У х в а л а

іменем україни

27 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Остапчука Д.О., Гончара В.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
м. Ірпеня в інтересах держави до
Коцюбинської селищної ради Київської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа:
комунальне підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство», про
визнання недійсним рішення, державних
актів на право власності на землю,
визнання права власності на земельну
ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_5
на заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 01 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 04 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року прокурор м. Ірпеня
Київської області звернувся до суду з
позовом до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа: комунальне
підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство», у якому
просив визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року щодо передачі у
власність ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0,1500 га для будівництва і
обслуговування будинку по АДРЕСА_1,
визнати недійсним виданий ОСОБА_4
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 922088 з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_5 та скасувати його державну
реєстрацію, а також просив визнати за
державою право власності на земельну
ділянку.

На обґрунтування своїх вимог посилався
на ті обставини, що в ході перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства прокуратурою виявлено,
що передача земельної ділянки у
власність відповідача відбулася із
порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки вона перебуває
поза межами смт. Коцюбинське,
генеральним планом якого не
передбачено її відведення відповідачу
під будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, отже рішення про
передачу у власність спірної земельної
ділянки прийнято, а державний акт
видано з порушенням чинного
законодавства, а договір її
купівлі-продажу укладений у
подальшому є нікчемним, як такий, що
порушує публічний порядок, просив
задовольнити позов.

Рішенням Ірпінського міського суду
від 01 червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалами апеляційного суду Київської
області від 28 листопада 2013 року
та від 4 серпня 2014 року, позов
задоволено частково.

Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 1997/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та перечу у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1», визнано недійсним
державний акт на право власності серії
ЯЖ № 922088 на ім'я ОСОБА_4 на земельну
ділянку площею 0,15 га за цією адресою з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_5 та скасовано його державну
реєстрацію. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
в частині задоволення позову про
визнання недійсним державного акту та
скасування його державної реєстрації
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким відмовити у задоволенні цієї
частини позову, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню
з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з рішенням якого
погодився суд апеляційної інстанції,
надавши належну оцінку обставинам
справи, повно та всебічно з'ясувавши та
встановивши їх, правильно виходив з
того, що спірна земельна ділянка
знаходилась поза межами смт.
Коцюбинське, оскільки на момент
прийняття рішення межі смт.
Коцюбинське у встановленому законом
порядку не були визначені та не
встановлені, а тому рішення
Коцюбинської селищної ради про її
передачу відповідачу не відповідає
вимогам земельного законодавства, що є
підставою для визнання недійсним
рішення та державного акта з відміткою
про перехід права власності та
скасування його державної реєстрації.

При цьому судами правильно
застосовані статті 12, 116, 122, 125, 126, 152, 155,
173, 174, 176 ЗК України, пункт 12 розділу X
«Перехідні положення» ЗК України,
оскаржувані судові рішення ухвалені з
дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів,
обґрунтовано викладених у
мотивувальних частинах оскаржуваних
судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно відхилити, заочне рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 01 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 04 серпня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 01 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 04 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.П.
Касьян

Д.О. Остапчук

В.П. Гончар