22-ц/772/194/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Іщук Т. П.Категорія:
42Доповідач: Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

головуючого судді
Берегового О.Ю.,

суддів
Іванюка М.В., Камзалова В.В.

при секретарі
Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці, в залі судових
засідань апеляційного суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з
житлового приміщення без надання
іншого приміщення,-

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2
на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 грудня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л
А:

У листопадаі 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду з зазначеним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з
12 січня 1988 року по 04 квітня 2011 року
сторони у справі перебували в шлюбі,
який розірваний рішенням Ленінського
районного суду м. Вінниці Вінницької
області. Колишнє подружжя, починаючи з
вересня 1994 року мешкає у двокімнатній
квартирі АДРЕСА_1, яка належить згідно
договору дарування від 13 вересня 1994
року на праві приватної власності
позивачці ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_3,
користуючись помешканням колишньої
дружини ніде не працює зловживає
спиртними напоями, виносить з квартири
і продає чужі речі, постійно влаштовує
конфлікти, сварки, лається та погрожує
позивачці, дитині. ОСОБА_2 неодноразово
зверталась зі скаргами на протиправні
дії відповідача, неможливість
спільного користування квартирою, а в
даний час на підставі ст. 116 ЖК України
просить задовольнити її позов та
виселити ОСОБА_3 з помешкання без
надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 грудня 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
позивач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 грудня 2013
року, як незаконне та необґрунтоване,
ухвалене внаслідок неправильного
застосування норм матеріального права,
а саме пору-шення судом вимог ст.ст. 316-320
ЦК України та ст. 57 СК України. Просить
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
закон-ність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
міський суд вірно виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України,
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку квартирі, що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
належать особи, зазначені в частині
другій статті 64 ЖК України, а саме:
дружина наймача (власника), їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача (власника)
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем (власником) і ведуть з ним
спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині
другій цієї статті, перестали бути
членами сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Підстави та порядок позбавлення
членів сім`ї власника права
користування жилими приміщеннями
визначені у ст. 157 ЖК України, якою
встановлено, що членів сім'ї власника
жилого будинку може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Як передбачено ст. 116 ЖК України,
виселення члена сім'ї наймача (влас-
ника) будинку та інших осіб, які
проживають разом з ним, можливо в тому
випадку, коли вони систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематично
порушують правила співжиття та роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезуль-татними.

Суд першої інстанції вірно прийшов
до висновку про відсутність підстав
для виселення ОСОБА_3, оскільки,
останній був вселений в спірну
квартиру, як член сім'ї /чоловік/
власника квартири та за її згодою.

Обставина, що до відповідача були
вжиті передбачені законом заходи
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів, по
справі не встановлена, належних
доказів на підтвердження
систематичних порушень правил
співжиття з боку відповідача, щодо чого
були вжиті відповідні заходи
попередження чи громадського впливу та
які не дали позитивних результатів у
розумінні вимог ч. 1 ст. 116 ЖК України не
надано; відповіді на звернення
позивачки до правоохоронних органів не
містять відомостей про вжиття до
ОСОБА_3 офіційних попереджень про
недопущення у подальшому
неправомірної поведінки; притягнення
відповідача до адміністративної
відповідальності належним чином не
доведено; ініціатором сутичок, що
тягнуть за собою розгляд відповідних
звернень в правоохоронних органах є не
тільки відповідач, а і сама позивачка,
що підтверджено письмовими
відповідями, листа-ми, заявами,
поясненнями, які містяться в
матеріалах справи.

Посилання апелянта на порушення
судом вимог ст.ст. 316-320 ЦК України з
приводу обмеження у здійсненнні нею
права власності вільно розпорядитись
своєю власністю, колегією суддів не
приймаються до уваги зі слідуючих
підстав.

Позивач просила усунути перешкоди у
користуванні власністю шляхом
виселення. В той же час виселення є
категорією житлового законодавства,
тому при розгляді цивільних справ за
позовом про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
виселення предметом доказування є
втрата права на житло або взагалі його
відсутність, або інші, передбачені
Житловим кодексом підстави для
позбавлення права на житло.

Разом з тим, питання про усунення
перешкод за зазначених підстав
позива-чем у позовних вимогах не
ставилось та судом першої інстанції не
досліджу валось.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції,
оскільки при вирішенні спору суд
правильно встановив характер
правовідносин сторін та правові норми,
які їх регулюють.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 03 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: