Справа №490/6858/13-цр 17.12.2014 17.12.2014 17.12.2014
Провадження №22-ц/784/3433/14
Провадження 22ц-/784/3433/14
Головуючий по 1 інстанції
Доповідач апеляційного
суду Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2014р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Базовкіної Т.М., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання
Орельської Н.М., прокурора Кірієнко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2,
Прокуратури Миколаївської області,
Державної казначейської служби
України

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 17 березня 2014р.

за позовом ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У жовтні 2010р. ОСОБА_2 пред'явив
зазначений позов в якому вказав, що
внаслідок бездіяльності УМВС України в
Миколаївській області, яка полягає у
відсутності контролю за
розслідуванням Центральним районним
відділом ММУ УМВС України у
Миколаївській області кримінальної
справи, порушеної за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст.187 КК відносно
невстановлених осіб, де його визнано
потерпілим, йому завдано матеріальну і
моральну шкоду.

З урахуванням подальших уточнень
позивач просив визнати неправомірною
бездіяльність Управління МВСУ в
Миколаївській області та Центрального
районного відділу ММУ УМВС України у
Миколаївській області, яка полягає у
невжитті належних заходів по
встановленню винних осіб у вчиненні
злочину та стягнути з них на його
користь 7125 грн. майнової і 47806 грн. 42 коп.
моральної шкоди, а Державної
казначейської служби України - 2000 грн.
моральної шкоди.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 14 березня 2014р.
провадження у справі в частині вимог
ОСОБА_2 до УМВС України в Миколаївській
області, Центрального районного
відділу ММУ УМВС України у
Миколаївській області про визнання
бездіяльності неправомірною та
відшкодування майнової і моральної
шкоди - закрито.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 17 березня 2014р. позов
про відшкодування моральної шкоди
задоволено частково. Постановлено
стягнути з Державної казначейської
служби України на користь ОСОБА_2 500 грн.
компенсації за завдану моральну шкоду.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2,
Прокуратура Миколаївської області та
Державна казначейська служба України,
посилаючись на незаконність рішення
суду, просили його скасувати і ухвалити
нове рішення відповідно про
задоволення та про відмову в
задоволенні позову.

Апеляційні скарги Прокуратури
Миколаївської області та Державної
казначейської служби України
підлягають задоволенню, а апеляційна
скарга ОСОБА_2 - відхиленню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд виходив з того,
що досудове слідство по кримінальній
справі де позивача визнано потерпілим
є надмірно тривалим, а тому наявні
підстави, передбачені ст.1177 ЦК для
відшкодування моральної шкоди.

Проте з таким висновком погодитись не
можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
вересня 2007р. старший дізнавач
Центрального районного відділу ММУ
УМВС України у Миколаївській області
за фактом відкритого заволодіння 20
вересня 2007р. майна належного ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 порушив кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ч.2
ст.186 КК. В подальшому кваліфікацію
діяння змінено на ч.2 ст.187 КК.

Постановами дізнавала та слідчого
Центрального районного відділу ММУ
УМВС України у Миколаївській області
відповідно від 27 вересня 2007р., 08 травня
2008р.ОСОБА_2 по даній кримінальній
справі визнано потерпілим і цивільним
позивачам на суму 37125 грн.

Особи, які здійснили напад на позивача
до цього часу не встановлені і
відповідно досудове слідство по справі
не завершено.

Враховуючи те, що заподіяна особі шкода
внаслідок кримінального діяння може
бути відшкодована на підставі ст.1177 ЦК
лише за умови набрання чинності
спеціальним законом, а останній на
даний час відсутній, то у задоволенні
позовних вимог слід відмовити у зв'язку
з їх передчасністю.

З огляду на вищенаведені мотиви, а саме
неправильного застосування норм
матеріального права, рішення суду в
силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Аргументи ОСОБА_2 щодо порушення
процесуального закону не можна визнати
обґрунтованими, тому що його вимоги до
УМВС України в Миколаївській області,
Центрального районного відділу ММУ
УМВС України у Миколаївській про
відшкодування майнової і моральної
шкоди в даному провадженні не
розглядались. 11 червня 2014р. Апеляційним
судом Миколаївської області ухвалу
суду першої інстанції від 14 березня
2014р. про закриття провадження в цій
частині вимог ОСОБА_2 скасовано з
направленням справи для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК, колегія
суддів

вирішила:

Апеляційні скарги Прокуратури
Миколаївської області та Державної
казначейської служби України
задовольнити, а апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 17 березня 2014р. скасувати
і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: