Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Берещанського Ю.В.,
при секретарі Косенко Ю.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Перша Ялтинська
державна нотаріальна контора про
розірвання договору довічного
Позивачка звернулась до суду з
позовом, в якому просить розірвати
договір довічного утримання, укладений
Позовні вимоги мотивовані тим, що 16
січня 1998 року між покійним чоловіком
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір
довічного утримання, посвідчений
державним нотаріусом Першої
Ялтинської державної нотаріальної
контори Луговськой Є.В.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим 03 травня 2001 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Гурзуфської селищної ради АР Крим
серія НОМЕР_2 (а.с.19). Позивачка не має
можливості як матеріальної так і
фізичної виконувати обов'язки за
договором довічного утримання від 16
січня 1998 року, а саме довічного
утримання відповідачки ОСОБА_2, із
забезпеченням харчування, одягом,
доглядом та необхідною допомогою, із
збереженням безкоштовного проживання
та користування квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та просила
задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідачка у судовому засіданні
позов визнала в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК
України, позивач може відмовитися від
позову, а відповідач - визнати позов
протягом усього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову позивача від позову, визнання
позову відповідачем викладено в
адресованих суду письмових заявах, ці
заяви приєднуються до справи.
Згідно ч. 4 ст 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.
Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 було укладено договір довічного
утримання, який був посвідчений
державним нотаріусом Першої
Ялтинської державної нотаріальної
контори Луговськой Є.В. 16 січня 1998 року
за реєстром №3-131 (а.с.8). Відповідно до
умов договору, ОСОБА_3 зобов'язувався
довічно утримувати відповідачку,
забезпечувати її харчуванням і одягом,
доглядати за неї, надавати грошову та
іншу допомогу, а відповідачка передає
ОСОБА_3 у власність квартиру АДРЕСА_1,
яка належить їй на підставі свідоцтва
про право власності від 09 грудня 1994
року (а.с.11). У судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_2 підтвердила, що
нарікань та претензій зі свого боку до
позивачки не має, та не проти
розірвання договору довічного
утримання, укладеного 16 січня 1998 року.
Відповідно до ст. 744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.
Згідно ст. 755 ЦК України,
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду:
на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини; на
вимогу набувача. Договір довічного
утримання (догляду) припиняється зі
Відповідно до ст. 757 ЦК України,
обов'язки набувача за договором
довічного утримання (догляду)
переходять до тих спадкоємців, до яких
перейшло право власності на майно, що
було передане відчужувачем. Якщо
спадкоємець за заповітом відмовився
від прийняття майна, що було передане
відчужувачем, право власності на це
майно може перейти до спадкоємця за
законом. Якщо у набувача немає
спадкоємців або вони відмовилися від
прийняття майна, переданого
відчужувачем, відчужувач набуває право
власності на це майно. У цьому разі
договір довічного утримання (догляду)
З огляду на викладене, суд вважає
позовні вимоги доведеними,
обґрунтованими та такими, які
підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 744, 755 ЦК України, ст. ст.
10, 11, 60, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання,
укладений 16 січня 1998 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, посвідчений державним
нотаріусом Першої Ялтинської
державної нотаріальної контори
Луговською Є.В. 16 січня 1998 року за
реєстром №3-131.
Скасувати заборону відчуження
квартири АДРЕСА_1, зареєстрованої за №8
від 16 січня 1998 року та посвідчений
державним нотаріусом Першої
Ялтинської державної нотаріальної
контори Луговською Є.В.
Скасувати свідоцтво про право на
спадщину за законом ОСОБА_1 від 31 січня
2002 року, посвідчене державним
нотаріусом Першої Ялтинської
державної нотаріальної контори
Луговською Є.В., зареєстрованого у
реєстрі №3-406 - в частині переходу права
власності на квартиру АДРЕСА_1.
Повернути ОСОБА_2 право власності на
У порядку розподілу судових витрат
стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму
судового збору у розмірі 974 гривень 40
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
Суддя