АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Казак С. Ю. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою
Дніпропетровської митниці Міндоходів

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про стягнення компенсації за затримку
розрахунку,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом до
відповідача.

В обґрунтування вимог, які згодом були
уточнені, посилався на те, що працював у
Дніпропетровській митниці Міндоходів
у період з 22.10.2007 року по 10.06.2014 року. На
виконання своїх службових обов'язків з
20.12.2013 року по 14.01.2014 року відповідно до
наказу №309 від 29.07.2013 року,
розпорядження №212-р від 02.08.2013 року,
наказу №27288/7/99-99-03-04-17 від 16.12.2013 року
перебував у службовому відрядженні в
м.Одеса, в зоні діяльності Південної
митниці Міндоходів. Аванс для витрат на
відрядження в порушення вимог ст.121
КЗпП України та п.5 наказу Мінфіну
України №59 від 13.03.1998 року йому
виплачено не було та він був змушений
витрачати власні кошти на оренду житла.
Після повернення з відрядження він
подав до бухгалтерії митниці фінансові
документи в оригіналі, що
підтверджують витрачені ним кошти під
час відрядження: витрати на проїзд в
сумі 172 грн. 47 коп., витрати на
проживання в сумі 5750 грн. Однак
витрачені кошти йому повернуто не було,
незважаючи на неодноразові звернення.
10.06.2014 року наказом №270-о від 05.06.2014 року
його було звільнено з займаної посади
на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Проте,
зазначена вище заборгованість при
звільненні виплачена не була. Просив
стягнути з відповідача на його користь
компенсацію за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 11.06.2014 року
по 09.09.2014 року в сумі 7815 грн. 15 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 жовтня 2014 року
позов задоволено повністю. Стягнуто з
Дніпропетровської митниці Міндоходів
на користь ОСОБА_2 середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні за період з 11 червня 2014 року
по 09 вересня 2014 року в сумі 7815 грн. 15 коп.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволені позову
відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції і обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу необхідно відхилити,
а рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що у період з 22.10.2007
року по 10.06.2014 року ОСОБА_2 працював у
Дніпропетровській митниці Міндоходів.

На виконання своїх службових
обов'язків ОСОБА_2, відповідно до наказу
Міндоходів від 29.07.2013 року №309,
розпорядження Міндоходів від
02.08.2013року №212-р, наказу №27288/7/99-99-03-О4-17
від 16.12.2013 року, в період з 20.12.2013 року по
14.01.2014 року перебував у службовому
відрядженні в м.Одеса в зоні діяльності
Південної митниці Міндоходів (а.с.5-8).

Згідно авансового звіту №14 від 19.03.2014
року фактично витрати ОСОБА_2 за час
відрядження склали 6702 грн. 47 коп. з
урахуванням добових (а.с.43).

Згідно наказу Дніпропетровської
митниці Міндоходів №270-0 від 05.06.2014 року
ОСОБА_2 був звільнений (а.с.9).

Фактично розрахунок з позивачем
проведено 10.09.2014 року, шляхом
перерахування коштів в сумі 6702 грн. 47
коп. на його картковий рахунок (а.с.41).

Згідно довідки про середню заробітну
плату ОСОБА_2, середньомісячна
заробітна плата становить 124,05
грн.(а.с.11).

Встановивши зазначені обставини, суд
першої інстанції, керуючись ст.ст.47, 116,
117, 121 КЗпП України, ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами,
поясненнями сторін.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про необґрунтоване посилання
суду першої інстанції як на підставу
задоволення позовних вимог на те, що
сума заборгованості митниці перед
позивачем відноситься до
компенсаційних виплат та є частиною
заробітної плати, тоді як витрати на
відрядження не відносяться до фонду
оплати праці, та на відсутність вини
відповідача у несвоєчасній виплаті
позивачу витрат на відрядження не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП
України, при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення, а
відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. З матеріалів справи
вбачається, що позивач перебував у
відрядженні з 20.12.2013 року по 14.01.2014 року,
проте, заявка на видачу готівки з метою
забезпечення коштами працівників для
здійснення поточних витрат під час
службового відрядження (авансом), до
органів Державної казначейської
служби була подана відповідачем лише
20.03.2014 року в порушення вимог ст.121 КЗпП
України, п.5 Наказу Міністерства
фінансів України № 59 від 13.03.98 «Про
затвердження Інструкції про службові
відрядження в межах України та за
кордон» та розділу ХП наказу Наказу
Міністерства фінансів України № 1407 від
24.12.12 «Про затвердження Порядку
казначейського обслуговування
державного бюджету за витратами».
Кошти на відрядження позивачу було
виплачено 10.09.14.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Порушень матеріального чи
процесуального права, які могли б
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:
О.П.Варенко

Судді:
В.С.Городнича

О.В.Лаченкова