№ 233/7478/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014 року
Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Бєлостоцької О.В.

при секретарі
Теліціній О.О.

за участю

позивача
ОСОБА_1

відповідача
-

представника третьої особи
Вороніна А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Костянтинівка справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
фізичної особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку, третя
особа - Головне управління Державної
міграційної служби України в Донецькій
області, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_3 про про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, в
якому зазначив, що йому на праві
власності належить будинок АДРЕСА_1. З 22
серпня 2008 року в зазначеному будинку
значиться зареєстрованим відповідач у
справі ОСОБА_3 - колишній чоловік його
дочки ОСОБА_4, який з серпня 2010 року і до
теперішнього часу фактично в будинку
не мешкає. Формальна реєстрація
відповідача в будинку змушує позивача
нести додаткові витрати по утриманню
житла, як-то плата за комунальні
послуги, та створює йому перешкоди в
користуванні та розпорядженні
власністю, тобто порушує його права як
власника будинку. Позивач просить
визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням
будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з не
проживанням в будинку понад
встановлені законодавством строки, а
також просить зобов'язати Головне
управління Державної міграційної
служби України в Донецькій області
зняти відповідача із реєстрації за
вище вказаною адресою..

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні
вимоги, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві. Зазначив,
що з серпня 2010 року його дочка ОСОБА_4
припинила спільне проживання з
відповідачем, і з цього ж часу ОСОБА_3
виїхав з будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, та більше не проживав
в ньому, його особисті речі в будинку
також відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце його проведення був належним
чином повідомлений у порядку ст.ст. 74, 76
ЦПК України.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Представник третьої особи - ГУ ДМС
України в Донецькій області Воронін
А.Ф. - в судовому засіданні не
заперечував проти визнання ОСОБА_3
особою, що втратила право користування
жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.
Однак при цьому проти зобов'язання
Головного управління ДМС України в
Донецькій області, як третьої особи,
зняти ОСОБА_3 із реєстрації у вище
зазначеному будинку заперечував,
зазначивши, що наявність судового
рішення, що набуло законної сили, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, вже є
підставою для зняття фізичної особи із
реєстрації.

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили, що вони
є сусідами ОСОБА_1, і їм відомо про те, що
ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 протягом
чотирьох років не мешкає.

Заслухавши пояснення позивача,
представника третьої особи, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Судовим розглядом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником будинку АДРЕСА_1 на підставі
договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального жилого
будинку від 20 січня 1974 року,
посвідченого нотаріусом
Костянтинівської нотаріальної контори
ОСОБА_7 14 березня 1974 року, за реєстром №
1857, право власності на будинок
зареєстроване в Костянтинівському БТІ
10 липня 1989 року (а.с. 6-7).

Як вбачається із домової книги для
прописки громадян, що мешкають у
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10-12) ОСОБА_3
значиться зареєстрованим за
зазначеною адресою з 22 серпня 2008 року.

Згідно заочного рішення
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 03 грудня 2012 року,
що набуло законної сили 13 грудня 2012
року (а.с. 9) розірвано шлюб,
зареєстрований 23 серпня 2008 року між
ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3

Відповідно до акту про непроживання
від 24 серпня 2013 року (а.с. 8) ОСОБА_3 в
будинку АДРЕСА_1 не мешкає з серпня 2010
року, його особисті речі в будинку
відсутні.

Статтею 391 ЦК України передбачено,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок, користуються ним
для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК
України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним та власником житла або закону.

Приймаючи до уваги, що
відповідач ОСОБА_3 з власної волі не
проживає в АДРЕСА_1 більше одного року
та враховуючи, що реєстрація
відповідача в належному позивачеві
будинку порушує його права як власника,
оскільки останній позбавлений
можливості вільно володіти та
розпоряджатися ним, суд вважає за
необхідне позовні вимоги в частині
визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням у зазначеному будинку
задовольнити.

Позивачем також заявлені позовні
вимоги про зобов'язання Головного
управління Державної міграційної
служби України в Донецькій області
зняти ОСОБА_3 із реєстраційного обліку
за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, відповідно до ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» однією з підстав
зняття з реєстрації місця проживання
особи є судове рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

Таким чином, вимога позивача про
зняття ОСОБА_3 із реєстрації у
належному йому будинку не є доцільною,
до того ж дана вимога пред'явлена до
третьої особи, яка не може відповідати
за даним позовом, тому позовні вимоги в
частині зобов'язання Головного
управління Державної міграційної
служби України в Донецькій області
зняти ОСОБА_3 із реєстраційного обліку
за адресою: АДРЕСА_1 - задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 71, 150 ЖК України, ч.2
ст.405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 74, 209, 212, 214,
215, 224, 225, 226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання фізичної особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку, третя особа - Головне
управління Державної міграційної
служби України в Донецькій області
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Костянтинівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: