціночна
компанія «Система» виготовлено
Висновок експертного
будівельно-технічного дослідження і
представники позивача не посилались на
Висновок від 02.09.2013 р. як на належний
доказ по справі. При цьому
представники позивача пояснили, що
необхідність замовлення другого
Висновку була викликана необхідністю
уточнити вартість ремонтних робіт для
відновлення тільки оздоблення
приміщення, без зазначення іншого
майна.

З цих же підстав не може бути
задоволена позовна вимога про
стягнення на користь позивача вартості
виготовлення ТОВ «Агентство
експертної оцінки» Висновку про
вартість завданої шкоди нежилому
приміщенню АДРЕСА_2 внаслідок залиття
від 02.09.2013 р. в сумі 2 000 грн.

Також не можна погодитись з висновком
суду першої інстанції щодо підстав для
відмови у задоволенні позовної вимоги
про стягнення упущеної вигоди,
оскільки укладення 28.08.2013 р.
Додаткової угоди до Договору оренди
нежилих приміщень від 01.01.2012 р., згідно з
яким ТОВ «Маркет-Сервіс ЛТД»
звільняється від плати за весь час,
протягом якого майно не могло бути
використане (з 28.08.2013 р. по 28.09.2013 р.)
стосується лише відносини, які виникли
між ОСОБА_1, як орендодавцем та
орендарем. Саме неможливість
отримання орендної плати протягом
місяця в сумі 100 000 грн. є
обґрунтуванням упущеної позивачем
вигоди. Однак відповідно до ч. 4 ст. 623 ЦК
України відшкодування упущеної вигоди
(неодержаних доходів) може мати місце
лише у договірних зобов'язаннях, тоді
як між ОСОБА_1 та відповідачами такого
зобов'язання немає.

Доводи апелянтів про те, що ОСОБА_1 не
поніс матеріальних збитків в
результаті залиття вказаних нежилих
приміщень, є безпідставними, оскільки
він є власником вказаних приміщень і
доказів того, що ремонт приміщень
відбувався за рахунок орендаря - ТОВ
«Маркет Сервіс ЛТД», в матеріалах
справи немає. Посилання на п. 2.1.4, 2.1.7
Договору оренди нежилих приміщень від
01.10.2012 р., укладеного між ОСОБА_1 та
товариством є безпідставним, оскільки
зазначений договір регулює відносини
між ними щодо користування орендованим
приміщенням та не стосуються випадків,
коли шкоду власнику було заподіяно в
результаті дій інших осіб. Теж саме
стосується доводів щодо обов'язку
орендаря застрахувати приміщення та
обладнання, передбаченого в 2.1.13
Договору оренди, оскільки таке
страхування пов'язане лише з
діяльністю орендаря, при здійсненні
якої на нього може бути покладено
відповідальність по відшкодуванню
завданих збитків.

Також не заслуговують на увагу доводи
апелянтів щодо відсутності підстав для
покладення цивільної відповідальності
на ОСОБА_2, як опікуна недієздатної
ОСОБА_5, який може нести таку
відповідальність лише в разі
заподіяння шкоди безпосередньо
недієздатною особою в силу ст. 1184 ЦК
України. Співвласниками АДРЕСА_1 є
ОСОБА_3 (2/3) та ОСОБА_5 (1/3), на яких
покладається обов'язок щодо утримання
належного їм майна відповідно до ст. 322
ЦК України. Оскільки причиною залиття
став неналежний стан сантехнічного
обладнання в квартирі,
відповідальність за заподіяну шкоду
було правильно покладено на ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, який будучи опікуном здійснює
управління нерухомим майном, належним
підопічному в силу ст. 72 ЦК України.

ОСОБА_2 призначений опікуном ОСОБА_5
рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 10.08.2004 р. Саме в якості
опікуна ОСОБА_5 він 11.06.2013 р. уклав з ФОП
ОСОБА_4 Договір оренди зазначеної
квартири.

Також не може бути підставою для
звільнення від цивільної
відповідальності посилання на той
факт, що на момент залиття власники
квартири в ній не проживали і квартира
була передана в оренду третій особі по
справі - ОСОБА_4, яка згідно з умовами
договору (п.6) мала утримувати
орендований об'єкт в справному стані
та мала відшкодувати збитки сусідам,
якщо вони завдані з вини орендаря. Як
видно з обставин справи, залиття
сталось через розрив гнучкої підводки
в мережі водопостачання, яка була
встановлена орендодавцем, розрив
стався в той час, коли в квартирі нікого
не було і квартира перебувала під
охороною. Тому відсутні підстави
стверджувати, що залиття відбулось з
вини орендаря.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
а по справі слід ухвалити нове рішення
про часткове задоволення позовних
вимог щодо відшкодування матеріальної
шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 20.12.2013 р. скасувати та
ухвалити по справі нове рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
солідарно на його користь матеріальну
шкоду в розмірі 8 229 грн. 12 коп. та
судовий збір в сумі 291 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2458/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Супрун Г.Б.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.