Провадження №2/761/459/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарях Кукушкіному О.М., Губиш
Т.Л., Назаренко М.В.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, представник
ОСОБА_2, ОСОБА_3;

від відповідача1: ОСОБА_4;

від відповідача2: не з'явився,
повідомлений належним чином про
розгляд справи;

від третьої особи: не з'явився,
повідомлений належним чином про
розгляд справи;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа: Комунальне підприємство
"ЖЕК" Лук'янівка" Шевченківського
району, про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1) в
серпні 2013 року звернулася до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_4(далі - ОСОБА_4,
відповідач -1), ОСОБА_5(далі - ОСОБА_5,
відповідач -2), третя особа: Комунальне
підприємство "ЖЕК" Лук'янівка"
Шевченківського району, про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням та
виселення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає
те, що вона є власником квартири за
адресою: АДРЕСА_1. В грудні 2011 року
відповідачі звернулися до позивачки з
проханням проживати у останньої та з
проханням зареєструвати їх у квартирі
позивачки, натомість у відповідачів є
власне житло. Позивачка зазначає, що
своїм проживанням відповідачі
порушують її права як власника та
принципи добросусідства, що полягає у
тому, що відповідачі без згоди
позивачки здійснили у квартирі
ремонтні роботи, а також демонтували
двері в кімнаті, де проживає позивачка
на даний час, постійно принижують честь
та гідність ОСОБА_1 Крім того, позивачка
зазначає, що відповідачі всіляко
намагаються створити нестерпимі умови
для проживання.

У судовому засіданні, яке відбулося
30.01.2014 року, позивачка та представники
позивачки ОСОБА_3, ОСОБА_2 позов
підтримали з підстав, викладених у
позовній заяві.

У судових засіданнях відповідачі та їх
представник проти позову заперечували,
зазначали, що відповідачі у 2011 року
ОСОБА_4, ОСОБА_5 запропонували проживати
разом, щоб доглядати за ОСОБА_1, та
зробити ремонт, щоб покращити умови
проживання. Жодних заперечень зі
сторони позивачки не було. Зазначали,
що дійсно у відповідачів була у
власності квартира АДРЕСА_2, але згідно
договору купівлі-продажу квартири від
08 лютого 2012 року була продана ОСОБА_6. За
ці кошти в квартирі за адресою: АДРЕСА_1,
був зроблений ремонт, що
підтверджується актами виконаних
робіт, договором на виготовлення
меблів, договорами на поставку
металопластикових конструкцій,
рахунками-фактури, актами виконаних
робіт, квитанціями, товарними чеками.
ОСОБА_4, також зазначала, що
демонтування дверей у кімнаті, якій
проживає позивачка, відбулося на
початку 2012 року, при даному
демонтуванні позивачка не
заперечувала проти цього. Твердження
позивачки з приводу того, що
відповідачі без згоди позивачки
здійснили у квартирі ремонтні роботи
на думку відповідача-1 не відповідає
дійсності, оскільки, позивачка разом із
відповідачами їздила у будівельний
магазин і обирала будівельні
матеріали.

Представник третьої особи у судовому
засіданні ОСОБА_7 проти позову
заперечувала, зазначала, що позов є
необґрунтованим.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що в квартирі
перебуває рідко, оскільки вона багато
часу проводить на роботі. Зазначила, що
позивач не заперечувала стосовно
переїзду відповідачів до неї, навпаки,
позивач наполягала на цьому, та
підтримала намір відповідачів зробити
ремонт в квартирі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що знайома з позивачкою з 1986
року, є її близькою подругою, а тому
дуже добре знає про спір, наявний між
позивачкою та відповідачами. Свідок
зазначила, що знає про те, що
відповідачі зробили в квартирі гарний
ремонт, однак вона не знає, чи давала
згоду позивач на цей ремонт, позивач їй
ніколи не жалілася, що без її дозволу
був зроблений цей ремонт. Свідок
пояснила, що зі слів позивачки їй
відомо, що відповідачі останні 2 роки
створюють умови, в яких позивачці
неможливо проживати, однак вона ніколи
не була свідком їх конфліктів, і
взагалі, в квартирі позивачки була за
останні 2 роки лише 4 рази. Позивачка
казала свідку, що не буде проживати в
іншій квартирі, оскільки вона
побоюється, що тоді за нею не буде
догляду.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні
зазначив, що він довгий час знайомий з
позивачем та відповідачами та жодного
разу не бачив, що позивач та відповідач
сваряться.

Свідок ОСОБА_11 зазначала, що знає
позивачку більше шести років, а також
проживала разом із позивачкою з 2006 по
2012 рік. Зазначала, що позивачка
скаржилася їй на відповідачів.

Свідок ОСОБА_12 зазначала, що
відповідачка живе у кімнаті, у якій
відсутні двері. Зазначала, що між
позивачкою та відповідачами
прохолодні стосунки, змінився стан
позивачки, вона стала не така
життєрадісна, яка була раніше. Свідку
було відомо, що ремонт проводився за
гроші відповідачів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивачці
належить на праві власності квартира
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки форми № 3,
виданої КП ЖЕК "Лук'янівка", ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 зареєстровані та проживають у
АДРЕСА_1 з 05.05.2012 року.

Судом встановлено та не заперечується
позивачкою, що за кошти відповідачів у
2012 - 2013 роках у квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, було здійснено ремонт та
придбані меблі, що підтверджується
договорами, квитанціями, замовленнями,
товарними чеками та фіскальними чеками
(а.с. 22-78). Отже, було покращено умови
проживання позивачки.

В обґрунтування позову позивачка
посилається на положення ст. 168
Житлового кодексу України (далі - ЖК
України) відповідно до якої, договір
найму жилого приміщення, укладений як
на визначений, так і на невизначений
строк, може бути розірвано за вимогою
наймодавця, якщо наймач або особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи
одному будинку (квартирі), а також у
разі систематичного невнесення
наймачем квартирної плати і плати за
комунальні послуги.

Суд вважає за необхідне зазначити те,
що дані посилання є безпідставними,
оскільки, між позивачкою та
відповідачами не було укладено
договору найму житлового приміщення.

Вимога позивачки про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням є безпідставною
та не ґрунтується на нормах Закону,
оскільки згідно до ст. 72 Житлового
кодексу УРСР визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку. Як
вбачається із матеріалів справи,
відповідачі постійно проживають у
квартирі позивачки, а тому відсутні
підстави для визнання відповідачів
такими, що втратили право користування
квартирою.

Вимоги позивачки щодо виселення також
не підлягають до задоволення, виходячи
з наступного.

Обґрунтовуючи позовну вимогу про
виселення позивачка зазначає, що
відповідачі своїм проживанням
порушують її права як власника, що
полягає у тому, що відповідачі без
згоди позивачки здійснили у квартирі
ремонті роботи, принижують честь і
гідність, намагаються створити
нестерпні умови для проживання.

Проте, позивачем не надано доказів, що
підтверджує факт вчинення
відповідачами будь-яких конфліктних
ситуацій, не надано доказів того, що при
здійснені ремонтних робіт позивачка
заперечувала проти проведення ремонту.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 є невісткою позивачки, а ОСОБА_5
є сином позивачки.

Відповідно до ст. 157 ЖК України
встановлює, що членів сім'ї власника
квартири може бути виселено у випадках,
передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.
Виселення провадиться у судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення.

Частина 1 статті 116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Проте, позивачкою не доведено жодними
належними та допустимими доказами
того, що відповідачі систематично
руйнують чи псують квартиру позивачки,
або використовують її не за
призначенням, або систематично
порушують правила соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі, а
отже відсутні підстави для виселення
відповідачів.

Крім того, позивачкою не доведено
порушення відповідачами її прав
користування, розпорядження та
володіння своїм майном.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
поданий позов є необґрунтованим та
безпідставним, а тому у його
задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218,
223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа: Комунальне
підприємство "ЖЕК" Лук'янівка"
Шевченківського району, про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням та
виcелення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: