Єдиний унікальний номер 725/1855/13-ц
Номер провадження 2/725/339/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2014 року Першотравневий
районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Верешко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, правонаступник - ОСОБА_3, про
усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року позивачка звернулася
до суду із вищевказаним позовом до
ОСОБА_4, в якому просила усунути
відповідача від права на спадкування.

В обґрунтування позову вказувала, що з
10 лютого 1990 року її мати ОСОБА_5
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем, шлюб між якими не було
розірвано. Разом з тим, у 2000 році
відповідач покинув її матір та з 2000 по
2012 рік проживав з громадянкою ОСОБА_6
без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, де
за місцем свого проживання
характеризувався негативно.

У 2009 році ОСОБА_5 захворіла на рак та
проходила курс лікування в
Чернівецькому обласному клінічному
онкологічному диспансері, де
отримувала оперативне лікування,
терапію та хіміотерапію. ІНФОРМАЦІЯ_1
її мати ОСОБА_5 померла. Після смерті
ОСОБА_5 відкрилась спадщина на усе,
належне їй на праві власності нерухоме
майно, зокрема й на належну їй частку у
праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, в якій з 1993 року був
зареєстрований, однак з 2000 року не
проживав відповідач, а також мав на
праві спільної сумісної власності 1/5
частку в цій квартирі.

З метою прийняття спадщини, вона як
спадкоємиць померлої, а також
відповідач ОСОБА_4 прийняли спадщину й
відповідно подали до нотаріальної
контори у строки, визначені законом,
заяви про прийняття спадщини. Інших
спадкоємців крім неї та відповідача,
які б могли претендувати на отримання
спадкового майна, або ж таких, які мають
право на обов'язкову частку в спадщині
після смерті її матері немає. У в'язку
із наявністю спору між спадкоємцями,
свідоцтво про право на спадщину за
законом нотаріусом їм не видало.

Також вказувала на те, що за весь
період тяжкої хвороби її матері, а саме
з 2009 року по день смерті, перебуваючи у
зареєстрованому із спадкодавцем шлюбі
та будучи її законним чоловіком,
відповідач умисно ухилявся від надання
їй будь-якої як матеріальної, так і
фізичної допомоги, яку вона
потребувала через свій безпорадний та
хворобливий стан. Зокрема, відповідач,
не здійснював за нею як за тяжко хворою
людиною відповідного догляду, не
піклувався про неї, а також у період,
коли остання перебувала на лікуванні в
лікарні, жодного разу не відвідував її.
Крім того, обставини ненадання
відповідачем допомоги своїй законній
дружині мали місце, зокрема й тоді, коли
спадкодавець ОСОБА_5 перед своєю смертю
знаходилась у безпорадному та
хворобливому стані, була прикута до
ліжка і потребувала сторонньої
допомоги, в тому числі і від
відповідача, який вважав себе законним
спадкоємцем, однак відвернувся від
смертельно хворої дружини, не
підтримував її навіть морально, хоча їх
мати потребувала від відповідача
допомоги та відповідно неодноразово
просила у нього про таку допомогу. При
цьому, відповідач не цікавився життям
та перебігом хвороби матері, негативно
відносився до неї, за весь період з 2009
по 2012 рік лише кілька разів приходив
за місцем проживання матері, у
нетверезому стані та влаштовував
скандали, вимагав розлучення і сплату
йому грошей. Похованням матері
займалась виключно вона самостійно,
відповідач ні матеріально, ні фізично
участі не приймав.

Посилаючись на те, що її мати ОСОБА_5
через свою тяжку хворобу перебувала у
безпорадному стані та потребувала від
відповідача, як свого законного
чоловіка, отримання допомоги, однак
останній навмисно ухилявся від її
надання і таку допомогу вона
отримувала лише від неї, оскільки
більше у неї нікого не було, просила на
підставі ст. 1224 ЦК України усунути
ОСОБА_4 від права на спадкування
після смерті ОСОБА_5

В ході судового розгляду, відповідач
ОСОБА_4 помер, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданим
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Чернівецького
міського управління юстиції від 10
травня 2013 року, у зв'язку з чим суд
ухвалою від 11 липня 2013 року провадження
у даній справі зупинено з метою
залучення до участі в справі
правонаступників (спадкоємців)
померлого ОСОБА_4

В подальшому, ухвалою Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 1
листопада 2013 року провадження в справі
відновлено та ухвалою суду від 13
листопада 2013 року на підставі
отриманих відомостей із спадкової
справи, заведеної Першою чернівецькою
державною нотаріальною конторою №
643/2013 після смерті ОСОБА_4 ( а.с. 106-115), до
участі в справі залучено його
правонаступника - ОСОБА_3, яка
відповідно до свідоцтва про шлюб від
9 жовтня 2012 року є дружиною
померлого ОСОБА_4 Інших спадкоємців
померлого ОСОБА_7 немає.

У судовому засіданні позивачка та її
представник підтвердили викладені в
позовній заяві обставини, просили
позов задовольнити в повному обсязі.

Залучений до участі у справі
правонаступник ОСОБА_3 та її
представник у судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, просили
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_8, яка проживала по сусідству із
померлою ОСОБА_5, суду показала, що з
померло вона була знайома з 1993 року, а
також підтвердила той факт, що остання
з 2009 року хворіла на онкологічне
захворювання. ОСОБА_4, який був
чоловіком покійної, вона не бачила з
2000 року, оскільки останній покинув
ОСОБА_5 та пішов жити до іншої жінки. У
період з 2009 по 2011 рік, вона лише один
раз бачила ОСОБА_4., який сварився з
покійною, однак з якого саме проводу
їй не відомо. Також підтвердила той
факт, що ОСОБА_5 через свою хворобу
перебувала у дуже хворобливому і
безпорадному стані та за станом свого
здоров'я потребувала постійної
сторонньої допомоги, яку отримувала
лише від своєї дочки, однак бажала та
сподівавсь у важкі для неї хвилини
на отримання допомоги та підтримки
від чоловіка. Чи зверталась ОСОБА_5
безпосередньо до свого чоловіка із
проханням надати їй допомогу, вона не
знає.

Свідок ОСОБА_9, яка є двоюрідною сестрою
покійної ОСОБА_5, у судовому засіданні
показала, що у 2009 році у ОСОБА_5 виявили
онкологічне захворювання, проведено
оперативне втручання, після якого
остання перебувала у дуже важкому
стані, мала сильний упадок сил,
неодноразово проходила курс
хіміотерапії та через свій стан
здоров'я потребувала підтримки та
постійної допомоги, яку отримувала
лише від дочки. Підтвердила у суді і
той факт, що ОСОБА_5 з 2009 року не
приходив до своєї дружини, не
відвідував її, не надавав допомоги,
хоча міг таку допомогу надавати, а
також те, що покійна ОСОБА_5 дійсно
через свій стан здоров'я потребувала
сторонньої допомоги, у тому числі й від
ОСОБА_4 як законного чоловіка, якій
навіть не підтримував її морально.

Свідок ОСОБА_10, який проживав по
сусідству із померлою ОСОБА_5,
підтвердив той факт, що ОСОБА_11 дійсно
з 2009 року по день смерті перебувала у
дуже хворобливому стані, оскільки у
неї було виявлено онкологічне
захворювання, Після операцій у неї був
дуже важкий стан здоров'я, через який
вона, особливо перед смертю,
потребувала сторонньої допомоги. При
цьому, вказав, що чоловік померлої -
ОСОБА_4 до неї ніколи не приходив, не
відвідував її, не надавав допомоги.
Лише один раз, незадовго перед смертю
ОСОБА_5, він бачив останнього, який
сварився з померлою. На його думку,
померла перебувала у такому стані
здоров'я, що потребувала постійної
сторонньої допомоги, яку, наскільки
йому відомо, їй її чоловік не надавав.

Свідок ОСОБА_12, племінник покійної,
суду пояснила, що ОСОБА_5 захворіла на
рак у 2009 році, і тоді скаржилась їй на
те, що ОСОБА_4 вимагав від неї гроші,
весь час сварився із нею, зокрема
влітку 2011 року прийшов до неї, вчинив
скандал, вимагав від неї гроші, не хотів
допомагати ні матеріально, ні фізично.
Навіть напередодні смерті, коли хворій
було тяжко ходити та вона дуже
потребувала допомоги та підтримки від
близьких людей, ОСОБА_4 їй такої
допомоги не надавав, не приходив до
неї та не відвідував її. Зі слів
покійної, їй було відомо, що вона
зверталась до ОСОБА_13 за допомогою,
однак останній маючи можливість
надати їй допомогу та підтримку,
ухилився від її надання.

Свідок ОСОБА_14, племінник покійної,
суду пояснив, що весь 2011 рік до дня
смерті ОСОБА_5 він з позивачкою
доглядали хвору, постійно були коло
неї. Покійна постійно хотіла бачити
коло себе рідних, у тому числі й
чоловіка ОСОБА_4 та отримувати від
нього допомогу, хоча б моральну
підтримку. Однак, останній до неї не
приходив та не відвідував її, лише
одного разу весною 2011 року прийшов по
місцю проживання покійної та вчинив
сварку. Він також чув як померла
телефонувала до ОСОБА_7, просила про
допомогу, однак останній відмовляв у
наданні їй допомоги, про що йому
особисто повідомила померла.
Підтвердив той факт, що покійна ОСОБА_5
через свій хворобливий стан здоров'я
перебувала у безпорадному стані,
оскільки дуже важко пересувалась, лише
зі сторонньою допомогою, а перед смертю
була прикута до ліжка й відповідно без
допомоги не обходилась.

Свідок ОСОБА_15, рідна сестра покійної,
суду підтвердила той факт, що іі сестра
- покійна ОСОБА_5 з 2009 по 2011 рік важко
хворіла на онкологічне захворювання,
та через свій хворобливий стан
здоров'я перебувала у безпорадному
стані та потребувала сторонньої
допомоги, оскільки самостійно себе
забезпечити не мала можливості. Також
їй відомо про те, що ОСОБА_5 зверталась
до ОСОБА_4 з проханням про надання
допомоги та просила про моральну
підтримку, однак він відмовив їй.
Допомогу померла отримувала лише від
дочки ОСОБА_1, хоча також хотіла і
потребувала й підтримки чоловіка.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, пояснення свідків, а
також дослідивши подані сторонами
докази на підтвердження вимог та
заперечень, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду даної справи і вирішення
спору по суті, суд вважає, що позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60
ЦПК України).

Відповідно до чч. 1-3 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Так, частинами 1, 4 ст. 15 СК України
визначено, що сімейні обов'язки є
такими, що тісно пов'язані з особою, а
тому не можуть бути перекладені на іншу
особу. Невиконання або ухилення від
виконання сімейного обов'язку може
бути підставою для застосування
наслідків, встановлених цим кодексом
або договором сторін.

Суб'єктивний сімейний обов'язок - це
міра необхідної поведінки суб'єкта
сімейних правовідносин. Залежно від
об'єкта сімейних правовідносин
суб'єктивні сімейні права та обов'язки
можуть мати майновий чи особистий
немайновий характер. Для суб'єктивних
сімейних обов'язків характерною
ознакою є їх невідчужуваність, тобто
неможливість передачі їх іншим
особам.

Згідно із положеннями ст. 75 СК
України дружина, чоловік повинні
матеріально підтримувати один одного.

Крім того, відповідно до ст. 90 СК
України дружина, чоловік взаємно
зобов'язані брати участь у витратах,
пов'язаних із хворобою або каліцтвом
другого з подружжя.

Як встановлено судом, з 10 лютого 1990 року
по день смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому
виконкомом Костинецької сільської
ради Сторожинецького району
Чернівецької області шлюбу, що
підтверджується копією відповідного
свідоцтва про шлюб (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, про що
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Чернівецького
міського управління юстиції вчинено
відповідний актовий запис № 1453 від 25
липня 2011 року та підтверджується
свідоцтвом про смерть (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина на належне їй на праві
власності нерухоме майно, зокрема й на
частку квартири АДРЕСА_1 та земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_3, що
підтверджується копією заведеної
після смерті ОСОБА_5 спадкової справи №
1022/2011 (а.с. 55-73).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначенні у
статтях 1261 -1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Як встановлено судом, спадкоємцями за
законом після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1
- дочка спадкодавця від першого шлюбу,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження (а.с. 8) та її чоловік
спадкодавця - відповідач в справі
ОСОБА_4, які у визначений законом строк
звернулись до Першої чернівецької
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини, що також
підтверджується відомостями, які
містять у копії спадкової справи,
заведеної після смерті ОСОБА_5 (а.с. 56-57).
Інших спадкоємців після смерті
ОСОБА_5 немає.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Чернівецького
міського управління юстиції від 10
травня 2013 року (а.с. 110).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на належне йому на день смерті
на праві власності майно та майнові
права, що також підтверджується копією
заведеної Першою чернівецькою
державною нотаріальною контрою
спадкової справи № 643/2013 (а.с. 106-115).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є
ОСОБА_3- дружина спадкодавця (а.с. 113), яка
у визначений законом строк
звернулась до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. Інших
спадкоємців ОСОБА_4 не встановлено, що
також підтверджується копією
спадкової справи.

Так, позивачка звертаючись до суду із
позовом про усунення ОСОБА_7 від права
спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК
України, посилаючись на те, що останній
не зважаючи на безпорадний стан
смертельно хворої дружини - ОСОБА_5, яка
потребувала сторонньої допомоги,
будь-якої участі в наданні їй такої
допомоги, маючи як матеріальну, так і
фізичну можливість надавати таку
допомогу, умисно не надавав, у зв'язку з
чим підлягає усуненню від спадкування.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.
Вимога про усунення від права на
спадкування за законом особи може бути
пред'явлена лише після смерті
спадкодавця.

Положення цієї статті поширюється на
всіх спадкоємців, у тому числі й на тих,
хто має право на обов'язкову частку у
спадщині, а також на осіб, на користь
яких зроблено заповідальний відказ.

Крім того, згідно із роз'ясненнями
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» правила ч.5 ст. 1224 ЦК
України стосуються всіх спадкоємців за
законом, зокрема тих, які відповідно до
Сімейного кодексу України не були
зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпораднім слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Ухилення характеризується умисною
формою вини.

Таким чином, виходячи зі змісту
зазначеної норми, суд при вирішенні
справ такої категорії згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити
як факт ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, невиконання
обов'язків покладених на неї згідно
закону, так і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи за умови отримання її від інших
осіб, а також факт того, що спадкоємець
мав матеріальну та фізичну змогу
надавати таку допомогу. Лише при
одночасному настанні цих обставин і
доведеності зазначених фактів у їх
сукупності спадкоємець може бути
усунений від права на спадкування.

Як встановлено судом, ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи
онкологічно хворою, через стан свого
здоров'я неодноразово у період з 2009 по
2011 рік перебувала на лікуванні та
потребувала сторонньої допомоги, яку
отримувала від позивачки ОСОБА_1, що
підтверджується наявними в справі
медичними документами та показами
свідків, яким суд надає віри, оскільки
вони знаходяться в об'єктивному
взаємозв'язку з іншими матеріалами
справи, нічим не спростовані, а також
підтверджуються іншими доказами.

Зокрема, відповідно до довідки
Чернівецького обласного клінічного
онкологічного диспансерна № 140 від 27
лютого 2013 року ОСОБА_5 знаходилась на
диспансерному обліку з грудня 2009 року
по липень 2011 року з діагнозом
карцинома кардіального відділу шлунку
ІІІ стадія ІІ клінічна група,
отримувала оперативне лікування з 2
грудня 2009 року по 30 грудня 2009 року, з 28
січня 2010 троку по 6 лютого 2010 року та з 4
березня 2010 року по 19 березня 2010
року отримувала курси хіміотерапії, а
з 30 червня 2011 року по 20 липня 2011
року - курс симптоматичної терапії.
Доглядала за хворою ОСОБА_1,
відповідач ОСОБА_4 під час її
знаходження у лікарні жодного разу її
не відвідував та допомоги не надавав
(а.с. 13, 165).

Крім того, факт хвороби ОСОБА_5 на
онкологічне захворювання, а також факт
постійного лікування з 2009 року по 2011
рік також підтверджується іншими
медичними довідками, які містяться в
матеріалах справи ( а.с. 166-177).

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 2009 року
по 2011 рік постійно хворіла та в силу
свого тяжкого захворювання перебувала
у хворобливому та безпорадному стані й
відповідно потребувала сторонньої
допомоги, догляду і піклування,
оскільки самостійно не мала
можливості в повному обсязі
забезпечити собі належні умови життя
та даний факт підтверджується
належними та допустими доказами,
наданими позивачкою.

При цьому, доводи правонаступника
відповідача - ОСОБА_3 та її
представника, про те, що ОСОБА_5 хоча і
була хвора, однак не перебувала у
безпорадному стані та мала можливість
самостійно забезпечити собі належні
умови існування, оскільки не була
лежачою, самостійно пересувалась,
вважає безпідставними та такими, що не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, є неконкретними,
суперечливими й спростованими в ході
судового розгляду справи іншими
доказами, зокрема й медичними
довідками.

Також встановлено, що усі витрати по
похованню ОСОБА_5 були понесені
позивачкою ОСОБА_1 (а.с..)

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_4,
який був законним чоловіком
спадкодавця, маючи змогу надавати
допомогу та піклування своїй дружині,
умисно ухилявся від її надання, що
також підтверджується поясненнями
свідків, яким суд надає віри, оскільки
такі знаходяться в об'єктивному
взаємозв'язку з іншими матеріалами
справи, й відповідно відповідачем не
спростовані.

Зокрема, як зазначала ОСОБА_3 в
судовому засіданні, ОСОБА_4 хоча і
вийшов на пенсію, одна весь час
працював, що свідчить про те, що він був
матеріально забезпечений, тяжкими
хворобами не страждав, а допомогу
ОСОБА_5 не надавав, оскільки не
проживав разом із нею та фактично не
підтримував шлюбних відносин.

Належних та допустимих доказів в
розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК
України про те, що ОСОБА_4 у період з
2009 року по 2011 рік перебував у
непрацездатному стані, хворів на тяжкі
хвороби або ж знаходився у
безпорадному стані , що позбавляло
його можливості опікуватися та
надавати допомогу своїй дружині,
відповідачем суду не надано, як і не
надано доказів про те, що ОСОБА_4 за
своїм матеріальним становищем не мав
можливості надавати допомогу ОСОБА_5

Щодо доводів ОСОБА_3 про те, що
ОСОБА_4 не проживав разом із ОСОБА_5 за
адресою АДРЕСА_1, що також підтверджено
актами та довідками ВАТ «Металіс» (а.с.
10-12, 155- 157), й відповідно у зв'язку цим був
позбавлений можливості надавати їй
таку допомогу, то суд їх оцінює
критично та не визнає беззаперечним
доказом на спростування факту умисного
ухилення ОСОБА_4 від надання допомоги,
оскільки та обставина, що подружжя
ОСОБА_4 не протягом тривало часу не
проживало разом, не свідчить про
відсутність обов'язку у ОСОБА_16, як
чоловіка спадкодавця, надавати їй
допомогу, отримання якої вона
отримуючи від своєї дочки, також
потребувала і від ОСОБА_4 Крім того,
відповідачем й не надано суду належних
та допустимих доказів на підтвердження
своїх доводів про те, що позивачка
ОСОБА_1, спадкодавець ОСОБА_5 за життя
чинили ОСОБА_4 перешкоди у
користуванні квартирою.

До того ж, з копії закордонного
паспортна ОСОБА_4, наданого ОСОБА_3 та
який був залучений до матеріалів
справи, не убачається того, що ОСОБА_4 у
період з 2009 по 2011 рік знаходився поза
межами України й відповідно у зв'язку
із своєю відсутністю був позбавлений
можливості надавати допомогу своїй
хворій дружині, оскільки зі змісту
даного паспорта убачається, що ОСОБА_4
за межами України перебував короткий
термін, та виїжджав за межі країни у 1992,
1998, 1999 та 2012 роках й відповідно у
період з 2009 по 2011 рік знаходився
на території України (а.с. 152-154)

Таким чином, в даному випадку, суд
ураховуючи пояснення ОСОБА_3, надані
суду, а також пояснення свідків та
досліджені письмові докази, вважає, що
ОСОБА_4 мав можливість і міг
забезпечити належну додаткову
підтримку та допомогу своїй дружині у
створенні належних умов життя, однак
свідомо не надавав спадкодавцеві
допомоги, про яку вона його просила
та потребувала й відповідно своїми
діями умисно ухилявся в наданні такої
допомоги.

Дослідивши зібрані у справі докази в їх
сукупності, з'ясувавши фактичні
обставини справи та надавши їм
відповідну правову оцінку, суд
приходить до переконання, що в судовому
засіданні знайшов своє підтвердження
факт свідомого ухилення ОСОБА_4 від
надання допомоги своїй дружині ОСОБА_5,
яка хворіла, потребувала постійного
стороннього догляду і піклування,
фактично перебувала у безпорадному
стані, так як знав, що його дружина
через хворобливий стан здоров'я
потребувала постійної підтримки,
допомоги і догляду, яку фактично
постійно надавала їй позивачка ОСОБА_1

Таким чином, ураховуючи вищевказане,
суд вважає доведеним той факт, що
ОСОБА_5 перебувала у безпорадному стані
і потребувала постійної сторонньої
допомоги і догляду від свого чоловіка
ОСОБА_4, за умови отримання такої
допомоги від своєї дочки - позивачки
ОСОБА_1, й відповідно ОСОБА_4 умисно
ухилявся від надання такої допомоги
своїй дружині, уникав свого обов'язку у
забезпеченні підтримки та допомоги їй,
хоча усвідомлював свій обов'язок та мав
можливість його виконувати, але не
вчиняв жодних дій з цього приводу.

Враховуючи вищенаведені обставини
справи, надаючи належну правову оцінку
зібраним у справі та перевіреним в
судовому засіданні доказам, суд
приходить переконання, що позов ОСОБА_1
є обґрунтованим, підставним і таким, що
підлягає задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 57- 60, 212-215, 218 ,
294 ЦПК України ст.ст. 11, 15, 16, 1223,1224, 1261 ЦК
України, ст.ст. 15, 75, 90 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, від права на
спадкування після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана до апеляційного
суду Чернівецької області через
Першотравневий районний суд м.Чернівці
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
Н. В. Піхало