Номер провадження № 22-ц/785/1779/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Кононенко Н.А.

Станкевича В.А.

при секретарі
Жус І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Іллічівська птахофабрика» про
визнання факту звільнення за власним
бажанням, стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди за апеляційною скаргою
генерального директора
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Іллічівська птахофабрика», ОСОБА_4 (в
інтересах сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Іллічівська
птахофабрика», далі СТОВ «Іллічівська
птахофабрика») на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 27 червня 2013 року,

встановила:

21 вересня 2011 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом, який був уточнений
під час судового розгляду (т. 2 а.с. 157-161).

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_5 підтримали
уточнені позовні вимоги, просили
визнати ОСОБА_3 звільненим за власним
бажанням з 16 квітня 2005 року, стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_3
заборгованість по заробітній платі за
період з 01 травня 2004 року по 30 квітня 2005
року включно у розмірі 5 607 грн.,
компенсацію моральної шкоди у розмірі
10 000 грн., середній заробіток за час
вимушеного прогулу, починаючи з 16
квітня 2005 року по день винесення
рішення.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, його представник послались у
позовній заяві (т. 2 а.с. 157-161), в
письмових поясненнях (т. 2 а.с. 149-153) та у
виступах в судовому засіданні на
наступні обставини.

ОСОБА_3 перебував в щорічній відпустці
з 23 березня 2005 року по 15 квітня 2005 року,
після якої звернувся до адміністрації
СТОВ «Іллічівська птахофабрика» про
звільнення за власним бажанням та
надання повного розрахунку, в т.ч.
заборгованості з нарахованої та
невиплаченої заробітної плати за
період з травня 2004 року, однак це
звернення належним чином не було
розглянуто.

27 травня 2011 року ОСОБА_3 направив поштою
заяву про його звільнення за власним
бажанням. 16 червня 2011 року відповідачем
було видано наказ про звільнення
ОСОБА_3 за прогули, однак докази
невиходу на роботу без поважних причин
не надано, відповідачем не було
враховано право працівника,
передбачене ст. 38 ч. 3 КЗпП України на
розірвання трудового договору у разі
порушення трудового законодавства, в
т.ч. затримки виплати заробітної плати,
яка не виплачена до цього часу у
розмірі 5607 грн.

Представники відповідача ОСОБА_6,
ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_3 не
визнали, посилаючись у виступах в
судовому засіданні та у письмових
поясненнях (т. 2 а.с. 112, 224; т. 3 а.с. 89-94) на
ті обставини, що з 16 квітня 2005 року
ОСОБА_3 на роботу не виходив; до 04 червня
2011 року заяв про звільнення за власним
бажанням не надавав; його звільнення 16
червня 2011 року проведено з дотриманням
вимог КЗпП України; ОСОБА_3 ухилявся від
надання пояснень щодо відсутності на
роботі, від отримання копії наказу про
звільнення та трудової книжки; що за
вимогами щодо зміни формулювання
причини звільнення та стягнення
компенсації моральної шкоди ОСОБА_3
пропущено строк позовної давності; що
заборгованість із заробітної плати
перед ОСОБА_3 відсутня, так як наряди на
нараховану заробітну плату ОСОБА_3 за
період з червня по грудень 2004 року є
недійсними, що на протязі 2002-2005р.р.
ОСОБА_3 не виконував свої обов'язки в
частині обліку дорученої йому та
виконаної ним роботи, що наряди мають
ознаки фальсифікації в описі робіт, в
застосуванні норм та розцінок, а тому
не можуть бути прийняті до нарахування
заробітної плати.

Рішенням Іллічівського міського
суду Одеської області від 27 червня 2013
року позовну заяву ОСОБА_3 частково
задоволено.

Суд першої інстанції вирішив:

- змінити формулювання причини
звільнення ОСОБА_3, вказаної у наказі
СТОВ «Іллічівська птахофабрика» № 34-П
від 16 червня 2011 року, на розірвання
трудового договору з ініціативи
працівника на підставі ст. 38 КЗпП
України з 16 квітня 2005 року;

- стягнути з СТОВ «Іллічівська
птахофабрика» на користь ОСОБА_3
заборгованість по заробітній платі за
період з 01 травня 2004 року по 15 квітня 2005
року у розмірі 5607 грн. та компенсацію
моральної шкоди у розмірі 2000 грн.;

- стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір у розмірі 229,40 грн.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі генеральний
директор СТОВ «Іллічівська
птахофабрика», ОСОБА_4 (в інтересах СТОВ
«Іллічівська птахофабрика») просять
вищевказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
позові у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Згідно заяви-клопотання генерального
директора СТОВ «Іллічівська
птахофабрика» ОСОБА_6, ухвалою судової
колегії судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області від 29 жовтня 2013 року по справі
за позовною заявою ОСОБА_3 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Іллічівська птахофабрика» про
визнання факту звільнення за власним
бажанням, стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди, було призначено
судову бухгалтерську експертизу.
Виконання експертизи доручено
експертам Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз. Провадження у справі
зупинено на час проведення експертизи
(т. 3 а.с. 165-167).

05 грудня 2013 року до апеляційного суду
Одеської області надійшло клопотання
провідного експерта Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Платонової А.В. від 12
листопада 2013 року про надання
додаткових матеріалів, необхідних для
виконання експертизи (яке отримане
суддею Гайворонським С.П. 09 грудня 2013
року згідно контрольного журналу
судових справ і матеріалів, переданих
для розгляду судді) (т. 3 а.с. 172-174).

У вказаному клопотанні експерт просив
надати наступні додаткові документи,
необхідні для проведення експертизи:

- Положення про оплату праці на
підприємстві, колективний договір на
2003-2005р.р. по підприємству СТОВ
«Іллічівська птахофабрика», в якому
встановлені форми й системи оплати
праці, норми праці, конкретні розміри
тарифних ставок (окладов) і відрядних
розцінок робітником, норми й гарантії в
оплаті праці;

- табелі обліку використання робочого
часу (типова форма Т.-13) за період
2003-2005р.р.(по ОСОБА_3.);

- договора, укладені підприємством з
ОСОБА_3, в яких відображені обов'язки
робітника в частині оплати труда, якими
передбачено вести облік дорученої йому
та виконаної їм (саме ОСОБА_3.) роботи,
отримувати завдання від зав.
майстерней на виконання робіт, або від
майтера, бригадира мехбригади;

- для відповіді на питання Ухвали : чи
правильно проведено розрахунок
заробітної плати ОСОБА_3 за нарядами
про відрядну роботу, то необхідно для
вирішення данного питання надати
експерту установлені на підприємстві
єдині норми і розцінки на віди робіт,
вказаних у нарядах, тому що приманять
відрядну форму оплати праці на
підприємстві можна тільки для тих
видів робіт, для яких може бути
визначена одиниця нормування ( виріб,
деталь, вид робіт);

- регістри бухгалтерського обліку по
балансовим рахункам 661 «Розрахунки по
заробітної платі», 662 «Розрахунки з
депонентами» за 2003-2005р.р. (по
розрахункам з ОСОБА_3);

- розрахунково-платіжні відомості про
нарахування та виплату заробітної
плати ОСОБА_3 за вказаний період;

- вирішити питання про оплату вартості
експертизи.

Копію вказаного клопотання з додатками
09 грудня 2013 року отримав генеральний
директор СТОВ «Іллічівська
птахофабрика» ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 176).

Також, копію вищевказаного клопотання
з додатками поштою надіслано на адресу
СТОВ «Іллічівська птахофабрика», яке
отримано 17 грудня 2013 року (т. 3 а.с. 177).

24 січня 2014 року від Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз надійшла справа разом із
повідомленням про неможливість
надання висновку судово-економічної
експертизи (т. 3 а.с. 180-182).

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 27 січня 2014 року
відновлено провадження у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Іллічівська птахофабрика» про
визнання факту звільнення за власним
бажанням, стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди за апеляційною скаргою
скаргою генерального директора
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Іллічівська птахофабрика», ОСОБА_4 в
інтересах сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Іллічівська
птахофабрика» на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 27 червня 2013 року.

Призначено розгляд справи на 04 березня
2014 року о 12 годині 00 хвилин (т. 3 а.с. 183).

Про час та місце судового розгляду
справи сторони повідомлені належним
чином, про що свідчать поштові
повідомлення (т. 3 а.с. 190-195).

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні апеляційної
інстанції є необов'язковою, тому справа
розглянута у відсутності не
з'явившихся сторін.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи частково вищевказаний
позов, суд першої інстанції на підставі
ст.ст. 38, 49, 97, 109, 110, 115, 116, 117, 141, 147, 235 КЗпП
України, роз'яснень викладених в
Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
трудових спорів» від 06 листопада 1992
року (з наступними змінами), Постанові
№13 Пленуму Верховного Суду України № 13
від 24 грудня 1999 року «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», Постанові № 4 Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (з наступними
змінами), Інструкції про порядок
ведення трудових книжок на
підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженої наказом
Мінпраці України, Мінюсту України,
Мінсоцзахисту України 29 липня 1993 року
№58, правильно виходив з наступного.

ОСОБА_3 працював на вищевказаному
підприємстві на посаді слюсаря з 28
вересня 1985 року.

Останній припинив працювати на СТОВ
«Іллічівська птахофабрика» з 16 квітня
2005 року.

Міський суд вірно встановив, що причини
відсутності ОСОБА_3 на роботі з 16 квітня
2005 року є поважними, а тому необхідно
змінити формулювання причини
звільнення на розірвання трудового
договору з ініціативи працівника на
підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою при
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного суду в
тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь яким строком.

З матеріалів даної справи вбачається,
що ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогами
про усунення порушень законодавства
про оплату праці в грудні 2005 року, з
вимогами про визнання звільнення за
власним бажанням в вересні 2011 року (т. 01,
а.с. 02-03, 09).

В цьому сенсі, судова колегія зазначає,
що лише 06 жовтня 2012 року, ОСОБА_3 отримав
свою трудову книжку та копію наказу про
своє звільнення № 34-П від 16 червня 2011
року (т. 02, а.с. 240).

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції і
вважає, що поважність причини
припинення трудових правовідносин
сторін, пов'язаних з відсутністю
роботи, заборгованістю по заробітній
платі, неоформленням часу простою і
порядку його оплати, невирішення з
ініціативи підприємства питання про
вивільнення працівників у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці підтверджуються матеріалами
даної справи ( т. 01, а.с. 02-04, 09-10, 50-56, 58-61, 63,
64, 171-172, т. 02, а.с. 01-03, 07, 42-44, 157-161, 240, 245-252).

Відповідач визнавав наявність
заборгованості, приймав заходи щодо
часткового її відшкодування (т. 02, а.с.
245-251).

Відповідно до роз'яснень даних в п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 ( з
подальшими змінами ) „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової ) шкоди",
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
справ про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача та вина останнього в її
заподіянні. Зокрема, суд повинен
з'ясувати чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або витрат
немайнового характеру, за яких
обставин та якими діями ( бездіяльністю
) вони заподіяні, в якій грошовій сумі
позивач оцінює заподіяну шкоду та з
чого він виходив при цьому.

Судова колегія вважає, що міський суд,
на підставі матеріалів цієї справи,
правомірно стягнув з відповідача на
користь позивача моральну шкоду в
розмірі 2 000 грн., керуючись при
розгляді цього питання положеннями ст.
237-1 КЗпП України, роз'ясненнями, які
містяться Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 (з подальшими змінами) „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної ( немайнової )
шкоди".

На підставі зазначеного вище, суд
першої інстанції дійшов до
обгрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Із всього вищевикладеного вбачається,
що суд першої інстанції при ухваленні
рішення по даній справі врахував
положення ст. 6 Конвенції про захист
прав і основних свобод людини щодо
того, що кожна людина при визначенні її
громадянських прав і обов'язків має
право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог статей 57 - 60 ЦПК.

Судова колегія вважає, що відповідач не
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог
щодо вищевказаного позову, що є
обов'язком сторін згідно з засадами
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу генерального
директора сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Іллічівська
птахофабрика», ОСОБА_4 (в інтересах
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Іллічівська птахофабрика») -
відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 27 червня 2013 року
по цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Іллічівська
птахофабрика» про визнання факту
звільнення за власним бажанням,
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної шкоди
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

В.А. Станкевич