Головуючий суду 1 інстанції - Павлова
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 406/7352/13
Провадження № 22ц/782/5425/13
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів -Темнікової В.І., Ступіної Я.Ю.

при секретарі: Скоробогатовій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
справу

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Алчевський
металургійний комбінат»

на рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 20 листопада 2013
року

у цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Алчевський
металургійний комбінат» про стягнення
моральної шкоди, треті особи -
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Алчевську
Луганської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, -

в с т а н о в
и л а:

У вересні 2013 року позивачі звернулися
до суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Алчевський
металургійний комбінат» про стягнення
моральної шкоди, в обґрунтування якого
вказали, що їхній син ОСОБА_8,
перебуваючи з відповідачем у трудових
відносинах, ІНФОРМАЦІЯ_1 року під час
виконання трудових обов'язків загинув
через грубе порушення посадовими
особами відповідача своїх професійних
обов'язків, які вироком Алчевського
міського суду Луганської області від
19.11.2012 року визнані винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК
України та ч. 2 ст. 367 КК України.
Позивачі зазначили, що загибеллю сина
їм завдано моральну шкоду, яка
виразилася в психологічній травмі, що
погіршила стан їхнього здоров'я,
оскільки вони є людьми похилого віку,
глухонімими та інвалідами.

Позивачі просили суд стягнути з
публічного акціонерного товариства
«Алчевський металургійний комбінат»
на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 моральну
шкоду у розмірі по 100000 грн. кожному.

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 20 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Алчевський металургійний комбінат»
про стягнення моральної шкоди
задоволені частково. Суд стягнув з
публічного акціонерного товариства
«Алчевський металургійний комбінат»
на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 моральну
шкоду в сумі 100000 грн. Вирішено питання
про судові витрати.

В апеляційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Алчевський
металургійний комбінат» просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 апеляційну скаргу не
визнав.

Представник публічного акціонерного
товариства «Алчевський металургійний
комбінат» в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час і місце
повідомлені належним чином і в
установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
вироком Алчевського міського суду
Луганської області від 19.11.2012 року
працівники публічного акціонерного
товариства «Алчевський металургійний
комбінат» ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 визнані винними у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК
України та ч. 2 ст. 367 КК України, що
спричинило смерть ОСОБА_8, та
доведеності наявності у позивачів
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
загибелі їхнього сина ОСОБА_8, прямого
причинного зв'язку між порушенням
працівниками відповідача умов праці й
негативними наслідками, що спричинили
смерть сина позивачів.

Вказані обставини та висновки суду
першої інстанції підтверджуються
матеріалами справи та відповідають
вимогам закону, зазначеному в тексті
оскаржуваного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачі є батьками ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та є людьми похилого
віку, інвалідами 3-ї та 2-ї групи з
дитинства, глухонімими, мешкають в
квартирі барачного типу без
комунальних зручностей, у зв'язку з чим
потребують повсякденної допомоги, яку
їм надавав їх син ОСОБА_8

Згідно з актом територіального
управління Держгірпромнагляду від
13.09.2012 року про проведення спеціального
розслідування групового нещасного
випадку, що стався 17.08.2012 року о 09 год. 45
хв. у ПАТ «Алчевський металургійний
комбінат», затвердженим 18.09.2012 року
(форма Н-5), та актом № 28 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом,
затвердженим 18.09.2012 троку (форма Н-1),
ІНФОРМАЦІЯ_1 року під час виконання
трудових обов'язків слюсаря-ремонтника
ЦО і РГ і ЕО ПАТ «Алчевський
металургійний комбінат» унаслідок
нещасного випадку на виробництві
загинув ОСОБА_8; нещасний випадок
стався у зв'язку з невиконанням
посадовими особами ПАТ «Алчевський
металургійний комбінат» посадових
інструкцій та порушення ними ст. 14
Закону України «Про охорону праці».
Вина працівника ОСОБА_8 відсутня.

Згідно вироку Алчевського міського
суду Луганської області від 19.11.2012 року
працівники відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 визнані винними у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
272 КК України та ч. 2 ст. 367 КК України, що
спричинило смерть ОСОБА_8 Дані
обставини згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню.

У зв'язку з цими обставинами,
відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Алчевську
Луганської області ОСОБА_2 призначені
щомісячні страхові виплати

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених ч. 2
цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України
встановлює загальне правило,
відповідно до якого відповідальність
за заподіяння моральної шкоди настає
за наявності загальної підстави -
наявності моральної (немайнової) шкоди,
а також за наявності всіх основних умов
відповідальності, а саме:
неправомірної поведінки, причинного
зв'язку та вини заподіювача.

Моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України).

Оскільки ОСОБА_8 загинув на виробництві
внаслідок нещасного випадку під час
виконання трудових обов'язків
слюсаря-ремонтника ЦО і РГ і ЕО ПАТ
«Алчевський металургійний комбінат»
та незабезпеченням останнім безпечних
умов праці, тому позивачі мають право
на відшкодування моральної шкоди,
завданою загибеллю сина, саме ПАТ
«Алчевський металургійний комбінат».

Колегія суддів з урахуванням положень
ст.360-7 ЦПК України, враховує правову
позицію Верховного Суду України за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення із мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, яка викладена у
постанові від № 6-120 цс 13 від 13.11.2013 року,
щодо застосування правової норми у
правовідносинах про відшкодування
моральної шкоди. Відшкодування
моральної шкоди членам сім'ї
працівника, який загинув унаслідок
нещасного випадку на виробництві,
здійснюється відповідно до положень
ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України, а не за
нормами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

За таких обставин, суд дійшов
правильного висновку, що позивачі
мають право на відшкодування моральної
шкоди у зв'язку з загибеллю їхнього
сина внаслідок нещасного випадку на
виробництві і ця шкода повинна бути
відшкодована відповідачем, з вини
посадових осіб якого завдана зазначена
шкода, що підтверджено матеріалами
справи.

При визначені розміру моральної шкоди
в сумі 100000 грн. суд виходив із
принципів розумності, виваженості і
справедливості, а також того, що
позивачі є людьми похилого віку, з
обмеженими фізичними можливостями -
глухонімими, які потребують щоденної
допомоги, яку їм надавав єдиний син і
після його смерті вони позбавилися
цієї допомоги, внаслідок чого після
його смерті змінилося їх життя, що
вимагає від них додаткових зусиль по
організації свого життя.

Апеляційний суд не знаходить підстав
для зміни суми, стягнутої рішенням суду
першої інстанції, крім того сам
розмір стягнутої моральної шкоди
апелянтом не оскаржується. Так,
внаслідок загибелі на виробництві сина
позивачів під час виконання трудових
обов'язків обов'язків
слюсаря-ремонтника ЦО і РГ і ЕО ПАТ
«Алчевський металургійний комбінат»
їм завдано моральної шкоди - вони
перебувають в стресовому стані,
позивачі є людьми похилого віку,
інвалідами другої та третьої групи з
обмеженими фізичними можливостями -
глухонімими, які потребують щоденної
допомоги, яку їм надавав єдиний син і
після його смерті вони позбавилися
цієї допомоги, відчувають себе
покинутими. Факт надання ОСОБА_8
допомоги батькам, а саме у спілкуванні
з оточуючими, в веденні домашнього
господарства, покупки продуктів
харчування, сплати комунальних послуг
підтверджується показами свідків.
Отже, позивачі позбавлені можливості
отримувати від сина турботу та
матеріальну допомогу, що тягне за собою
порушення нормальних життєвих зв'язків
та необхідності докладання з їх боку
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Втрата сина для позивачів є болісною не
відновлюваною втратою близької людини.

За таких обставин, розглядаючи справу,
суд першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін, встановленим
фактам і доказам дав правильну правову
оцінку і дійшов правильного висновку
при визначенні розміру моральної
шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Алчевську
Луганської області згідно із Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
виплачена одноразова грошова допомога,
витрати на поховання, ритуальні
послуги та матері загиблого ОСОБА_2
призначена щомісячна 25 % виплата від
заробітної плати загиблого, тобто сім'ї
загиблого була надана матеріальна
допомога, не заслуговують на увагу, бо
ця обставина не може бути підставою для
позбавлення позивачів передбаченої
діючим цивільним законодавством права
на відшкодування моральної шкоди.

Окрім того, виплата Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України грошових сум на
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю застрахованої особи
унаслідок нещасного випадку на
виробництві, членам її сім'ї зазначеним
Законом не передбачена. Такі відносини
регулюються ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України.

Доводи апелянта відносно того, що
позивачі не є членами сім'ї загиблого,
оскільки вони мешкали окремо від сина,
та не знаходилися на його утримані не
заслуговують на увагу, виходячи з
наступного.

Так, згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Із системного аналізу даної норми
права вбачається, що батьки мають
право на відшкодування моральної шкоди
незалежно від того, проживали вони
разом із фізичною особою, яка померла
(загинула), за час її життя чи окремо, а
також незалежно від того чи
знаходилися вони на утриманні
померлого.

За таких обставин, позивачі, які є
батьками ОСОБА_8 та були пов'язані з
останнім взаємними правами та
обов'язками, мають право на
відшкодування моральної шкоди
відповідно до вимог ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК
України, незалежно від того, що вони
разом з сином не проживали.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Разом з тим, судова колегія вважає, що з
мотивувальної частини рішення
підлягає виключенню посилання суду на
ст. 1172 ЦК України, оскільки положення
цієї норми на виниклі правовідносини з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог не поширюються.

Також, суд першої інстанції вирішуючи
питання про розподіл судового збору та
стягуючи з відповідача на користь
держави судовий збір в сумі 1000 грн., не
звернув належної уваги не те, що
позивачами заявлені вимоги
немайнового характеру, а згідно п. 2 ч. 2
ст. 4 Закону України „Про судовий збір"
за подання до суду позовної заяви
немайнового характеру судовий збір
справляється, виходячи із ставки 0,2
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої на перше січня
календарного року в якому відповідна
заява подається до суду та становить
229,40 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
підлягає зменшенню розмір стягнутого з
публічного акціонерного товариства
«Алчевський металургійний комбінат»
на користь держави судового збору з 1000
грн. до 229 грн. 40 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Керуючись ст.ст.1167,1168 ЦК України, ст.ст.
303,309,319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Алчевський
металургійний комбінат» задовольнити
частково.

Рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 20 листопада 2013
року змінити, виключивши з його
мотивувальної частини посилання на ст.
1172 ЦК України та зменшивши розмір
стягнутого з публічного акціонерного
товариства «Алчевський металургійний
комбінат» на користь держави судового
збору з 1000 грн. до 229 грн. 40 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду набирає законної
сили негайно після його проголошення,
але може бути оскаржене безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після його проголошення у
касаційному порядку.

Головуючий :

Судді: