Справа № 524/8249/13-ц
Провадження № 2/524/96/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03.02.2014 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого - судді - Середа А.В.

при секретарі - Кот А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Кременчуцької міської ради
Полтавської області та ОСОБА_2, третя
особа Перша Кременчуцька державна
нотаріальна контора про визнання
права власності,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука, Полтавської області з
вищевказаним позовом.

В позові вказував, що його батькові,
ОСОБА_1, на праві власності належав
житловий будинок по АДРЕСА_1.

Після смерті батька спадщину прийняла
мати, ОСОБА_4. На її ім'я державним
нотаріусом Першої кременчуцької
державної нотаріальної контори
Бухаровою С.К. 05.09.2000 видано два
свідоцтва про право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1: на 1/2
частку в спільному майні, набутому
подружжям за час шлюбу та на 1/2 частку
майна як спадкоємиці.

Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86
років, не встигши здійснити державну
реєстрацію зазначених свідоцтв. До
своєї смерті вона проживала одна в
зазначеному будинку. Осіб, що мають
обов'язкову частку у спадковому майні,
немає.

Усе своє майно мати заповіла йому та
його брату ОСОБА_2. У встановлений строк
позивач звернувся до нотаріуса з метою
оформлення спадщини матері, брат від
своєї частки відмовився. Спадкова
справа заведена у Першій кременчуцькій
державній нотаріальній конторі.

Згідно листа 388/02-14 від 27.02.2013 державного
нотаріуса Бухарової С.К, позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки право
власності ОСОБА_4 на житловий будинок
АДРЕСА_1 не було зареєстроване, та
рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до даних технічного
паспорта домоволодіння по АДРЕСА_1
складається з: житлового будинку
літери Аа, сараю літер Б, вбиральні
літер д, літнього душу літера г,
колодязя літер к, огорожі № 1-3,
вимощення І та самочинно збудованих
сіней літер а2 , сараю літер б2, гаража
літер б1.

Земельна ділянка, на якій розташований
житловий будинок, площею 582 кв.м., згідно
рішення виконкому Кременчуцької
міської ради № 1068 від 26.09.1997 року була
передана у власність ОСОБА_1.

Мати отримала свідоцтво про право на
власність на 1/2 частку майна в порядку
спадкування, а 1/2 частка майна завжди
належала їй як дружині в силу ст.22
Кодексу про шлюб та сім'ю за договором
про право на будівництво житлового
будинку від 22.08.1956р. Вона мала право у
будь який час зареєструвати свої права,
обмежень цього права строками у
законодавстві України немає.

Та обставина, що мати не встигла за
життя зареєструвати успадковане
нерухоме майно у зв'язку з об'єктивними
обставинами, не позбавляло ОСОБА_1, як
спадкоємця, реалізувати своє право на
спадкування, оскільки свідоцтво про
право на спадщину за законом, яке
отримала ОСОБА_4, є правовстановлюючим
документом, який підтверджує право
спадкодавця на спірне майно. Однак,
лише відсутність факту державної
реєстрації майна в МБТІ м. Кременчуці і
відповідно витягу з державного реєстру
прав власності на нерухоме майно,
перешкоджає йому оформити свої
спадкові права в нотаріальній конторі.

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від 1
липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину.

У разі неприйняття спадщини чи відмови
від неї одним із спадкоємців за
заповітом застосовується норма
частини першої статті 1275 ЦК, відповідно
до якої частка у спадщині, яку він мав
право прийняти, переходить до інших
спадкоємців за заповітом і
розподіляється між ними порівну. Таким
чином, я маю право на цілу частку майна,
на яке оформлені свідоцтва про право
власності його матері ОСОБА_4, а до
цього яке було оформлене на праві
власності за його батьком ОСОБА_1.

Посилаючись на обставини і підстави
викладені в позовній заяві позивач
просив суд визнати за ним, ОСОБА_1, право
власності на житловий будинок літери
Аа, сарай літер Б, вбиральню літер Д,
літній душ літер г, колодязь літер к,
огорожу № 1-3, вимощення І та будівельні
конструкції і матеріали, що складають
сіни літер а2 , сарай літер б2, гараж
літер б1 за адресою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
прибув, про день, час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
направив в судове засідання свого
представника.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в
судовому засіданні просив позовні
вимоги задовольнити.

Представник відповідача -
Кременчуцької міської ради
Полтавської області Войтенко Д.М. позов
визнав, проти задоволення позову не
заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не прибув, про день, час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, направив на адресу суду заяву з
проханням слухати справу у його
відсутності, позовні вимоги визнав у
повному обсязі.

Представник третьої особи Першої
Кременчуцької державної нотаріальної
контори в судове засідання не прибув
про день, час та місце слухання справи
керівництво організації повідомлено
було належним чином, надали суду
клопотання про слухання справи у їх
відсутності.

Суд, вислухавши пояснення прибувших
учасників судового розгляду, вивчивши
письмові матеріали справи, давши
аналіз та оцінку наданим доказам
встановив наступне.

ОСОБА_1, на праві власності належав
житловий будинок по АДРЕСА_1.

Після смерті батька спадщину прийняла
мати, ОСОБА_4. На її ім'я державним
нотаріусом Першої кременчуцької
державної нотаріальної контори
Бухаровою С.К. 05.09.2000 видано два
свідоцтва про право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1: на 1/2
частку в спільному майні, набутому
подружжям за час шлюбу та на 1/2 частку
майна як спадкоємиці.

Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86
років, не встигши здійснити державну
реєстрацію зазначених свідоцтв. До
своєї смерті вона проживала одна в
зазначеному будинку. Осіб, що мають
обов'язкову частку у спадковому майні,
немає.

Усе своє майно мати заповіла йому та
його брату ОСОБА_2. У встановлений строк
позивач звернувся до нотаріуса з метою
оформлення спадщини матері, брат від
своєї частки відмовився. Спадкова
справа заведена у Першій кременчуцькій
державній нотаріальній конторі.

Згідно листа 388/02-14 від 27.02.2013 державного
нотаріуса Бухарової С.К, позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки право
власності ОСОБА_4 на житловий будинок
АДРЕСА_1 не було зареєстроване, та
рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до даних технічного
паспорта домоволодіння по АДРЕСА_1
складається з: житлового будинку
літери Аа, сараю літер Б, вбиральні
літер д, літнього душу літера г,
колодязя літер к, огорожі № 1-3,
вимощення І та самочинно збудованих
сіней літер а2 , сараю літер б2, гаража
літер б1.

Земельна ділянка, на якій розташований
житловий будинок, площею 582 кв.м., згідно
рішення виконкому Кременчуцької
міської ради № 1068 від 26.09.1997 року була
передана у власність ОСОБА_1.

Мати отримала свідоцтво про право на
власність на 1/2 частку майна в порядку
спадкування, а 1/2 частка майна завжди
належала їй як дружині в силу ст.22
Кодексу про шлюб та сім'ю за договором
про право на будівництво житлового
будинку від 22.08.1956р. Вона мала право у
будь який час зареєструвати свої права,
обмежень цього права строками у
законодавстві України немає.

Та обставина, що мати не встигла за
життя зареєструвати успадковане
нерухоме майно у зв'язку з об'єктивними
обставинами, не позбавляло ОСОБА_1, як
спадкоємця, реалізувати своє право на
спадкування, оскільки свідоцтво про
право на спадщину за законом, яке
отримала ОСОБА_4, є правовстановлюючим
документом, який підтверджує право
спадкодавця на спірне майно. Однак,
лише відсутність факту державної
реєстрації майна в МБТІ м. Кременчуці і
відповідно витягу з державного реєстру
прав власності на нерухоме майно,
перешкоджає йому оформити свої
спадкові права в нотаріальній конторі.

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від 1
липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину.

У разі неприйняття спадщини чи відмови
від неї одним із спадкоємців за
заповітом застосовується норма
частини першої статті 1275 ЦК, відповідно
до якої частка у спадщині, яку він мав
право прийняти, переходить до інших
спадкоємців за заповітом і
розподіляється між ними порівну. Таким
чином, я маю право на цілу частку майна,
на яке оформлені свідоцтва про право
власності його матері ОСОБА_4, а до
цього яке було оформлене на праві
власності за його батьком ОСОБА_1.

За нормою ч.1 ст.376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і прав.

Згідно з ч.3 ст.331 ЦК України до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Виникнення права на спадщину у
спадкоємця, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права
зумовляює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкоємця, який не одержав свідоцтва
про право на спадщину або не здійснив
його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК
України).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до абз. 25 п. 3.1 роз'яснення
Вищого спеціалізованого суду з
цивільних і кримінальних справ від
16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з
розгляду цивільних справ про
спадкування» нормативні акти, що
регулювали державну реєстрацію
будівель, споруд, державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
передбачати таку реєстрацію, проте
виникнення права власності на будинки,
споруди не залежало від державної
реєстрації до часу набрання чинності
ЦК та Законом України від 1 липня 2004
року "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від 1
липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців)

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Як роз'яснено в Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 №7
«Про судову практику у справах про
спадкування», п.7, в разі здійснення
спадкодавцем самочинного будівництва,
до спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право
на спадкування мають особи, зазначені у
заповіті.

Також відповідно до абз. 25 п. 3.1
роз'яснення Вищого спеціалізованого
суду з цивільних і кримінальних справ
від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику з розгляду цивільних справ
про спадкування» за відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

У разі неприйняття спадщини чи відмови
від неї одним із спадкоємців за
заповітом застосовується норма
частини першої статті 1275 ЦК, відповідно
до якої частка у спадщині, яку він мав
право прийняти, переходить до інших
спадкоємців за заповітом і
розподіляється між ними порівну. Таким
чином, я маю право на цілу частку майна,
на яке оформлені свідоцтва про право
власності його матері ОСОБА_4, а до
цього яке було оформлене на праві
власності за його батьком ОСОБА_1.

Враховуючи вищевикладені обставини та
встановлені в судовому засіданні
фактичні дані суд прийшов до висновку,
що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 16, 319, 328, 331, 376, 382, 383, 392
ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок літери Аа, сарай літер
Б, вбиральню літер Д, літній душ літер г,
колодязь літер к, огорожу № 1-3,
вимощення І та будівельні конструкції
і матеріали, що складають сіни літер а2,
сарай літер б2, гараж літер б1 за
адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Полтавської області через
Автозаводський районний суд м.
Кременчука протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: