У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ТзОВ «ЛКВ
Україна» на ухвалу судді Хустського
районного суду від 15 січня 2014 року про
забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
ТзОВ «ЛКВ Україна» про стягнення
заборгованості за договором завдатку, -

в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою з метою
забезпечення позову накладено арешт на
нерухоме та рухоме майно або грошові
кошти, що належать ОСОБА_3 та накладено
арешт на нерухоме та рухоме майно або
грошові кошти ТОВ «ЛКВ Україна».

ТзОВ «ЛКВ Україна» в апеляційній
скарзі просять скасувати ухвалу як
таку, що постановлена з порушенням норм
процесуального права та постановити
нову ухвалу про відмову в задоволенні
заяви.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає що
вона підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України
передбачено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Умовою застосування заходів
забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно може
зникнути, зменшитись, погіршитись або
може бути відчуженим.

Зважаючи, що предметом позову є
стягнення з відповідача ОСОБА_3
грошових коштів, правомірним є
накладення арешту на нерухоме та
рухоме майно або грошові кошти
відповідача, оскільки припущення про
можливе зникнення або зменшення такого
майна є достатньо обґрунтованим.

Разом з тим, як вбачається з прохальної
частини заяви ОСОБА_2 про забезпечення
позову, такий просив накласти арешт на
нерухоме та рухоме майно або грошові
кошти, що належать ОСОБА_3 і знаходяться
у нього або в інших осіб.

Суд першої інстанції, накладаючи арешт
на майно ТзОВ «ЛКВ Україна», фактично
порушив принцип диспозитивності,
оскільки такої вимоги позивач у заяві
про забезпечення позову не ставив. При
цьому та обставина, що ОСОБА_3 є
директором ТзОВ «ЛКВ Україна» не
свідчить, що майно даного
господарського товариства є його
власністю. Після створення
господарського товариства, майно
передане до статутного капіталу його
засновниками є виключно власністю
господарського товариства. Засновники
товариства мають виключно
корпоративні права щодо нього.
Директор, як керівник підприємства,
лише здійснює управління та
керівництво господарською діяльністю
підприємства, однак в будь-якому
випадку не є власником майна
підприємства. Таким чином, майно ТзОВ
«ЛКВ Україна» є виключно його
власністю, і не може вважатися таким, що
належить його директору ОСОБА_3

За таких обставин, у суду першої
інстанції не було обґрунтованих
правових підстав накладати арешт на
майно ТзОВ «ЛКВ Україна», а тому в цій
частині ухвала суду підлягає зміні.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК
України, види забезпечення позову
мають бути спів мірними із заявленими
позивачем вимогами.

Суд першої інстанції залишив поза
увагою дану норму та наклав арешт на
все майно і грошові кошти відповідача
без врахування суми позову з
урахуванням судових витрат, а тому
даний недолік ухвали суду підлягає
виправленню.

За таких обставин, ухвала Хустського
районного суду від 15.01.2014 року підлягає
зміні.

Керуючись 152, 307, 312, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТзОВ «ЛКВ Україна»
задовольнити частково.

Ухвалу судді Хустського районного суду
від 15 січня 2014 року змінити.

Викласти перший абзац резолютивної
частини ухвали в наступній редакції:

«З метою забезпечення позову накласти
арешт на нерухоме та рухоме майно або
грошові кошти, що належать ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю АДРЕСА_1 і
знаходиться в нього або в інших осіб в
межах суми 723 243 грн.»

В решті ухвалу суду першої інстанції
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді: