Номер провадження 2/754/1901/14
Справа №754/705/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11.02.2014 року Деснянський
районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді
Журавської О.В.

при секретарі Гищак Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, Головне управління юстиції у
місті Києві, Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у місті
Києві про розірвання договору
довічного утримання, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про розірвання договору
довічного утримання, мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що 26 травня 2006 року
між нею та ОСОБА_2 був укладений договір
довічного утримання, згідно якого
відповідач повинен надавати щомісячну
грошову допомогу в розмірі 200 грн.,
забезпечувати продуктами харчування,
ліками та надавати іншу необхідну
допомогу. Позивач в свою чергу
зобов'язується передати у власність
відповідача квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконує, добровільно не бажає
розірвати договір, тому позивач
вимушена звернутись до суду з даним
позовом про розірвання договору
довічного утримання, укладеного 26
травня 2006 року.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги в
повному обсязі, просила суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову не
заперечувала, просила суд розірвати
договір довічного утримання.

Треті особи: ОСОБА_3, Головне управління
юстиції у м. Києві, Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у місті
Києві про розгляд справи були
повідомлені належним чином, до суду не
з'явились, про причини неявки суд не
повідомили.

Вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, давши оцінку доказам
у їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі з
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 26 травня 2006
року між позивачем та відповідачем був
укладений договір довічного утримання.

За умовами даного договору відповідач
зобов'язався довічно утримувати
ОСОБА_1, забезпечувати її харчуванням,
одягом, взуттям, медикаментами,
доглядом, необхідною допомогою,
оплатою комунальних послуг. Вартість
матеріального забезпечення оцінена
сторонами в 200 гривень в місяць з
урахуванням інфляції.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 є особою похилого
віку і потребує сторонньої допомоги.

Відповідач свої обов'язки щодо умов
договору не виконує.

Дані обставини знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні.
Так, представник відповідача пояснила,
що дійсно умови договору не
виконуються, оскільки між позивачем і
відповідачем стався конфлікт і ОСОБА_1
відмовляється від будь-якої допомоги,
тому відповідач не заперечує проти
розірвання договору.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність жилий будинок, квартиру або
їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Згідно зі ст. 755 ЦК України договір
довічного утримання може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувача або третьої сторони, на
користь якої він був укладений, у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків, незалежно
від його вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.756 ЦК України
у разі розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

Таким чином, при розгляді справи судом
встановлено, що ОСОБА_2, не виконує
умови договору довічного утримання з
моменту його укладання., що
підтверджується як поясненнями його
представника так і матеріалами справи.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що
договір довічного утримання має
характер особисто-довірчого, оскільки
відчужувач одержує від набувача
догляд, харчування, ліки та інше, тобто
стосунки між ними повинні ґрунтуватися
на особистій пошані та довірі. Як
вбачається з встановлених по справі
обставин, між сторонами втрачені
довірливі стосунки, що робить
неможливим подальше існування між
сторонами договору довічного
утримання.

А тому, аналізуючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, а договір довічного
утримання, укладений 26 травня 2006 року
підлягає розірванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.744-756 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215
ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати Договір довічного утримання
від 26 травня 2006 року, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений
державним нотаріусом П'ятнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори Демчик В.В.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1.

Зняти заборону відчуження квартири
АДРЕСА_1, зареєстровану в реєстрі № 1-1534,
в реєстрі заборон - № 15з-394 по книзі
заборон.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 гривни 60
копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя