У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» на рішення
апеляційного суду Сумської області від
10 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)
звернулось до суду з вказаним позовом,
мотивуючи вимоги тим, що 22 жовтня 2007
року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником прав та обов'язків
якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та
ОСОБА_4 було укладено генеральну
кредитну угоду № 014/15-12/3017, відповідно
до якої банк зобов'язувався надати
позичальнику кошти загальним лімітом 37
тис. доларів США строком до 14
березня 2017 року. У рамках генеральної
кредитної угоди з ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір № 014/15-12/2570
від 19 березня 2007 року та
кредитний договір №-14/15-12/3016 від 22
жовтня 2007 року.

Відповідно до кредитного договору №
014/15-12/2570 від 19 березня 2007 року
ОСОБА_4 було надано кредит у сумі 27 тис.
доларів США зі сплатою 13% річних
строком до 14 березня 2017 року.

Відповідно до кредитного договору
№-14/15-12/3016 від 22 жовтня 2007 року
позичальнику було надано кредит на
суму 10 тис. доларів США зі сплатою 13%
річних, строком до 14 березня 2017 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором №
014/15-12/2570 від 19 березня 2007 року було
укладено договір поруки №
014/15-12/2570/П від 19 березня 2007 року з
ОСОБА_5, яка згідно з умовами п. 3.1
укладеного договору несе солідарну
відповідальність з боржником на всю
суму заборгованості у відповідності до
ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України.

Позичальник взятих на себе зобов'язань
за кредитним договором не виконує, у
зв'язку з чим позивач звернувся до
майнового поручителя з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором, визначеної станом
на 04 жовтня 2010 року.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 22 грудня 2010 року позовні
вимоги банку було задоволено та
звернено стягнення на квартиру, яка
належала майновому поручителю і була
предметом іпотеки за кредитним
договором. У жовтні 2013 року вказане
рішення суду виконане у примусовому
порядку, але суми, отриманої від
реалізації іпотечної квартири, не було
достатньо для повного погашення
існуючої заборгованості.

14 лютого 2014 року відповідачам були
направлені вимоги про дострокову
сплату заборгованості за кредитними
договорами, які були залишені ними без
відповіді та задоволення.

Станом на 24 березня 2014 року
заборгованість перед банком по
кредитному договору № 014/15-12/2570 від 19
березня 2007 року складає: 11 791
доларів США 87 центів - сума основного
боргу; 21 982 доларів США 16 центів -
сума відсотків; 1 118 доларів США 74 центи -
пеня за несвоєчасне погашення кредиту;
2 067 доларів США 70 центів - пеня за
несвоєчасне погашення відсотків,
всього 36 960 доларів США 47 центів, що
еквівалентно 376 867 грн. 40 коп.

По кредитному договору № 014/15-12/3016 від 22
жовтня 2007 року заборгованість складає:
7 468 доларів США 48 центів - сума
відсотків; 386 доларів США 85
центів - пеня за несвоєчасне погашення
кредиту; 1 453 доларів США 29
центів - пеня за несвоєчасне погашення
відсотків; всього 9 308 доларів США 62
центів, що еквівалентно 94 915 грн. 34 коп.

Позивач просив стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість за
кредитним договором № 014/15-12/2570 від 19
березня 2007 року у сумі 36 960
доларів США 47 центів, що відповідно до
курсу НБУ станом на 24
березня 2014 року становить 376 867 грн. 40
коп. на користь ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Сумської обласної
дирекції, а також стягнути з ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
№ 014/15-12/3016 від 22
жовтня 2007 року у сумі 9 308 доларів США 62
центів, що відповідно до курсу НБУ
станом на 24 березня 2014 року становить
94 915 грн. 34 коп. на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Сумської обласної дирекції.

Заочним рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 03 червня 2014
року стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Сумської обласної дирекції
заборгованість за кредитним договором
№014/15-12/2570 від 19 березня 2007 року у сумі
36 960 доларів США 47 центів, що за
курсом НБУ станом на 24 березня
2014 року складає 376 867 грн. 40 коп.
солідарно. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Сумської обласної дирекції
заборгованість за кредитним договором
№ 014/15-12/3016 від 22 жовтня 2007 року у
сумі 9 308 доларів США 62 центи, що за
курсом НБУ станом на 24 березня
2014 року складає 94 915 грн. 34 коп. Стягнуто
з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Сумської обласної дирекції по 1 827 грн. з
кожного на повернення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 10 вересня 2014 року заочне
рішення суду першої інстанції в
частині солідарного стягнення
заборгованості за кредитним договором
та в частині вирішення питання про
стягнення судового збору скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення про
часткове задоволення позову. Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Сумської обласної
дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№ 014/15-12/2570 від 19 березня
2007 року у сумі 36 960 доларів США
47 центів, що за курсом Національного
банку України станом на 10 вересня 2014
року складає 477 753 грн. 66 коп. У
задоволенні позову ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Сумської обласної
дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
до ОСОБА_5 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
в особі Сумської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» судовий збір 3
654 грн. і у дохід держави судовий збір у
сумі 949 грн. 15 коп. Стягнуто з ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Сумської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на користь
ОСОБА_5 судовий збір у сумі 1 827 грн.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що
внаслідок неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором утворилася кредитна
заборгованість яка підлягає
солідарному стягненню з боржника та
поручителя.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції у частині солідарного
стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та
ухвалюючи у цій частині нове рішення
про відмову у задоволенні позову,
апеляційний суд, виходив із того, що
порука з визначених ч. 4 ст. 559 ЦК України
підстав припинена, оскільки кредитор
скористався своїм правом на дострокове
повернення всієї суми кредиту шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, і новою датою виконання
основного зобов'язання є дата
звернення з вказаним позовом до суду - 22
січня 2009 року. Строк звернення з
вимогами до поручителя закінчився
22 січня 2013 року, а банк звернувся з
позовом до поручителя 27 березня
2014 року.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
суперечить нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 22 жовтня 2007 року
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», та ОСОБА_4 було укладено
генеральну кредитну угоду
№ 014/15-12/3017, відповідно до якої банк
зобов'язувався надати позичальнику
кошти загальним лімітом 37 тис. доларів
США строком до 14 березня 2017 року в
порядку і на умовах, визначених у
кредитних договорах від 19 березня
2007 року та від 22 жовтня 2007 року, в
рамках генеральної кредитної угоди з
ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір № 014/15-12/2570 від 19
березня 2007 року та кредитний договір
№-14/15-12/3016 від 22 жовтня 2007 року.

Відповідно до кредитного договору №
014/15-12/2570 від 19 березня 2007 року
ОСОБА_4 було надано кредит у сумі 27 тис.
доларів США зі сплатою 13% річних
строком до 14 березня 2017 року.

Відповідно до кредитного договору
№-14/15-12/3016 від 22 жовтня 2007 року
позичальнику було надано кредит на
суму 10 тис. доларів США зі сплатою 13%
річних, строком до 14 березня 2017 року (а.
с. 13-24).

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором
№ 014/15-12/2570 від 19 березня 2007 року було
укладено договір поруки
№ 014/15-12/2570/п від 19 березня 2007 року з
ОСОБА_5, яка згідно з умовами п. 3.1
укладеного договору взяла на себе
зобов'язання нести солідарну
відповідальність з боржником на всю
суму заборгованості у відповідності до
ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 22 грудня 2010 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 13 квітня 2011 року, у
справі за позовом ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Сумської обласної
дирекції до іпотекодавця ОСОБА_6, третя
особа - ОСОБА_4, поданим до суду у
січні 2009 року, позовні вимоги банку
було задоволено: стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Сумської обласної дирекції ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» 444 194 грн.
11 коп. за рахунок заставного майна -
квартири АДРЕСА_1 житловою площею 44
кв.м, загальною площею 60,8 кв.м (а. с. 29,
116-119).

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 20 червня 2011 року виправлено
арифметичну помилку у тексті рішення
Зарічного районного суду м.
Суми від 22 грудня 2010 року, вказано в
тексті рішення суду загальну суму
боргу - 351 681 грн. 27 коп. (а. с. 30).

Згідно з постановою державного
виконавця відділу ДВС Сумського
міського управління юстиції від 09
жовтня 2013 року предмет застави
реалізовано, сума коштів, отриманих від
реалізації предмета застави, склала
189 018 грн. 57 коп. Кошти у розмірі 171 771
грн. 43 коп. перераховано за платіжним
дорученням від 9 жовтня 2013 року. Залишок
заборгованості склав 179 909 грн. 84 коп. (а.
с. 31).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

ОСОБА_4 належним чином умови кредитного
договору не виконував, у зв'язку з чим
станом на 24 березня 2014 року
заборгованість по кредитному договору
№ 014/15-12/2570/П від 19 березня 2007 року
складає 36 960 доларів США 47
центів, що відповідно до курсу НБУ
станом на 24 березня 2014 року
становить 376 867 грн. 40 коп.,
заборгованість за кредитним договором
№ 014/15-12/3016 від 22 жовтня 2007 року складає
9 308 доларів США 62 центів, що
відповідно до курсу НБУ станом на 24
березня 2014 року становить 94 915 грн. 34
коп. (а. с. 8-12).

Як вбачається з матеріалів справи, 14
лютого 2014 року банк звернувся до
боржника та поручителя з вимогою про
дострокове погашення кредитної
заборгованості (а. с. 32-33).

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідно до абз. 2 п. 24 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року № 5 при вирішенні таких спорів
суд має враховувати, що згідно зі
статтею 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

У п. 4.1 Договору поруки (далі - Договору)
зазначено, що сторони договору
встановлюють, що цей договір вступає у
силу з моменту його підписання
сторонами та втрачає свою дію з моменту
закінчення забезпеченого ним
зобов'язання. Також порука
припиняється, якщо кредитор у межах
трирічного терміну з дня настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя (п. 4 ст. 559 ЦК України) (а. с. 28).

З кредитних договорів вбачається, що
строк виконання основного зобов'язання
встановлено 14 березня 2014 року (а. с. 34).

Апеляційний суд, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_5, виходив з того, що вимога про
дострокове повернення кредиту була
пред'явлена 22 січня 2009 року (дата
звернення банк до суду з позовом до
іпотекодавця ОСОБА_6 про звернення
стягнення на предмет іпотеки), тому
саме з цього часу необхідно рахувати
строк визначений ч. 4 ст. 559
ЦК України для пред'явлення вимоги до
поручителя.

При цьому суд не звернув уваги, що 22
січня 2009 року позивачем вимога була
пред'явлена до іпотекодавця - ОСОБА_6, а
не до боржника - ОСОБА_4, який
брав участь у розгляді справи тільки в
якості третьої особи, і відповідно
невірно тлумачив норми ч. 4 ст. 559 ЦК
України та дійшов помилкового висновку
про припинення поруки, оскільки
майновий поручитель відповідає у межах
вартості предмета іпотеки.

Таким чином апеляційним судом
скасоване законне і обґрунтоване
рішення суду першої інстанції та
ухвалено нове рішення з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, тому рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із залишенням у силі
помилково скасованого рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Сумської
області від 10 вересня 2014 року
скасувати, заочне рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 03 червня
2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко