РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 7» лютого 2014 року Кіровський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючого судді Юр'євої Т.І.

при секретарі Власенко Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Територіальної
громади в особі Кіровської районної у
м. Донецьку ради про визнання права
власності на домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом в
якому вказує, що згідно протоколу №26
засідання виконкому Кіровської
районної ради народних депутатів м.
Сталіно ( з 1961 р. це м. Донецьк) від 14.12.1948
року була відведена земельна ділянка
для індивідуального будівництва
ОСОБА_2, точної адреси знаходження
ділянки не вказане. ОСОБА_3 приходиться
йому дідусем.

Саме на виділеної дідусю ділянки,
ОСОБА_3 збудував житловий будинок по
АДРЕСА_1, який належав йому на праві
приватної власності, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житловий будинок від
03.01.1967 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
Після його смерті відкрилося спадщина.

Рішенням Кіровського райсуду м.
Донецька від 21 листопада 2005 року
визнано за ОСОБА_4 (дружиною) і ОСОБА_3
право загальної спільної власності на
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, у
рівних частинах. Після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину
прийняла його дружина - ОСОБА_5 и син
спадкодавця - ОСОБА_6. Після смерті
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
спадщину прийняли його мати - ОСОБА_4 і
його син - ОСОБА_1. Вказаним рішенням
суду визнано право власності у
порядку спадкування за ОСОБА_1 на 1/8
частину, а за ОСОБА_4 на 7/8 частин
вищевказаного домоволодіння.

Згідно договору дарування частини
житлового будинку від 06 січня 2006 року,
посвідченого нотаріусом Донецької 4-ої
державної нотаріальної контори,
реєстр №2-191, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1
- 7/8 частин житлового будинку з
житловою прибудовою та надвірних
побудов, розташованих на земельній
ділянці за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, він став власником всього
домоволодіння АДРЕСА_1.

В звязку з тим, що спадкове
домоволодіння було побудовано у 1948/1949
р.р., деяки конструкції будинку
прийшли у непридатність, що
погрожувало життю та здоров'ю членів
його сім'ї, він зніс вказаний житловий
будинок і на його місці збудував новий
житловий будинок.

Для реєстрації житлового будинку, він
звернувся до відповідних розпорядних
органів. Він рішив використати
спрощений Порядок прийняття в
експлуатацію самовільно збудованого
житлового будинку (Наказ №95 від 19.03.2013
року Міністерства регіонального
розвитку, будівництва и житлове -
комунального господарства України).

З цього Наказу вбачається:

«Замовник, або уповноважена особа
подає особисте або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення до Інспекції за
місцезнаходженням об'єкта заяву про
прийняття в експлуатацію об'єкта за
формою, наведену у додатку 3 до цього
Порядку, до якої додається:

-два примірника заповненої декларації;

-звіт про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта з висновком
про їх відповідність вимогам
надійності і безпечної експлуатації;

-засвідчені в установленому порядку
копії;

-документ, що посвідчує право власності
чи користування земельною ділянкою, на
якій розміщено об'єкт;

-технічного паспорту.

Він представив необхідні документи в
інспекцію ГАСК, але отримав відмову.
Йому повідомили, що пакет документів не
повний і відмовились зареєструвати
його заяву про прийняття будинку в
експлуатацію. Йому вказали на
необхідність додатково додати
кадастровий номер на земельну ділянку
і технічний висновок. Він звернувся до
Держкомзему м. Донецька з метою
отримання кадастрового номеру на
земельну ділянку, але йому відмовили,
тому, що житловий будинок на земельній
ділянці не введений в експлуатацію.

Він вважає, що не має іншого путі для
визнання права власності на збудований
ним житловий будинок, як звернення до
суду.

Позивач просить визнати за ним право
власності на самовільно збудований
житловий будинок і надвірні побудові
за адресою АДРЕСА_1.

Крім того, від позивача надійшла
уточнена позовна заява, в якої він
вказує, що на підставі Договору
користування земельною ділянкою №7/5944
від 26.06.2013 року Донецька міська рада
(Розпорядник) і ОСОБА_1 ( Користувач)
уклали договір про наступне:
Розпорядник дозволяє користувачеві
використовувати земельну ділянку
загальною площею 0,1000 га, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1. На
вказаній земельній ділянці
знаходиться житловий будинок з
надвірними побудовами. Договір
зареєстрований в Управлінні земельних
ресурсів Донецької міської ради.

Позивач просить визнати за ним право
власності на житловий будинок літ З-з,
двоповерховий загальною площею - 206,50
кв.м., житловою площею 76,60 кв.м., з
наступними приміщеннями:

На першому поверсі: підсобне
приміщення площею - 52,25 кв.м., хол
площею - 24,90 кв.м., житлова кімната -
житловою площею - 39,90 кв.м., кухня площею
- 15,60 кв.м., Вана кімната площею - 4,60 кв.м,
туалет площею -1,2 кв.м., комора площею -
2,1 кв.м.

На другому поверсі: хол площею - 24,50
кв.м, житлова кімната - житловою площею
- 23,10 кв.м., комора площею - 3,1 кв.м,
комора -2 площею - 1,6 кв.м., житлова
кімната -2 житловою площею - 14,2 кв.м.

Надвірні побудові: ганок - літ.З, літня
кухня - літ. Б, прибудова до літньої
кухні -літ. б, сарай -літ.В, убиральня -
літ.Д, душ - літ. Е, гараж - літ. Ж, яма
оглядова - літ.ж, огородження.

У судове засідання позивач повністю
підтримав свої позовні вимоги, надав
суду пояснення, аналогічні
вищевказаним.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив, у зв'язку з чим суд вважає
можливим розглянути справу за
відсутності представника відповідача
на підставі поданих до суду доказів та
винести заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно протоколу №26 засідання
виконкому Кіровської районної ради
народних депутатів м. Сталіно ( з 1961 р.
це м. Донецьк) від 14.12.1948 року була
відведена земельна ділянка для
індивідуального будівництва ОСОБА_3,
точної адреси знаходження ділянки не
вказане.

Саме на виділеної ділянки, ОСОБА_3
збудував житловий будинок по АДРЕСА_1,
який належав йому на праві приватної
власності, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житловий будинок від 03.01.1967 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його
смерті відкрилося спадщина.

Рішенням Кіровського райсуду м.
Донецька від 21 листопада 2005 року
визнано за ОСОБА_4 (дружиною) і ОСОБА_3
право загальної спільної власності на
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, у
рівних частинах.

Після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину прийняла його
дружина - ОСОБА_4 и син спадкодавця -
ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщину прийняли його
мати - ОСОБА_4 і його син - ОСОБА_1.

Вказаним рішенням суду визнано право
власності у порядку спадкування за
ОСОБА_1 на 1/8 частину, а за ОСОБА_4 на 7/8
частин вищевказаного домоволодіння.

Згідно договору дарування частини
житлового будинку від 06 січня 2006 року,
посвідченого нотаріусом Донецької 4-ої
державної нотаріальної контори,
реєстр №2-191, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1
- 7/8 частин житлового будинку з
житловою прибудовою та надвірних
побудов, розташованих на земельній
ділянці за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, Позивач - ОСОБА_1 став
власником всього домоволодіння
АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, виданого БТІ м. Донецька 23.12.2005
року за № 9398495, а також зареєстровано в
електронному реєстрі прав власності
на нерухоме майно від 02.03.2006 року.

Позивач постійно володів і
користувався даним домоволодінням,
оплачував необхідні платежі,
здійснював необхідний догляд та ремонт
домоволодіння, тобто здійснював усі
повноваження власника.

В зв'язку з тим, що спадкове
домоволодіння було побудовано у 1948/1949
р.р., деяки конструкції будинку
прийшли у непридатність, що
погрожувало життю та здоров'ю членів
сім'ї позивача, позивач зніс вказаний
житловий будинок і на його місці
збудував новий житловий будинок.

Для реєстрації житлового будинку, він
звернувся до відповідних розпорядних
органів. Він рішив використати
спрощений Порядок прийняття в
експлуатацію самовільно збудованого
житлового будинку (Наказ №95 від 19.03.2013
року Міністерства регіонального
розвитку, будівництва и житлове -
комунального господарства України).

З цього Наказу вбачається:

«Замовник, або уповноважена особа
подає особисте або надсилає
рекомедованим листом з описом
вкладення до Інспекції за
місцезнаходженням обїекта заяву про
прийняття в експлуатацію об'єкта за
формою, наведену у додатку 3 до цього
Порядку, до якої додається:

-два примірника заповненої декларації;

-звіт про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта з висновком
про їх відповідність вимогам
надійності і безпечної експлуатації;

-засвідчені в установленому порядку
копії;

-документ, що посвідчує право власності
чи користування земельною ділянкою, на
якій розміщено об'єкт;

-технічного паспорту.

Він представив необхідні документи в
інспекцію ГАСК, але отримав відмову.
Йому повідомили, що пакет документів не
повний і відмовились зареєструвати
його заяву про прийняття будинку в
експлуатацію. Йому вказали на
необхідність додатково додати
кадастровий номер на земельну ділянку
і технічний висновок. Він звернувся до
Держкомзему м. Донецька з метою
отримання кадастрового номеру на
земельну ділянку, але йому відмовили,
тому, що житловий будинок на земельній
ділянці не введений в експлуатацію.

На підставі Договору користування
земельною ділянкою №7/5944 від 26.06.2013 року
Донецька міська рада (Розпорядник) і
ОСОБА_1 ( Користувач) уклали договір про
наступне: Розпорядник дозволяє
користувачеві використовувати
земельну ділянку загальною площею 0,1000
га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
На вказаній земельній ділянці
знаходиться житловий будинок з
надвірними побудовами. Договір
зареєстрований в Управлінні земельних
ресурсів Донецької міської ради.

Але відсутність кадастрового номеру
на земельну ділянку за вищевказаною
адресою не дає можливості позивачу
звернутися з заявою про прийняття
будинку до експлуатації, а в зв'язку з
тим, що житловий будинок не прийнятий в
експлуатацію, позивачу відмовлено у
видачи кадастрового номеру на
земельну ділянку.

Тому позивач не має можливості
отримати в органах державної
реєстрації витяг з реєстру власності
на свое ім'я для подальшого оформлення
своїх прав, так як реєстрація Договору
про надання земельної ділянки не
проведена.

Разом з тим є правовстановлюючий
документ, а саме: протокол № 26
засідання виконкому Кіровської
районної ради народних депутатів м.
Сталіно ( з 1961 р. м. Донецьк) від 14.12.1948
року була відведена земельна ділянка
для індивідуального будивництва
ОСОБА_3

У цей період діяло старе законодавство.
До даних правовідносин застосовується
раніше діюче законодавство.

Право власності за раніше діючим
законодавством не було пов'язане з
державною реєстрацією нерухомого
майна або зімельної ділянці, на який
розташоване нерухоме майно.

Крім того, на підставі Договору
користування земельною ділянкою №7/5944
від 26.06.2013 року Донецька міська рада
(Розпорядник) і ОСОБА_1 ( Користувач)
уклали договір про наступне:
Розпорядник дозволяє користувачеві
використовувати земельну ділянку
загальною площею 0,1000 га, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1. На
вказаній земельній ділянці
знаходиться житловий будинок з
надвірними побудовами. Договір
зареєстрований в Управлінні земельних
ресурсів Донецької міської ради.

У зв'язку з вищевикладеним позивач
вимушений звернутися до суду та
просить визнати за ним право власності
на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України право
власності на нерухоме майно виникає з
моменту державної реєстрації цього
майна.

Згідно звіту про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
об'єкта, складеного експертом ПП
«ІНТЕК», житловий будинок літ. З-з за
адресою АДРЕСА_1 відповідає вимогам
надійності і безпечної експлуатації і
можливості його безпечної
експлуатації.

Згідно технічному паспорту на
домоволодіння від 18.03.2013 року, судом
встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1
складається з житлового будинку літ
З-з, і надвірних побудов. Житловий
будинок складається з житлового
двоповерхового будинку, загальною
площею - 206,50 кв.м., житловою площею 76,60
кв.м., з наступними приміщеннями:

на першому поверсі: підсобне
приміщення площею - 52,25 кв.м., хол
площею - 24,90 кв.м., житлова кімната -
житловою площею - 39,90 кв.м., кухня площею
- 15,60 кв.м., вана кімната площею - 4,60 кв.м,
туалет площею -1,2 кв.м., комора площею -
2,1 кв.м.

на другому поверсі: хол площею - 24,50
кв.м, житлова кімната - житловою площею
- 23,10 кв.м., комора площею - 3,1 кв.м,
комора -2 площею - 1,6 кв.м., житлова
кімната -2 житловою площею - 14,2 кв.м.

Надвірні побудові: ганок - літ.З, літня
кухня - літ. Б, прибудова до літньої
кухні -літ. б, сарай -літ.В, убиральня -
літ.Д, душ - літ. Е, гараж - літ. Ж, яма
оглядова - літ.ж, огородження.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право
власності на ново построєне нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва.

Зі змістом ст. 376 ЦК України за особою,
яка здійснила самочинне будівництво,
може бути визнано право власності на
нерухоме майно, однак при наявності
певних умов - якщо земельну ділянку
надано у встановленому законом порядку
особі під уже збудоване нерухоме
майно, або якщо така особа має право
власності чи право користування
земельною ділянкою.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач мав право у встановленому
законом порядку користування
земельною ділянкою, на якій самочинно
провів будівництво.

У матеріалах справи є данні про те, що
самочинне збудований будинок,
збудований відповідно до норм
будівництва відповідно до вимог Закону
України «Про планування і забудову
території» від 20 квітня 2000 року, та
Закону України «Про архітектурну
діяльність», та це будівництво не
порушує права інших осіб. Тому
встановлено, що позивачем здійснено
самочинне будівництво з додержанням
архітектурних, будівельних,
екологічних, протипожежних правил та
норм.

Відповідно до ч.3 ст. 176 ЦК України суд
вважає, що є підстави для задоволення
позову про визнання права власності
на самочинне збудований житловий
будинок та надвірні побудові.

Судовий збір сплачений у
відповідності до квитанції від 17.12.2013
року у сумі 229грн. 40 коп. і від 27.12.2013
року у сумі 3211 грн. 60 коп.( загальна сума
3441,00 грн.)

На підставі наведеного і керуючись
ст. 128 Цивільного кодексу УРСР, ст. 331,
376 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58- 60, 208-209, 212-215,
218, 224 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Кіровської районної у м. Донецьку ради
про визнання права власності на
домоволодіння, - задовольнити.

Визнати за право власності на
житловий будинок літ З-з, і надвірні
побудові за адресою АДРЕСА_1, яке
складається з житлового
двоповерхового будинку, загальною
площею - 206,50 кв.м., житловою площею 76,60
кв.м., з наступними приміщеннями:

на першому поверсі: підсобне
приміщення площею - 52,25 кв.м., хол
площею - 24,90 кв.м., житлова кімната -
житловою площею - 39,90 кв.м., кухня площею
- 15,60 кв.м., вана кімната площею - 4,60 кв.м,
туалет площею -1,2 кв.м., комора площею -
2,1 кв.м.

на другому поверсі: хол площею - 24,50
кв.м, житлова кімната - житловою площею
- 23,10 кв.м., комора площею - 3,1 кв.м,
комора -2 площею - 1,6 кв.м., житлова
кімната -2 житловою площею - 14,2 кв.м.,

і надвірні побудові: ганок - літ.З, літня
кухня - літ. Б, прибудова до літньої
кухні -літ. б, сарай -літ.В, убиральня -
літ.Д, душ - літ. Е, гараж - літ. Ж, яма
оглядова - літ.ж, огородження.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана відповідачем до
Кіровського районного суду м. Донецька
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: