РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року Підволочиський
районний суд Тернопільської області в
складі:

Головуючого
Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання
Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Підволочиську
Тернопільської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Остап»ївської сільської ради
Підволочиського району про визнання
права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.
звернулися до суду з позовом до
Остап»ївської сільської ради
Підволочиського району Тернопільської
області про визнання за ними права
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі посилаються на те, що у
відповідності до свідоцтва на право
особистої власності на жилий будинок,
виданого 30 вересня 1992 року зазначене
будинковолодіння належало колгоспному
двору і складалося з 4 членів сім"ї,
голови двору ОСОБА_4 - та членів двору
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Після смерті
ОСОБА_4 спадкоємцем за заповітом є
ОСОБА_1, який спадщину прийняв, однак
при зверненні до нотаріуса для
отримання свідоцтва про право на
спадщину, що залишилася після смерті
батька - йому відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії у зв'язку із
відсутністю правовстановлюючого
документу на належну спадкодавцеві
частку нерухомого майна. Враховуючи те,
що визнання за позивачами права
власності на належні їм частки
колгоспного двору у позасудовому
порядку є неможливим, - просять позов
задовольнити.

Позивач ОСОБА_2, яка одночасно діє в
інтересах позивача ОСОБА_1, в судовому
засіданні подала заяву про зміну
позовних вимог в частині визначення
часток у спадковому майні, у якій
просять визнати за: ОСОБА_1 право
власності на 2/3 частки житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами АДРЕСА_1, зокрема: на 1/3 частку
будинковолодіння, що належить йому як
члену колгоспного двору, та на 1/3
частку в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 року в АДРЕСА_1;
за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що
належить їй як члену колгоспного двору.

Позивач ОСОБА_3, будучи повідомленою у
встановленому законом порядку про дату
та час розгляду справи, в судове
засідання не з'явилася, причини неявки
не повідомила.

Представник відповідача -
Остап»ївської сільської ради
Підволочиського району - в судове
засідання не з'явився, хоч про дату, час
та місце судового розгляду справи були
повідомлені в установленому законом
порядку, однак подали до суду заяву,
згідно якої заявлені позовні вимоги
позивача визнають та просять справу
розглянути у їх відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по
справі встановив такі факти:

Згідно довідки - характеристики,
виданої Підволочиським БТІ 10 червня 2013
року № 53, та технічного паспорта на
житловий будинок індивідуального
фонду від 10 червня 2013 року, житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами АДРЕСА_1, житловою площею 47,6
кв.м., зареєстрований за ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право власності
на житловий будинок від 30 вересня 1992
року.

Даний факт також стверджується
довідкою № 941 виданою 02 грудня 2013 року
виконкомом Остап»ївської сільської
ради, з якої вбачається, що ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року належав
житловий будинок з надвірними
будівлями що знаходиться в АДРЕСА_1, а
також свідоцтвом на забудову садиби,
видного на ім'я ОСОБА_4

Як убачається із свідоцтва на
право особистої власності на жилий
будинок, виданого Остап»ївською
сільською радою 30 вересня 1992 року на
підставі рішення виконкому
Остап»ївської сільської Ради народних
депутатів № 34 від 29 вересня 1992 ргку,
жилий будинок з належними до нього
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1 належить
колгоспному двору, що складається з 4-х
членів, головою якого є ОСОБА_4.

З довідки, виданої Підволочиським
районним державним архівом
Підволочиської РДА в Тернопільській
області 15 січня 2014 року № 635,
вбачається, що у погосподарській книзі
Остап»ївської сільської ради за 1991
роки значиться господарство ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 голови сім»ї, разом з яким
проживали:

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 - син;

ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 - невістка.

Проте, станом на 1992 рік, на дату видачі
свідоцтва про право власності на жилий
будинок у господарстві ОСОБА_4
проживали крім ОСОБА_1, ОСОБА_2, ще й
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., у зв'язку із
чим у свідоцтві зазначено, що
колгоспний двір складається із 4-х
членів.

Згідно положень ст.ст. 17, 18, 19 Закону
України "Про власність", який регулював
відносини на час виникнення
колгоспного двору, та частини 6
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності"
вбачається, що право власності на
майно, яке належало колгоспному двору,
мають ті члени колгоспного двору, які
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в цьому майні. Розмір частки
члена двору визначається, виходячи з
рівності часток усіх його членів.

Як убачається із свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, виданого
Остап»ївською сільською радою
Підволочиського району 04 листопада 1992
року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6
року в АДРЕСА_1, тобто після 15 квітня 1991
року , а отже не може мати право
власності на майно як член колгоспного
двору.

Таким чином судом встановлено, що
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2-

належало право власності по 1/3 частці
жилого будинку з належними до нього
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1 , як членам
колгоспного двору, які до 15 квітня 1991
року не втратили права на частку в
цьому майні.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 року, не є членом
колгоспного двору, отже не може мати
право власності на зазначене
будинковолодіння як член колгоспного
двору.

ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_4 помер, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2 видане Остап»ївською сільською
радою Підволочиського району
Тернопільської області 30 січня 2006
року.

Згідно заповіту, посвідченого 16 січня
2006 року секретарем Гримайлівської
селищної ради Гусятинського району
Тернопільської області, за реєстровим
номером №07, ОСОБА_5 належне йому право
на земельну ділянку площею 2,00 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
згідно Державного акта на право
приватної власності на землю Р1 № 674714)
заповів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4; все інше
належне йому майно - заповів ОСОБА_1

З довідки № 940 від 02 грудня 2013 року
виданої виконавчим комітетом
Остап»ївської сільської ради
вбачається те, що на день смерті ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року разом з
ним в житловому будинку по АДРЕСА_1 були
зареєстровані і проживали:

син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

невістка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3

онука - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_6

онук - ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4

онук - ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_8

Таким чином, позивач ОСОБА_1
спадщину прийняв, оскільки на час
відкриття спадщини постійно проживав
разом із спадкодавцем . 19 червня 2013 року
ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину на житловий будинок, що
залишився після смерті батька ОСОБА_4
проте йому відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії. Свою відмову
нотаріус мотивує тим, що власність
колгоспного двору не передбачена ЗУ
«Про власність» від 07 лютого 1991 року, а
також у зв'язку із відсутністю
правовстановлюючих документів, які б
підтверджували право власності
спадкодавця на належну йому частку у
спадковому майні, що стверджується
постановою приватного нотаріуса
Підволочиського районного
нотаріального округу від 19 червня 2013
року № 177/02-32.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності виникає із підстав, що
не заборонені законом .

Згідно статті 392 Цивільного кодексу
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

За вказаних обставин, суд вважає, що
позовні вимоги позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2 є підставними і підлягають до
задоволення шляхом визнання за ними
права власності на житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами
спорудами АДРЕСА_1, зокрема за ОСОБА_1 на
2/3 частки:з яких - на 1/3 частку
будинковолодіння, що належить йому як
члену колгоспного двору, та на 1/3
частку в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 року в АДРЕСА_1,
за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку,
що належить їй як члену колгоспного
двору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Остап»ївської сільської ради
Підволочиського району про визнання
права власності слід відмовити за
безпідставністю, як такій, що
народилася після 15 квітня 1991 року, а
отже не може мати право власності на
майно як член колгоспного двору.

На підставі наведеного, керуючись ст.,
ст. 10, 60, 212, 213, 215, 292,294, 296 ЦПК України, ст.
ст. 328,392, п.4.5 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України (в
редакції 2004 року)., ч.6 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 20
від 22 грудня 1995 року "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності", суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3
частки житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1,
зокрема: на 1/3 частку будинковолодіння,
що належить йому як члену колгоспного
двору, та на 1/3 частку в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 року в
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частку житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що
належить їй як члену колгоспного
двору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Остап»ївської сільської ради
Підволочиського району про визнання
права власності відмовити за
безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Тернопільської області через
Підволочиський районний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особи які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий