Справа № 266/5205/13-ц
Провадженя№ 2/266/153/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014
м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.

при секретарі Зіберовій К.О.

розглянувши у відритому судовому
засіданні в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, третя особа орган опіки та
піклування Приморської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради про надання тимчасового дозволу
на виїзд дитини за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом про надання дозволу на
тимчасовий виїзд спільної з
ідповідачем дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України у її
супроводі до повноліття дитини за
судовим рішенням без згоди батька. В
обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що вона з відповідачем
перебувала в офіційно зареєстрованому
шлюбі, який за рішенням суду було
розірвано 15.06.2007 року. Після розірвання
шлюбу їх спільна дитина - ОСОБА_3
проживає з нею та перебуває на її
утриманні. Відповідач з 2007 р.
матеріальної допомоги дитині не надає,
не бачиться та участі у вихованні
дитини не приймає. Вона бажає виїхати з
дитиною за межі України з метою
оздоровлення та на відпочинок, однак
відповідач у добровільному порядку
нотаріально посвідчену згоду не надає
оскільки на теперішній час перебуває у
місцях позбавлення волі, що взагалі
унеможливлює добровільно вирішити це
питання. З метою захисту прав
неповнолітньої дитини позивач просила
визнати право неповнолітнього ОСОБА_3
на виїзд за межі України, надати дозвіл
на виїзд її неповнолітнього сина
ОСОБА_3 за межі України у її супроводі
до повноліття дитини без згоди батька.
В подальшому уточнила свої позовні
вимоги зазначивши, що її професійна
діяльність пов'язана з туризмом, а
саме нею укладено цивільно -правовий
договір, строком дії до 14.01.2017 р.,
відповідно до якого вона працює
директором філії туристичної фірми
«Ольга- тур», та у зв'язку з виробничою
діяльністю їй досить часто необхідно
виїжджати за межі України, а дитину
досить часто залишати дома не зручно,
тому просить надати дозвіл на виїзд її
неповнолітнього сина ОСОБА_3 за межі
України у її супроводі до 15.01.2017 р. без
згоди батька.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, надала суду заяву, якою
просила розглянути справу за її
відсутності та уточнений позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання, не
з'явився у зв'язку із знаходженням у
місці позбавлення волі, а саме
Донецькому слідчому ізоляторі УПтС
України в Донецькій області,
повідомлений про розгляд справи
видповідно до ч.6 ст. 76 ЦПК України. Від
нього надійшла заява в якій проти
задоволення позову не заперечує ( а. с.
43).

Представник 3 особи органу опіки та
піклування до суду не з'явився, надавши
заяву у якій просив розглянути справу
за її відсутністю, проти задоволення
позову не заперечувала.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, враховуючи визнання
відповідачем позову, вважає можливим
згідно ст..174 ЦПК України ухвалити
рішення про задоволення позову у
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
знаходились у зареєстрованому шлюбі,
який як вбачається зі свідоцтва про
розірвання шлюб Серія НОМЕР_1,
зареєстрованого відділом реєстрації
актів цивільного стану
Великоновосілківського районного
управління юстиції в Донецькій області
15.06.2007 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було
розірвано, про що зроблено відповідний
актовий запис № 63 (а.с.6).

Під час знаходження у шлюбі у сторін
народилася дитина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
про що відділом реєстрації актів
цивільного стану
Великоновосілківського районного
управління юстиції в Донецькій області
видано свідоцтво про народження Серія
НОМЕР_2 від 18.04.2005 року, де в графі
«батьки» дитини зазначені батько -
ОСОБА_2 та мати ОСОБА_4 про що зроблено
відповідний актовий запис №21 (а.с. 5).

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб
зареєстрованого Міським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Маріупольського міського
управління юстиції у Донецькій області
серія НОМЕР_3 , ОСОБА_4 27.10.2012 р.
зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 про, що
зроблено відповідний запис №603 та
змінила прізвище на ОСОБА_4 ( а. с. 8).

Як вбачається з форми А, ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, змінила прізвище на
ОСОБА_4 ( а. с. 7).

Як вбачається з довідки
№844-18122013/14020 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3
утримується під вартою з 10.12.2011 р. по
даний час у Донецькому СІ № 5 ( а. с. 27).

Як вбачається з цивільно -
правового договору №01-2/14 від 15.01.2014 р.
укладеного між ПП «Ольга -Тур» та
ОСОБА_4, остання є керівником філіалу
туристичної фірми в м. Маріуполі, строк
дії договору до 14.01.2017 р. ( а. с. 36-37) .

Так ч.3 ст.313 ЦК України визначено, що
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Згідно зі ст..4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня1995р. №57 (57-95п) «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України» виїзд за межі України
громадянина, який не досяг 16 -річного
віку, і без згоди та супроводу другого з
батьків може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995р. № 57 (57-95-п) «Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України», встановлено, що
виїзд за межі України громадян, які не
досягли 16-річного віку, у супроводі
одного з батьків або у супроводі осіб,
які уповноважені одним із батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків,
із зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків не перебуває у пункті
пропуску через державний кордон.

Ст.141 СК України визначено рівність
прав і обов'язків батьків відносно
дитини.

Відповідач пред'явлені
позовні вимоги визнав та не
заперечував проти надання позивачу
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
його неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
обмеження на виїзд за кордон України,
передбачені ст. 6 Закону Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», відсутні, у
зв'язку з чим задоволення позову не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, тому
суд вважає можливим дозволити дитині
такий виїзд разом з матір'ю - ОСОБА_4.

На підставі ст. 4, 6 Закону України «Про
порядк виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», керуючись
ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про надання
тимчасового дозволу на виїзд дитини за
межі України - задовольнити.

Визнати право неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі України.

Надати дозвіл на виїзд громадянину
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон України
з його матір'ю - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 без
згоди та супроводу батька - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, з обов'язковим
повідомленням за місцем проживання
органу опіки та піклування Приморської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради про країну в яку дитина
виїзжає, строком до 15.01.2017 року з
обов'язковим поверненням дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до України з
можливістю оформити виїздні документи.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Донецької області в м. Маріуполі, через
Приморський районний суд м. Маріуполя
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, у разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
Шишилін О. Г.