Справа № 236/315/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року Краснолиманський
міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді
Мірошниченко О.В

при секретарі
Колесник О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Красний
Лиман Донецької області подання
заступника начальника державної
виконавчої служби Краснолиманського
міського управління юстиції Жабіна А.С.
про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника за
межі України, -

В С Т А Н О В И В :

05 лютого 2014 року до Краснолиманського
міського суду Донецької області
звернувся заступник начальника
державної виконавчої служби
Краснолиманського міського управління
юстиції Жабін А.С. з поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
ОСОБА_2 посилаючись на те, що у відділі
державної виконавчої служби
Краснолиманського міського управління
юстиції на виконанні знаходиться
виконавче провадження за № 41183344 щодо
примусового виконання рішення
Краснолиманського міського суду
Донецької області про стягнення на
користь держави шкоди у розмірі 1096,50
грн. Боржником рішення суду не
виконується, тому просив заяву
задовольнити - обмежити боржника у
праві виїзду за межі України.

Заявник, який належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явився та надав суду заяву про
розгляд справи без його участі; його
неявка не перешкоджає розгляду питання
про оголошення розшуку боржника.

Суд, вивчивши надані матеріали,
встановив такі фактичні обставини та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що 23.04.2013 року
Краснолиманський міський суд
Донецької області видав дублікат
виконавчого листа по справі № 2-505-10 на
виконання рішення Краснолиманського
міського суду Донецької області від
05.07.2010 рок, яке набрало законної сили
16.07.2010 року,

Постановою заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Краснолиманського міського управління
юстиції від 13.12.2013 року було відкрите
виконавче провадження за № 41183344 за
зазначеним виконавчим документом.

Вирішуючи питання про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України, суд виходить
з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно із ст. 2 Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, кожен є вільним залишати будь яку
країну, включно зі своєю власною
згодою. На здійснення цих прав не може
бути встановлено жодних обмежень, крім
тих, що передбачені законом і є
необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину, для захисту
здоров'я чи моралі або з метою захисту
прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, випадки тимчасового обмеження
права громадян на виїзд з України,
порядок вирішення спорів у цій сфері
регулюється Законом від 21.01.1994 року "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України".

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується судом за правилами у
цивільного судочинства в порядку,
передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. Зі
змістом цієї статті вирішення питання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України вирішується в порядку,
передбаченому цим Кодексом щодо
боржників у виконавчому провадженні,
за будь-якими виконавчими документами,
передбаченими ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження", примусове
виконання яких здійснюється ДВС.

Разом з тим, державним виконавцем при
зверненні з поданням до суд не повною
мірою обґрунтовані доводи та не
встановлено саме ухилення від
виконання рішення суду.

Отже з огляду на зазначене
словосполучення "ухилення від
виконання зобов'язань покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)" вжите у п. 5 ч.1
ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України" та у п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження", позначає з
об'єктивної сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК
України наявність умислу та
обставини,які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Саме не виконання боржником самостійно
зобов'язань, про що вказує державний
виконавець в постанові про відкриття
виконавчого провадження, не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Державним виконавцем не надано
доказів, які свідчили б про те, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього судом.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, про те, що
подання державного виконавця
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Краснолиманського
міського управління юстиції Жабіна А.С.
про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника
ОСОБА_2 за межі України - відмовити, у
зв'язку з відсутністю підстав.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя Краснолиманського

міського суду Донецької області
О.В. Мірошниченко