Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/3799/12ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Коломієць
О.С.

суддів:
Жигановської О.С., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: Савчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Корольовський РВ у м.Житормирі
Управління державної міграційної
служби України в Житомирській області,
третя особа - ТОВ «Керуюча Компанія
«КомЕнерго-Житомир» про визнання особи
такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням,
виселення та вселення

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 09 квітня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з вказаним позовом,
в якому просила усунути перешкоди у
здійсненні нею права користування
житлом та визнати ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1 виселити ОСОБА_3 із зазначеної
квартири та вселити її до спірного
помешкання. В обґрунтування вимог
зазначала, що відповідно до свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
30.05.2012 року вона є власником
вищевказаної квартири. За вказаною
адресою зареєстрована відповідач
ОСОБА_3, з якою вона в родинних
відносинах не перебуває. Відповідач
самовільно встановила у спірній
квартирі нові вхідні двері та не
допускає її у житло. З урахуванням
викладеного, просила позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 09.04.2013 року позов
задоволено. Усунено перешкоди у
здійсненні ОСОБА_2 права користування
житлом шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що
втратила право на користування
квартирою АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_3 з
вищевказаної квартири та вселено
ОСОБА_2 у спірне помешкання.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 14.06.2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20.11.2013 року
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 14.06.2013 року в
частині задоволення позову про
усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_2
права користування житлом шляхом
визнання ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_1
та її виселення скасовано, справа в цій
частині передана на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції. У решті
рішення суду залишено без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає часткову задоволенню
з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині
усунення перешкод у здійсненні права
користування житлом шляхом визнання
ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1 та її
виселення, суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки позивач є
єдиним законним власником спірної
квартири, а тому має право вимагати
усунення перешкод у користуванні та
розпорядженні своїм майном на підставі
ст. 391 ЦК України.

Проте повністю погодитись з таким
висновком суду не можна виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 30 травня 2012 року
ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право
власності на спадщину за заповітом на
квартиру АДРЕСА_1, що належала
померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
про право власності на житло № 10700 від
18.02.1994 року (а.с.6) Право власності на
спірну квартиру позивач зареєструвала
в КП «Житомирське обласне міжміське
бюро технічної інвентаризації»
Житомирської міської ради 22.06.2012 року
(а.с.9)

На час набуття позивачем права
власності на квартиру в ній була
зареєстрована та мешкала відповідач
ОСОБА_3 Під час проживання з колишнім
власником ОСОБА_4, який помер в червні
2009 року, вона набула права користування
даною квартирою, як член його сім'ї.
Наведені обставини підтверджуються
копією довідки ТОВ «Керуюча компанія
«КомЕнерго-Житомир» № 1283 від 14.11.2012
року та змістом рішення апеляційного
суду Житомирської області від 23.05.2013
року, згідно з яким у визнанні
недійсним шлюбу, укладеним між ОСОБА_4
та ОСОБА_3 29.05.2011 року, було відмовлено
(а.с.10, 212-214).

Зі змісту копії відповіді
Корольовського РВ у м.Житомирі УДМС
України в Житомирській області від
24.07.2013 року та копії постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 08.08.2013 року вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 24.07.2013 року знята з
реєстраційного обліку з адреси :
АДРЕСА_1, на підставі рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 14.06.2013 року та примусово
виселена зі спірного помешкання на
підставі виконавчого листа № 296/3799/12-ц,
виданого 12.07.2013 року Корольовським
райсудом м.Житомира (а.с.217,219).

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції встановлено, що
відповідно до договору купівлі-продажу
від 20.08.2013 року, який посвідчений
приватним нотаріусом Житомирського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
позивач ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_6 купив
квартиру АДРЕСА_1.

20.08.2013 року право власності на
вищевказану квартиру було
зареєстровано за ОСОБА_6, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
20.08.2013 року, номер запису 2181088.

У відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Звертаючись до суду, позивач на власний
розсуд обирає спосіб захисту. Способом
захисту цивільних прав та інтересів
може бути, зокрема, припинення дії, яка
порушує право.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 цього Кодексу власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Таким чином, позивач, звертаючись до
суду з позовом про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, повинна
довести факт порушення своїх прав та
вказати способи їх захисту з
посиланням на закон.

Враховуючи, що на час розгляду справи
позивач не є власником майна, останньою
не доведено порушення її прав в обраний
спосіб (ст. 391 ЦК України), а тому в
задоволенні позову ОСОБА_2 слід
відмовити саме з цих підстав.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову в задоволенні позову в цій
частині.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 09 квітня 2013 року в
частині усунення перешкод у здійсненні
ОСОБА_2 права користування житлом
шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1 та її виселення скасувати,
ухваливши в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні вищевказаних
позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді