Справа № 1321/723/12
Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/5052/14
Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря:
Глинського О.А.,

з участю: представника ПП
«Агрофірма ім. Б. Хмельницького» -
Бордюка М.Й., представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника Приватного підприємства
"Агрофірма ім. Б.Хмельницького" - ОСОБА_2
на рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 28 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Приватного підприємства "Агрофірма ім.
Б.Хмельницького", за участю третьої
особи - ОСОБА_5 про відшкодування
майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду із зазначеним
позовом у якому з урахуванням
уточнених вимог від 04 травня 2012 року та
07 травня 2014 року на підставі
ст.ст.1166,1167,1187,1188 ЦК України просив
стягнути з відповідача - Приватного
підприємства "Агрофірма ім.
Б.Хмельницького" на його користь 31 954,43
гривень затрат на відновлювальний
ремонт його автомобіля, пошкодженого в
результаті ДТП, що мало місце 27
листопада 2006 року, за участі коня
відповідача, та моральну шкоду, в сумі 20
000 гривень (2-4, 57-58, 204).

Оскаржуваним рішенням Сокальського
районного суду Львівської області від
28 травня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з Приватного підприємства
"Агрофірма ім. Б.Хмельницького" на
користь ОСОБА_3 31 954 грн. 43 коп.
матеріальної шкоди та 7 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного підприємства
"Агрофірма ім. Б.Хмельницького" на
користь ОСОБА_3 339 грн. 54 коп. судового
збору.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача - ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те,
що позивач заявляв вимоги про
стягнення шкоди з відповідача на
підставі ст.1187 ЦК України (заподіяння
шкоди джерелом підвищеної небезпеки),
суд вийшов за межі позовних вимог і
задовольнив позов з підстав
передбачених ст.1166 (загальні підстави
відповідальності за завдану майнову
шкоду).

Крім того, матеріальним правом не
передбачено можливості
відповідальності юридичної особи за
шкоду, заподіяну належними їм на праві
власності сільськогосподарськими
тваринами, які не є учасниками
дорожнього руху.

Зазначає, що відповідно до ст. 1166 ЦК
України обов'язок відшкодувати завдану
шкоду виникає у її завдавача за умови,
що дії останнього були неправомірними,
між ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Оскільки будь - яких неправомірних дій
зі сторони їхнього підприємства не
було, то відсутні підстави для
цивільно-правової відповідальності у
даному випадку.

Суд першої інстанції безпідставно не
застосував строку позовної давності
при вирішенні даного спору, оскільки
ДТП за участю коня відповідача мало
місце 27 листопада 2006 року, у той же час,
з позовом ОСОБА_3 звернувся лише 20
лютого 2012 року.

Розмір стягнення матеріальної та
моральної шкоди явно завищений і
визначений невірно.

Просить рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
28 травня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПП «Агрофірма ім. Б.
Хмельницького» - Бордюка М.Й. на
підтримання апеляційної скарги,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на її
заперечення, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення у межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
представника ПП «Агрофірма ім. Б.
Хмельницького» - Бордюка М.Й. підлягає
до часткового задоволення, а рішення
Сокальського районного суду
Львівської області від 28 травня 2014 року
зміні частково на підставі п.3, ч.1 ст.309
ЦПК України з ухваленням нового
рішення.

Cудом та матеріалами справи
установлено, що 27 листопада 2006 року о 20
год. на автодорозі Червоноград-Ковель в
с. Тудорковичі Сокальського району
Львівської області сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок чого на проїжджу частину
дороги вибіг кінь, який належав ПАТ
«Агрофірма ім. Б. Хмельницького» і
зіткнувшись з автомобілем «Mercedes - Benz -
Sprinter 313 CDI», який належав позивачу, в
результаті чого кінь був смертельно
травмований, а автомобілю спричинено
механічні пошкодження.

Постановою судді Червоноградського
міського суду Львівської області від 27
грудня 2006 року у притягненні до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП (особа яка
керувала транспортним засобом на
момент ДТП) відмовлено, за відсутністю
в його діях складу адміністративного
правопорушення (а.с.11).

Вказана постанова судді
Червоноградського міського суду
Львівської області від 27 грудня 2006 року
була скасована постановою голови
Апеляційного суду Львівської області
від 06.09.2007 року і справа направлена на
новий розгляд до суду першої інстанції
(а.с.18).

Постановою судді Червоноградського
міського суду Львівської області від
28.12.2007 року адміністративну справу
відносно ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП було
закрито у зв»язку із спливом давності
накладення адміністративного
стягнення (ст.38 КУпАП) (а.с.19).

Постановою судді Апеляційного суду
Львівської області від 24 жовтня 2010 року
скасовано постанову судді
Червоноградського міського суду
Львівської області від 28.12.2007 року щодо
ОСОБА_5, а справу провадженням закрито у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення.

Постановою судді апеляційного суду
Львівської області від 24 жовтня 2010 року
встановлено, що водій автомобіля «Mercedes
- Benz - Sprinter 313 CDI» ОСОБА_5 на момент
дорожньо-транспортної пригоди (станом
на 27.11.2006 року) не мав технічної
можливості уникнути наїзду на коня
шляхом своєчасного застосування
екстреного гальмування, діючи
відповідно до технічних вимог ПДР.
Також встановлено, що адміністрація ПП
«Агрофірма ім. Б. Хмельницького» не
належним чином здійснювала нагляд за
конем, який вибіг в темну пору доби на
дорогу. (а.с.20).

Таким чином, указаною постановою, яка є
остаточною і набрала законної сили,
встановлено відсутність вини ОСОБА_5 у
вчиненні ДТП, внаслідок якого загинув
кінь належний відповідачу.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Тварина є об'єктом цивільних прав. На
них поширюється правовий режим речі,
крім випадків, встановлених законом
(ч.1ст.180 ЦК України).

Згідно із ч.4 ст.12 Закону України від 21
лютого 2006 року №3447-ІV «Про захист
тварин від жорстокого поводження»,
який набрав чинності 29 березня 2006 року,
шкода, заподіяна особі або майну
фізичної особи, а також шкода,
заподіяна майну юридичної особи
твариною, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її утримує.

Із письмового пояснення ОСОБА_6, яка на
момент ДТП (станом на 27.11.2006 року)
працювала у ПП «Агрофірма ім. Б.
Хмельницького» на посаді бригадира
рільничої бригади встановлено, що у той
вечір її зателефонував сторож ферми і
повідомив, що із стійлового місця на
конюшні втік кінь, виломавши стійло і
двері. Працівники ферми шукали
вказаного коня і знайшли мертвим на
обочині дороги Ковель-Червоноград, а на
місці пригоди стояла машина типу «Бус»
білого кольору (а.с.72-73)

З огляду на вищезазначені докази,
положення законодавства, факт
спричинення шкоди та загальні підстави
деліктної відповідальності, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про наявність у позивача
права на відшкодування шкоди, завданої
твариною, яка утримується
відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність юридичної підстави
відповідальності - ПП «Агрофірма ім. Б.
Хмельницького» у зв'язку з відсутністю
у її діях складу цивільного
правопорушення (шкода, протиправна
поведінка, причинний зв'язок між шкодою
і протиправною поведінкою, вина), у
даному випадку, не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Не знайшли свого підтвердження і
доводи апеляційної скарги відповідача
про пропуск позивачем строк позовної
давності при вирішенні спору.

Дійсно, дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля позивача ОСОБА_3
та коня який належав відповідачу ПП
«Агрофірма ім. Б. Хмельницького» мала
місце 27.11.2006 року. Проте, відсутність
вини ОСОБА_5 у вчиненні ДТП, внаслідок
якого загинув кінь належний
відповідачу, була встановлена лише
постановою Апеляційного суду
Львівської області від 24 жовтня 2010
року, після чого власник автомобіля
«Mercedes - Benz - Sprinter 313 CDI» ОСОБА_3, 20 лютого
2012 року звернувся до суду за захистом
своїх прав. Відтак, суд першої
інстанції підставно визнав поважними
причинами пропущення позивачем строку
загальної позовної давності
встановленої ст.257 ЦК України.

У той же час, задовольняючи частково
позов, суд першої інстанції дійшов
висновку про необхідність
відшкодування повної вартості
відновлювального ремонту автомобіля
позивача марки «Mercedes - Benz - Sprinter 313 CDI»
станом на 27.11.2006 року без урахування
коефіцієнта його фізичного зносу.

Як підставу для стягнення 7000 гривень
моральної шкоди з відповідача, суд
визначив тривалий розгляд справи про
відновлення порушеного права позивача.

З таким висновком суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна, виходячи із наступного.

Згідно висновку №3298 судової
автотоварознавчої експертизи від
20.11.2013 року вартість матеріального
збитку, заподіяного власнику
автомобіля «Mercedes - Benz - Sprinter 313 CDI»,
внаслідок його пошкодження у ДТП 27.11.2006
року, виходячи із даних про нього, його
пошкодження та характер й обсяг
необхідного відновлення, які можливо
визначити з представлених судом
матеріалів в цінах на 27.11.2006 року
становила 18 406,35 гривень.

Вартість відновлювального ремонту
даного автомобіля в цінах на 27.11.2006 року
становила 31954,43 гривень (а.с.164).

Встановлено, що автомобіль «Mercedes - Benz -
Sprinter 313 CDI» був відчужений позивачем у
2007 році. Докази того, що позивач поніс
затрати на ремонт вказаного автомобіля
в сумі 31954,43 грн. у матеріалах справи
відсутні. Не представлено таких
доказів представником позивача і в
суді апеляційної інстанції.

За таких обставин у суду першої
інстанції не було правових підстав для
стягнення з ПП «Агрофірма ім.
Б.Хмельницького» на користь ОСОБА_3
вартості відновлювального ремонту
автомобіля «Mercedes - Benz - Sprinter 313 CDI» в сумі
31 954,43 гривень.

Тому підлягає до стягнення вартість
матеріального збитку, заподіяного
власнику автомобіля «Mercedes - Benz - Sprinter 313
CDI» внаслідок його пошкодження у ДТП
27.11.2006 року в сумі 18 406,35 гривень на
підставі ст.1166 ЦК України.

Тому рішення суду першої інстанції в
цій частині підлягає зміні.

Підлягає зміні також рішення суду
першої інстанції в частині
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірним
рішенням, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Як зазначено у п.9 Постанови Пленуму
Верхового суду України № 4 від 30.03.1995
року із наступними змінами внесеними
Постановою №5 від 25.05.2001 року розмір
відшкодування моральної шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності виваженості та
справедливості.

Визначаючи моральну шкоду для позивача
у сумі 7000 гривень за пошкодження конем
автомобіля «Mercedes - Benz - Sprinter 313 CDI», який
належав відповідачу, суд належним
чином не мотивував характер та обсяг
моральних страждань яких зазнав
позивач, які вимушені зміни відбулися у
його життєвих та виробничих стосунках,
адже, як встановлено, автомобіль він
(позивач) невдовзі після ДТП
відремонтував і продав.

Відновлення порушеного права позивача
через значний проміжок часу не було
пов'язане із незаконними діями чи
бездіяльністю відповідача. Як
установлено судом, у період з 2006р. по 2010
рік в судах розглядались матеріали про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ст.124 КУпАП саме
водія автомобіля «Mercedes - Benz - Sprinter 313 CDI»
ОСОБА_5, а не посадових осіб ПП
«Агрофірма ім. Б. Хмельницького».

Не враховано, що шкода завдана
твариною, яка належала відповідачу а не
самим відповідачем.

З урахуванням встановлених обставин,
виходячи із засад розумності
виваженості та справедливості із
відповідача - ПП «Агрофірма ім. Б.
Хмельницького» на користь ОСОБА_3 слід
стягнути 1000 гривень моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
28 травня 2014 року зміні частково з
ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Приватного підприємства "Агрофірма ім.
Б.Хмельницького" - ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 28 травня 2014 року
змінити в частині розміру стягнення з
ПП «Агрофірма ім. Б. Хмельницького» на
користь ОСОБА_3 матеріальної та
моральної шкоди.

Стягнути з ПП «Агрофірма ім. Б.
Хмельницького» на користь ОСОБА_3 18406
(вісімнадцять тисяч чотириста шість)
гривень 35 коп. матеріальної та 1000 (одна
тисяча) гривень моральної шкоди, а в
решті вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.