У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу

Справа № 285/492/14-ц

провадження у справі № 2-н/0285/49/14

13 лютого 2014 року
м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області Літвин О.О., розглянувши
матеріали справи за заявою
Комунального підприємства
Новоград-Волинської міської ради
«Новоград-Волинське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» до ОСОБА_1 про видачу
судового наказу,-

встановила:

04.02.2014 року заявник звернувся до суду
про видачу судового наказу про
стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за
централізоване водопостачання та
водовідведення в період з 01.12.2011 року по
01.01.2014 року в сумі 841, 33 грн., та судових
витрат.

Як вбачається з повідомлення
Новоград-Волинського РС УДМС України в
Житомирській області від 13.02.2014 року
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року .

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 100 ЦПК України,
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу у разі, якщо
наявні обставини, зазначені у пунктах
2-5 частини другої статті 122 цього
кодексу, зокрема після смерті фізичної
особи, яка є однією із сторін у справі,
якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, наданих у п. 1 Постанови «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження» № 14 від
23 грудня 2011 року наказне провадження є
самостійним і спрощеним видом
судового провадження у цивільному
судочинстві при розгляді окремих
категорій справ, у якому суддя в
установлених законом випадках за
заявою особи, якій належить право
вимоги, без судового засідання і
виклику стягувача та боржника на
основі доданих до заяви документів
видає судовий наказ, який є особливою
формою судового рішення.

При цьому, враховуючи, що розділом II
ЦПК процедура розгляду заяв у
наказному провадженні полягає у
видачі судового наказу, не може бути
застосовано наступні процесуальні
інститути: призначення справи до
судового розгляду; забезпечення
доказів; призначення експертизи;
передача справи до іншого суду за
підсудністю; заміна неналежної
сторони; зупинення провадження;
закриття провадження у справі;
залишення заяви без розгляду.

Отже, з викладеного вбачається що
інститут зупинення провадження за п.1
ч.1 ст. 201 ЦПК України для встановлення
кола правонаступників після смерті
померлого боржника не може бути
застосований судом під час вирішення
питання про прийняття заяви про видачу
судового наказу.

За таких обставин, суддя приходжу до
висновку про відмову у прийнятті
заяви про видачу судового наказу.

Крім того необхідно роз'яснити
заявнику, що відповідно до ст. 101 ч. 2 ЦПК
України відмова у прийнятті заяви
унеможливлює повторне звернення з
такою самою заявою. Заявник у цьому
випадку має право звернутися з тими
самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
судовий збір», сплачений судовий збір в
сумі 121 грн. 80 коп. повертається
заявнику.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст. ст. 100, 101, 122, ст. 208 - 210, 293, 294 ЦПК
України, ст. 7 Закону України «Про
судовий збір»,-

ухвалила:

Відмовити Комунальному підприємству
Новоград-Волинської міської ради
«Новоград-Волинське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» в прийнятті заяви про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за
централізоване водопостачання та
водовідведення.

Повернути Комунальному підприємству
Новоград-Волинської міської ради
«Новоград-Волинське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» сплачену, згідно
платіжного доручення № 71 від 24.01.2014
року, суму судового збору в розмірі 121
(сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Копію ухвали разом із заявою та всіма
додатками до неї надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного суду через
Новоград-Волинський міськрайонний суд.
Апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
О.О. Літвин