Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області, у
складі: головуючого - судді Борис О.Н.,
при секретарі Хазієвій Т.В., у
відсутність сторін , без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Кривого
Рогу цивільну справу за позовом
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ
ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» (надалі ПАТ КБ) «
ПРИВАТБАНК» в особі представника по
довіреності Сапфір Ф.О. звернувся до
суду з позовною заявою про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 16440,32 грн та суми судового збору
сплаченої при зверненні з позовом до
суду в розмірі 229,40 грн з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 25.09.2007 року між Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
договір, про видачу кредиту в сумі 5369,00
грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення - 24.09.2009 року включно.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичними особами
(«Розстрочка») (Стандарт) складає між
ним і банком Договір. Проте,
заборгованість за кредитом
відповідачем не сплачувалась, станом
на 26.11.2013 року заборгованість перед
Банком складає 16440,32 грн , яку позивач і
просить стягнути.

Представник позивача за довіреністю
Дробот В.В. направила до суду заяву, у
якій вказала, що позовні вимоги
підтримує та просить задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилася, про день, місце та час
розгляду справи належним чином
сповіщена, що підтверджено письмовими
матеріалами справи, про причину не явки
не повідомила. Суд ухвалює заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів (постановляє заочне рішення).

Проаналізувавши обставини справи, суд
вважає, що заявлений позов задоволенню
не підлягає у повному обсязі. До такого
висновку суд приходить на підставі з
наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагентів та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог Цивільного Кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України,
зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Судом установлено, що відповідно заяви
позичальника від 25 вересня 2007 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», та відповідачем ОСОБА_3
був укладений договір про видачу
кредиту в сумі 5369,00 грн зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 24.09.2009 року .

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 26.11.2013 року, утворилась
заборгованість у розмірі 16440,32 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 3589,10
грн.; заборгованість по відсоткам -
6146,61 грн.; заборгованість за комісіями -
00,00 грн.; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань - 5445,55 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф
(процентна складова) - 759,06 грн.

Згідно з п.23 ст.1 Закону України
«Про захист прав споживачів» кошти,
які надані кредитодавцем споживачеві
на придбання продукції, є споживчим
кредитом. Таким чином , відповідач
ОСОБА_3 отримала споживчий кредит.

За умовами договору споживчого
кредиту ОСОБА_3 зобов'язалася
повернути кредит та проценти за
користування ним щомісячними
платежами згідно з обумовленим в
договорі графіком . Останній такий
платіж вона повинна була здійснити
24.09.2009 року.

Відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі. Як вбачається з
матеріалів справи, такого договору між
сторонами укладено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася, або
могла довідатися про порушення свого
права, або про особу, яка його
порушила.

Із матеріалів справи вбачається, що
укладений між сторонами договір №KRХRR
508541280 від 25 вересня 2007 року передбачає
строк дії з 25.09.2007 року - 24.09.2009 (а.с. 4),
позивач же до суду з позовом звернувся
лише 05 грудня 2013 року, тобто після того
як сплив передбачений ст. 257 ЦК України
строк позовної давності.

Крім того, як роз'яснив Вищій
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
Постанові № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
враховуючи положення пункту 7 частини 11
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Доводи представника позивача ,
викладені у позовній заяві є такими,
що не ґрунтуються на законі, оскільки
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі, що
також стосується і позасудового
порядку вирішення спорів, і в разі
звернення з відповідним позовом до
суду.

Посилання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на те, що
укладаючи договір сторони у
письмовій формі домовились про
збільшення строку позовної давності по
кредитному договору до 5 років не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
матеріали справи не містять доказів в
розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України, які б
містили інформацію, що з відповідачем
було укладено договір про збільшення
позовної давності у письмові формі.
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам, які додані позивачем,
не містять відомостей (підпису)
відповідача про обізнаність із
даними умовами.

Факт підписання відповідачем заяви
позичальника від 25.09.2007 року, де
зазначено, що відповідач ознайомилась
та згодна із умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), які були
надані їй у письмовій формі, не
свідчить про те, що вона у
передбаченому законом порядку
підписала умови надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), які містять умови про
збільшення позовної давності.

Позивач - банк не заявив суду щодо
поновлення строку позовної давності. З
матеріалів справи не вбачається
підстав для визнання пропуску строку
банком з поважних причин.

Оскільки позивачу необхідно відмовити
у задоволені позовних вимог, то судові
витрати віднесено на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 15, 60, 88, 212, 215
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. 6, 11, 14-16, 256 , 509, 549, 526, 527,
530,531, 610-612, 623, 625, 627-629 Цивільного Кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О. Н. Борис