Справа № № апеляційного
провадження:22-796/2726/14 Головуючий у суді
першої інстанції: Скрипник О.Г.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк»
Інтербанк» на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 2 грудня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк» Інтербанк», про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 2 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк»
Інтербанк» на користь ОСОБА_3 суму
середнього заробітку за час затримки
розрахунку за період з 26.03.2013 року по
15.08.2013 року у розмірі 10 877, 13 грн.,
моральну шкоду - 1000 грн.

Вирішене питання щодо розподілу
судових витрат.

Представник ПАТ «Комерційний банк»
Інтербанк» подав апеляційну скаргу на
рішення суду, в якій просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову, вважаючи,
що судом порушені норми матеріального
та процесуального права, не враховано
обставини, які мають суттєве значення
для справи.

Представник ПАТ «Комерційний банк»
Інтербанк» в судове засідання не
з'явився, хоча був повідомлений про час
та місце розгляду справи належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів вважає за
можливе слухати справу у відсутність
не з'явившийся особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що у квітні 2013 року
ОСОБА_3 звернувся до суду з даним
позовом до відповідача про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
шкоди, посилаючись в обґрунтування
своїх вимог на те, що з 24.01.2013 року по
25.03.2013 року він працював в ПАТ
Комерційний банк «Інтербанк» на посаді
начальника відділу
претензійно-позовної роботи
юридичного департаменту.

При прийнятті на роботу йому обіцяли
заробітну плату у розмірі 8000 грн.
щомісячно, проте, при отриманні довідки
з бухгалтерії з'ясувалося, що його
середньомісячна заробітна плата за
відпрацьований повний місяць
становить 2700 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач не платив
заробітну плату, він звільнився з
займаної посади 25.03.2013 року, проте при
звільненні відповідач з ним не
розрахувався та виплатив заробітну
плату лише у серпні місяці 2013 року.

Просив, з урахуванням уточнень до
позову, стягнути з відповідача 10 239, 77
грн. - на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок невиплати
заробітної плати за період з 24.01.2013 року
по 25.03.2013 року та середній заробіток у
розмірі 10 887, 13 грн. за час затримки
розрахунку за період з 26.03.2013 року і по
день винесення судом рішення, а всього:
21 116, 90 грн.

Судом встановлено, що 24.01.2013 року
позивач був прийнятий на роботу в ПАТ
КБ «Інтербанк» на посаду начальника
відділу претензійно-позовної роботи
юридичного департаменту з посадовим
окладом у розмірі 2700 грн. за місяць.

Наказом № 280- 25.03.2013 року позивача
звільнено з роботи на підставі ст. 38
КЗпП.

Як вбачається з матеріалів справи, на
день звільнення заборгованість по
заробітній платі за період з 24.01.2013 року
по 25.03.2013 року перед позивачем склала 5
760, 0 грн., яка була сплачена йому 15.08.2013
року.

Згідно ст.. 115 КЗпП України заробітна
плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором, але
не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст.. 116 КЗпП, при
звільненні працівника, виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмо повідомити працівника
перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що
у разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до виданої позивачеві
довідки № 41 від 25.04.2013 року про середню
заробітну плату, розмір заробітної
плати позивача за повний
відпрацьований місяць становить 2 700, 0
грн. або 94 грн. 43 коп. за один
календарний день.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
та стягуючи на користь позивача 10 877
грн. 13 коп. - середній заробіток за час
затримки, суд першої інстанції виходив
з того, що заробітна плата за період
роботи з 24.01.2013 року по 25.03.2013 року була
виплачена позивачу з затримкою - 15.08.2013
року.

Також суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що несвоєчасна
виплата заробітної плати завдала
позивачу моральні страждання, оскільки
той змушений був змінити звичний уклад
життя, що призвело до втрати нормальних
життєвих зв'язків, а тому вірно стягнув
з відповідача на відшкодування
моральної шкоди 1000 грн.

Разом з цим, колегія суддів вважає за
необхідне виключити посилання суду на
ст. 1167 ЦК України та застосувати до
спірних правовідносин ст. 237-1 КЗпП
України, оскільки, як вірно встановлено
судом першої інстанції,
правовідносини, які виникли між
сторонами випливають з трудових
відносин.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги, що судом
не враховано, що позивач не довів
затримку у виплаті йому заробітної
плати, оскільки ці доводи
спростовуються матеріалами справи,
так, з копій відомостей про виплату
ОСОБА_3 заробітної плати, вбачається, що
така виплата проведена 15 серпня 2013 року
(а.с. 23-25).

Також ці доводи спростовуються листом
ОСОБА_3 на адресу Голови Правління ПАТ
КБ «Інтербанк» від 17 червня 2013 року про
невиплату йому заробітної плати, який
він направив відповідачу 20.06.2013 року
(а.с. 37-38).

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк» Інтербанк» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 2 грудня 2013 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді