Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/646/14
Головуючий у 1 інстанції: Кофанов
Суддя-доповідач: Ломейко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській О.Є

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 16 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа -
Комунарський відділ ДВС Запорізького
міського управління юстиції, про
звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_6, третя особа - Комунарський
відділ ДВС Запорізького міського
управління юстиції, про звільнення
майна з-під арешту.

В позові зазначали, що 04.09.2013 року в
с.Гнаровському Вільнянського району
Запорізької області державним
виконавцем згідно акту опису та арешту
майна був накладений арешт на 4-х корів,
які паслися на лузі. Це майно було
зазначено як таке, що належить
відповідачці ОСОБА_6, у зв'язку із
зведеним виконавчим провадженням про
стягнення з неї заборгованості на
користь ОСОБА_3 Зазначали, що ці корови
належать їм, а не боржниці, а державний
виконавець був введений в оману, у
зв'язку з чим й звернулися до суду із
зазначеним позовом.

Просили суд звільнити з-під арешту
майно - чотирьох корів, які зазначені в
акті опису й арешту майна від 04.09.2013
року, складеному державним виконавцем
Комунарсыюго відділу ДВС Запорізького
міського управління юстиції.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 16 грудня 2013
року позов задоволено.

Звільнено з-під арешту майно, зазначене
в акті опису й арешту майна від 04.09.2013
року, складеному державним виконавцем
Комунарського відділу ДВС
Запорізького міського управління
юстиції при примусовому виконанні в/л
№ 2-180 від 14.05.2012 року та № 0805/2993/2012 від
13.03.2013 року щодо стягнення грошової
суми з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, а саме:
корову чорного кольору 149 х 190 (п.1 акту);
червоно-рябу корову 148 х 190 (п.2 акту),
корову чорно-білого кольору 153x210 (п.3
акту), корову чорно-білого кольору 151 х
200 (п.4 акту).

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати рішення суду, та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволені позову відмовити. Скасувати
заходи забезпечення позову, накладені
ухвалою Вільяннського районного суду
Запорізької області від 14.10.2013 року.
Винести окрему ухвалу та направити її у
відповідні органи державної влади щодо
незаконних дій ОСОБА_6

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно виходив з
обґрунтованості позовних вимог
позивачок, оскільки державний
виконавець накладаючи арешт на корів
належним чином їх не ідентифікував,
помилково вважаючи їх належними
боржнику.

Як видно з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, в
акті опису й арешту майна від 04.09.2013
року, складеному державним виконавцем
Комунарського відділу ДВС
Запорізького міського управління
юстиції, при примусовому виконанні в/л
№ 2-180 від 14.05.2012 року та № 0805/2993/2012 від
13.03.2013 року, щодо стягнення грошової
суми з ОСОБА_6, на користь ОСОБА_3,
накладено арешт на: корову чорного
кольору 149 х 190 (п.1 акту); червоно-рябу
корову 148 х 190 (п.2 акту), корову
чорно-білого кольору 153 x 210 (п.3 акту),
корову чорно-білого кольору 151 х 200 (п.4
акту) (а/с 7-8).

Відповідно до положень ст. 60
Закону України "Про виконавче
провадження" особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, виходив з того, що позивачі
довели своє право власності на спірних
корів.

Як вбачається з акту опису й
арешту майна від 04.09.2013 року, складеному
державним виконавцем Комунарського
відділу ДВС Запорізького міського
управління юстиції Трифановою Т.В.,
ознаки корів вказані лише за кольором
та розмірами.

В той же час, суд першої інстанції
правильно вказав, що паспортизація
корів проводиться з 2003року, відповідно
до наказу Міністерства аграрної
політики України, від 17.09.2003року,
затверджено «Положення про паспорт
великої рогатої худоби», в якому
вказані ідентифікаційні ознаки, дані
про корову та її власник.

Позивачі надали суду паспорти, де
вказані ідентифікаційні ознаки корів
на яких накладено арешт, де саме вони:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 є їх власниками(а/с 9-12,
52-57).

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що державним виконавцем 04.09.2013 року
належним чином не ідентифіковано
корів, які знаходились не за місцем
проживання боржника, а паслись на лузі
біля села, помилково описано корів, які
боржнику не належали та накладено на
них арешт, тому обґрунтовано
задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до припущень. Докази, які б
спростували право власності на спірних
корів за ОСОБА_4, ОСОБА_5, в матеріалах
справи відсутні, і ОСОБА_3 суду першої
інстанції їх не надав.

Крім того, посилаючись на незаконність
договорів купівлі-продажу корів,
ОСОБА_3 їх не оскаржував.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
є суттєвими та не дають підстав для
визнання рішення суду першої інстанції
таким, яке ухвалене з порушенням норм
матеріального чи процесуального права,
тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 16 грудня 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: