Справа №2/638/598/14
РІШЕННЯ

Іменем України

« 03» лютого 2014 року
м. Харків

Дзержинський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого судді: КУПІНОЇ М.А.,

при секретарі: САЄНКО С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Харківська
філія ПАТ «КБ «ПриватБанк», комунальне
підприємство «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації», десята
Харківська державна нотаріальна
контора міста Харкова про визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із
зазначеним позовом. При цьому
посилалася на наступне.

З 30 липня 1999 року по 15 травня 2012 року
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4. Під час шлюбу подружжя
придбало наступне майно: гараж НОМЕР_2
та НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1,
автомобіль «DAEWOO-TICO», 1997 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1 та був
відкритий на ім'я ОСОБА_4 вкладний
рахунок в Харківській філії ПАТ КБ
«ПриватБанк».

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

Після його смерті спадкоємцями
залишились його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Оскільки вказані особи, які зазначені
відповідачами по справі, претендують
на визнання за ними права власності на
все майно, що залишилось після смерті
ОСОБА_4, в тому числі й на придбане
подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у шлюбі,
позивач просила визнати її право
власності на 1/2 частину гаража НОМЕР_2
та гаража НОМЕР_3, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, 1/2 частину автомобілю
«DAEWOO-TICO», 1997 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1 та 1/2 частину
грошових коштів, що зберігаються на
рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_4 в
Харківській філії ПАТ «КБ
«ПриватБанк».

Також просила зобов'язати КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» зареєструвати право
власності на 1/2 частину гаража НОМЕР_2
та гаража НОМЕР_3, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1.

В подальшому в судовому засіданні 03
лютого 2014 року представник позивача
подала заяву про залишення без
розгляду позовних вимог в частині
визнання права власності на 1/2 частину
грошових коштів, що зберігаються на
рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_4 в
Харківській філії ПАТ «КБ
«ПриватБанк», і ця заява була
задоволена судом.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги, окрім
залишених без розгляду, підтримувала в
повному обсязі, просила суд їх
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2
позовні вимоги в цій частині визнавала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, причин неявки суду не надала.

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не надали.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача
ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи,
дійшов наступного.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
представниками сторін, що з 30 липня 1999
року по 15 травня 2012 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому
шлюбі (а.с. 6).

За час перебування у шлюбі подружжям
було набуте наступне майно: гараж
НОМЕР_2 та гараж НОМЕР_3, розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7), автомобіль
«DAEWOO-TICO», 1997 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу),
а відповідно до ч. 1 ст. 70 частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1
належить по 1/2 частині гаражу НОМЕР_2 та
гаражу НОМЕР_3, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, а також автомобілю «DAEWOO-TICO», 1997
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1.

З огляду на наведене, а також за умови
визнання представником відповідача
ОСОБА_2 позову відповідно до ч. 4 ст. 174
ЦПК України, суд задовольняє позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею
право власності на 1/2 частину гаража
НОМЕР_2 та гаража НОМЕР_3, розташованих
за адресою: АДРЕСА_1, та на 1/2 частину
автомобілю «DAEWOO-TICO», 1997 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1.

Разом з тим, в частині позовних вимог
щодо зобов'язання КП «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
зареєструвати право власності на 1/2
частину гаража НОМЕР_2 та гаража НОМЕР_3,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, за
ОСОБА_1 слід відмовити за наступних
підстав.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, захисту в судовому порядку
підлягають порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи чи інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, інтереси держави.

Позивачем не доведено факту порушення
її прав, свобод чи інтересів з боку КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», оскільки позивачем не
надано жодного доказу відмови їй КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» в реєстрації права
власності на 1/2 частину гаража НОМЕР_2
та гаража НОМЕР_3, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись
Керуючись ст.ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину гаража НОМЕР_2, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину гаража НОМЕР_3, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину автомобілю «DAEWOO-TICO», 1997 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову,
вжиті відповідно до ухвали
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 13 лютого 2013 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд м.
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення складено 08 лютого
2014 року.

Суддя: