Номер провадження 22-ц/775/302/2014
Головуючий в 1 інстанції Марченко Л.М.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого - судді Зінов'євої А.Г.,

суддів: Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,

при секретарі Забавіній М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором кредиту та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання недійсним підвищення
відсоткової ставки та безпідставним
нарахування заборгованості за
підвищеною відсотковою ставкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 19 листопада 2013
року,-

В С
Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 19 листопада 2013
року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволенні. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ КТНЗАК08220065 від 28.03.2007 року станом на
21.11.2011 року: за кредитом в розмірі 14039,64
грн., за відсотками за користування
кредитом - 10316,32 грн., пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором - 3 860,78 грн., а всього - 28 216,74
грн. та судовий збір в розмірі 282,17 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

На вказане рішення суду відповідачка
подала апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у
повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
реєстр почтових відправлень не є
належним доказом письмового
повідомлення позивача про зміну умов
договору. Посилання представника ПАТ
КБ «ПриватБанк» на реєстр відправлення
з відміткою про його отримання
відділенням зв'язку не є належним
доказом виконання позивачем вимог
договору про повідомлення відповідача
щодо зміни умов договору - підвищення
відсоткової ставки.

Зазначає, що дії позивача порушують її
права, оскільки вона була позбавлена
можливості у разі незгоди із зміною
договору повернути суму кредиту в
повному обсязі, винагороду, відсотки за
фактичний строк його користування, в
повному обсязі виконати інші
зобов'язання за договором протягом 30
календарних днів з дати отримання
повідомлення про таку вимогу від банку.
Також, позивачем не надано жодного
доказу на підтвердження того, що було
укладено додаткову угоду з приводу
зміни договору та підвищення
відсоткової ставки, що також є
порушенням чинного законодавства.

Вказує, що сплативши усі платежі за
кредитним договором до 25.03.2010 року у
розмірі 2 116,29 грн. щомісяця вона
виконала умови кредитного договору в
повному обсязі.

Позивачка та її представник - ОСОБА_2
підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Бикова М.А. просила її відхилити.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, сторони, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції по справі
встановлено, що 28.03.2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № КТНЗАК08220065,
відповідно до п. 7.1 якого банк
зобов'язався надати позичальнику
ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом
перерахування на відкритий у
«ПриватБанку» поточний рахунок
№1461 ТОВ «Краматорський
Автоцентр-ВАН» на строк з 28.03.2007 року по
25.03.2010 року включно у вигляді не
поновлюваної кредитної лінії у розмірі
66 438,40 грн. (кредит) на наступні цілі: 54 150
грн. - купівля автомобіля, а також у
розмірі 8 784,68 грн. - на оплату страхових
платежів у випадках та згідно порядку,
передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного
договору, зі сплатою за користування
кредитом відсотків у розмірі 1,34% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом і винагорода за надання
фінансового інструменту у розмірі 1,00%
від суми виданого кредиту у момент
надання кредиту, щомісяця в період
сплати у розмірі 0,14% від суми виданого
кредиту, та винагороди за проведення
додаткового моніторингу, згідно п. 6.2
даного договору.

Період сплати визначений як період з 1
по 5 число кожного місяця. Погашення
заборгованості за договором повинно
було здійснюватися в наступному
порядку: щомісяця в період сплати
позичальник повинен надати банку кошти
(щомісячний платіж) в сумі 2 116,29 грн. для
погашення заборгованості за кредитним
договором, що складається із
заборгованості по кредиту, відсоткам,
винагороді, комісії. (т. 1, а. с. 8)

На підставі вказаного кредитного
договору ПАТ КБ «ПриватБанк» 29.03.2007
року здійснив в інтересах ОСОБА_1
оплату на користь ТОВ «Краматорський
Автоцентр-ВАН» за автомобіль ГАЗ 3302 414 в
сумі 54 150 грн., перерахував страхові
премії ЗАТ «Інгострах» за страхування
автомобіля в сумі 2 657,48 грн. та особисте
страхування ОСОБА_1 в сумі 270,75 грн., на
користь ДП «Інформаційний центр МЮУ» -
за реєстрацію обмежень рухомого майна
в сумі 34 грн., а також узяв винагороду за
надання фінансового інструменту в сумі
541,50 грн., а всього - 57 653,73 грн., що
підтверджується розрахунком та
копіями меморіальних ордерів.

Згідно п. 2.1.3 кредитного договору,
зокрема, позичальник звертається до
банку про надання йому кредиту на
оплату чергових страхових платежів
відповідно до договорів страхування,
укладених відповідно до п. 2.2.7 даного
договору, і доручає банку щорічно
перераховувати необхідну для цього
суму коштів згідно договорів
страхування. Перерахування кредитних
коштів банк зобов'язується провадити у
випадку не пред'явлення позичальником
документів, що підтверджують сплату
чергових страхових платежів за рахунок
інших джерел, до дат їхньої сплати,
передбачених договорами страхування.
Перерахування коштів на сплату
чергових страхових платежів
здійснюється в національній валюті
України.

Згідно п. 2.27 кредитного договору, у
випадку не подання позичальником банку
підтверджуючого документа про сплату
чергових страхових платежів по
погодженим з банком договорам
страхування, банк сплачує страхові
платежі за рахунок кредиту, направлену
на оплату чергового страхового платежу
і сплатити відсотки за його
користування не пізніше 30 днів з дня
перерахування банком страхового
платежу. У разі непогашення цієї
частини кредиту в зазначений термін,
вона вважається простроченою і
позичальник зобов'язаний сплатити
відсотки за її користування відповідно
до п. 3.2, п. 3.8 даного договору.

Відповідно до наведених умов
кредитного договору, у зв'язку з
неподанням позичальником ОСОБА_1 банку
документів про сплату чергових
страхових платежів, ПАТ КБ
«ПриватБанк» здійснив перерахування
на користь ЗАТ «Інгострах» коштів за
рахунок кредиту у 2008 році у вигляді
страхових премій за страхування
автотранспорту в сумі 2 540,55 грн. та по
договору особистого страхування - 270,75
грн., що підтверджується копіями
відповідних меморіальних ордерів від
27.03.2008 року та у 2009 році відповідно - 2
428,77 грн. та 270,75 грн., що підтверджується
копіями меморіальних ордерів від 27.03.2009
року. (т. 2, а. с. 44, 45)

Суд першої інстанції дійшов до
висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягають задоволенню,
оскільки банком виконані умови
кредитного договору та вимоги чинного
законодавства щодо кредитування та
повідомлення боржника про підвищення
відсоткової ставки, а боржниця ОСОБА_1
погодилася та зобов'язалася виконувати
свої зобов'язання за договором кредиту,
однак допустила прострочення
погашення кредиту, зокрема при
перерахуванні банком страхових
платежів, у зв'язку з чим, станом на
21.11.2011 року утворилася заборгованість в
розмірі 28 216,74 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 14 039,64
грн., заборгованості за відсотками за
користування кредитом - 10 316,32 грн., пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором - 3 860,78 грн., що
підтверджується розрахунком.

При цьому суд посилався на ст. ст. 526, 554,
625, 642, 1046-1054 ЦК України та не прийняв до
уваги доводи відповідачки щодо
фіктивності наданих банком копій листа
та реєстру поштових відправлень № 331 avt,
оскільки вказані докази належним чином
засвідчені, а реєстр поштових
відправлень містить печатку поштового
відділення про отримання переліченої і
ньому кореспонденції.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, суд обґрунтовано зазначив, що
ОСОБА_1 не подавала до банку заяву з
запереченнями проти підвищення
відсоткової ставки по кредиту, а з
лютого 2009 року сплачувала проценти за
користування кредитом за новою
ставкою, тобто прийняла пропозицію
банку.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції не знайшов підстав для
визнання дій банку щодо підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором та нарахування
неправомірними.

З вказаними висновками суду можливо
погодитися, виходячи за наступного.

Як зазначено у ст. 628 ЦК України, зміст
договору становлять умова (пункти)
визначені на розсуд сторін та
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Пунктом 2.3.1 кредитного договору
передбачене право банку збільшення в
односторонньому порядку розміру
відсоткової ставки за користування
кредитом при зміні кон'юнктури ринку
грошових ресурсів в Україні, а саме:
зміні курсу долару США до гривні більше
ніж на 10% у порівняні з курсом долару
США до гривні, встановленого НБУ на
момент укладання даного договору;
зміні облікової ставки НБУ; зміні
розміру відрахувань у страховий
(резервний) фонд або зміні
середньозваженої ставки по кредитах
банків України у відповідній валюті (за
статистикою НБУ). При цьому Банк
надсилає Позичальникові письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки за 20 днів до набрання сили
зміненої процентної ставки. (а. с. 6 т. 1)

Дані пункти договору кредиту
ґрунтуються на нормам діючого на той
час цивільного законодавства, а
відповідачка на свій розсуд уклала
договір з банком та погодилася з його
умовами.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в абзацах 3 та 4 пункту 28 постанови
від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», при
вирішенні питання щодо правомірності
підвищення банком чи іншою фінансовою
установою процентної ставки суди також
повинні розрізняти умови кредитного
договору, які встановлюють
односторонню зміну умов договору, від
умов договору, що встановлюють
погоджену сторонами процедуру зміни
договору шляхом прийняття
позичальником пропозиції кредитора
про зміну умов договору відповідно до
вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку,
визначеному частиною шостою статті 1056-1
ЦК. Наприклад, не є односторонньою
зміною умов договору та не суперечить
статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої
процентної ставки залежно від зміни
обставин кредитного ризику
(неукладення договору страхування,
припинення договору застави/іпотеки
тощо), якщо в кредитному договорі
визначено обставини, за якими
застосовується інша фіксована
процентна ставка, та її розмір. При
підвищенні процентної ставки
з'ясуванню підлягають визначена
договором процедура підвищення
процентної ставки (лише повідомлення
позичальника чи підписання додаткової
угоди тощо); дії позичальника щодо
прийняття пропозиції кредитора тощо.

Листом банку від 06.01.2009 року №15536 ОСОБА_1
була повідомлена про підвищення
розміру відсоткової ставки за вказаним
договором кредиту до 27,48 % річних,
починаючи з 01.02.2009 року. У випадку
незгоди із зазначеними змінами
кредитного договору, їй було
запропоновано у строк не пізніше 20.01.2009
року звернутися до банку з письмовим
повідомлення про свою незгоду та
достроково погасити кредитну
заборгованість. (а. с. 78)

Факт відправлення вказаного листа на
адресу ОСОБА_1 підтверджується
реєстром поштових відправлень № 331 avt
на якому міститься штамп поштового
відділення від 08.01.2009 року. (а. с. 79 - 80)

Зазначені документи суд першої
інстанції правильно розцінив як докази
належного повідомлення позичальника
про підвищення процентної
(відсоткової) ставки.

Як встановлено ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги
відповідачки про те, що вказаний лист
та реєстр поштових відправлень
сфальсифіковані банком ґрунтуються на
припущеннях, оскільки її твердження не
підтверджені належними доказами.

З огляду на викладене, висновки суду
першої інстанції відповідають вимогам
закону та обставинам справи, а доводи
апеляційної скарги відповідачки не
заслуговують на увагу, оскільки не
ґрунтуються на законі і умовах
договорів, та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального або процесуально права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1
п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 19 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: