Справа № 450/2047/14
Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський
Провадження № 22-ц/783/6744/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М.,
Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря
судового засідання: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 11 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третьої особи -
Гамаліївської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області про визнання нікчемною
виписки з рішення сільської ради,
визнання недійсним будівельного
паспорта на земельну ділянку та
визнання права користування земельною
ділянкою,-

в
с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2
Просить оскаржуване рішення скасувати,
ухвалити нове, яким його позовні вимоги
задоволити. Обгрунтовуючи апеляційну
скаргу, вказує, що рішення не
відповідає дійсним обставинам справи,
порушує його права. Суд не врахував, що
спірна земельна ділянка у 1981 році була
передана його матері як працівниці
радгоспу «Жовтневий», така за
користування ділянкою сплачувала
земельний податок. У 2008 році він
звертався до сільської ради про
надання йому цієї ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, однак після надання
земельної ділянки рішенням сільської
ради скасоване рішення про її
надання з тих підстав, що на дану
земельні ділянку гр. ОСОБА_3 був
виданий будівельний паспорт на
підставі рішення Ямпільської
сільської ради від 13.06.1991 року № 16.
Оспорюючи у 2012 році рішення № 285 від 19
лютого 2010 року, яким скасовано рішення
Гамаліївської сільської ради
Пустомитівського р-ну Львівської
області № 211 від 28.04.2009 року про
надання йому земельної ділянки, йому
стало відомо про наявність виписки з
рішення № 16 від 13.06.1991 року. Виписку
вважає нікчемною, оскільки рішення,
зазначеного у виписці, ні у Ямпільській
сільській раді, ні у Державному архіві
немає, а надане під № 16 рішення не
стосується земельної ділянки ОСОБА_3
Виписка видана на підставі неіснуючого
рішення. Суд невірно зазначив про те, що
представник третьої особи позовних
вимог не визнає.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта-позивача,
адвоката ОСОБА_4, представника
відповідача ОСОБА_5, у відсутності
третьої особи, яка належним чином
повідомлена про розгляд скарги, однак
до суду не з`явилась без поважних
причин, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до
наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що згідно з рішенням Гамаліївської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області від 28.04.2009
року №211 «Про надання земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель в с.Гамаліївка»
позивачу ОСОБА_2 було надано земельну
ділянку площею 0,10 га в існуючому
кварталі забудови с.Гамаліївка
Пустомитівського району Львівської
області для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель. Однак рішенням
21 сесії Гамаліївської сільської ради
за №285 від 19.02.2010 року було скасовано
рішення №211 від 28.04.2009 року з підстав
того, що на вказану земельну ділянку
було видано будівельний паспорт на ім'я
ОСОБА_3, на момент прийняття рішення №285
від 19.02.2010 року позивачем не було
реалізовано свого права та не
оформлено правовстановлюючого
документу на земельну ділянку та не
зареєстровано права власності у
порядку, встановленому законом.

У відповідності із випискою рішення №16
від 13.06.1991 року Ямпільської сільської
ради народних депутатів
Пустомитівського району Львівської
області, ОСОБА_3 виділено земельну
ділянку для будівництва житлового
будинку в кварталі забудови
с.Гамаліївка Пустомитівського району
Львівської області в розмірі 0,10 га, на
підставі якого ОСОБА_3 виготовлено
будівельний паспорт на забудову
виділеної земельної ділянки,
затверджений рішенням №351 від 19.09.1991
року виконавчого комітету
Пустомитівської районної ради
народних депутатів Львівської області
«Про дозвіл будівництва
індивідуальних житлових будинків в
селах району», яким також дозволено
ОСОБА_3 будівництво індивідуального
житлового будинку в с.Гамаліївка
Пустомитівського району Львівської
області.

Відмовляючи у задоволенні вимог
позивача, суд першої інстанції
зазначив про те, що позивач як спосіб
захисту своїх прав та законних
інтересів вибрав спосіб про визнання
нікчемною та неправомірною виписки з
рішення органу місцевого
самоврядування та визнання недійсним
будівельного паспорту. Та зазначив, що
оскільки правочин може бути визнаний
недійсним лише з підстав, визначених
законом, та із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом, за
правилами недійсності правочинів не
можна визнавати документи, які за своїм
змістом не є правочинами. Тому зробив
висновок про те, що виписка з рішення
Ямпільської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області за №16 від 13.06.1991 року Про
виділення ОСОБА_3 земельної ділянки для
будівництва житлового будинку в с.
Гамаліївка Пустомитівського району
Львівської області в розмірі 0,10 га, та
будівельний паспорт, виданий на ім'я
ОСОБА_3 на земельну ділянку НОМЕР_1
розміром 0,10 га в існуючому кварталі
забудови с. Гамаліївка
Пустомитівського району Львівської
області не є за своєю суттю
правочинами, їх не можна визнати
недійсними (нікчемними).

Окрім того, зазначив, що наявність
будівельного паспорта, виданого на ім'я
ОСОБА_3 на земельну ділянку НОМЕР_1
розміром 0,10 га, в існуючому кварталі
забудови с. Гамаліївка
Пустомитівського району Львівської
області, не створює для позивача жодних
правових наслідків, позивачем не
наведено доказів того, що його права та
законні інтереси, в тому числі право на
користування спірною земельною
ділянкою, були порушені діями чи
бездіяльністю відповідача у цій
справі.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
вимогами за позовною заявою позивача
ОСОБА_2 були: 1) Визнати нікчемною та
неправомірною виписку з рішення
Ямпільської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області за № 16 від 13 червня 1991 року -
про виділення ОСОБА_3 земельної
ділянки для будівництва житлового
будинку в с.Гамаліївка в розмірі 0,10 га;
2) Визнати недійсним та скасувати
будівельний паспорт, виданий на ім`я
ОСОБА_3 на земельну ділянку НОМЕР_1
розміром - 0,10 га в існуючому кварталі
забудови с. Гамаліївка
Пустомитівського району Львівської
області; 3) Визнати за ним право
користування земельною ділянкою
НОМЕР_1 - 0,10 га в існуючому кварталі
забудови с.Гамаліївка
Пустомитівського району Львівської
області.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права уразі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.13 ЦК України,
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК
України встановлено способи захисту
цивільних прав та інтересів, а також
закріплено положення про те, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Положеннями ст. 152 ЗК України
передбачено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.

В силу вимог ч. 3 цієї ж статті ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється, зокрема, шляхом визнання
прав, визнання угоди недійсною,
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування, тощо.

Відповідно до ст.116 ЗК України,
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади
або органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.
Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
визначений ст. 118 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, позивач
ОСОБА_2 не є ані власником, ані
користувачем спірної земельної
ділянки, а відтак, суд не наділений
правом, всупереч встановленого ст.116
ЗК України порядку набуття права
користування земельними ділянками,
визнавати таке право за особою, яка має
намір такою, земельною ділянкою,
користуватись.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов`язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування , не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Докази мають бути належними і
допустимими у відповідності до вимог
ст.ст.58-59 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що рішення № 16
від 13 червня 1991 року щодо виділення
ОСОБА_3 земельної ділянки для
будівництва житлового будинку в
с.Гамаліївка в розмірі 0,10 га, не існує,
а відтак є нікчемною і виписка з цього
рішення, на увагу не заслуговують,
оскільки таке твердження не
підтверджено жодними належними та
допустимими доказами. Відсутність
оригіналу рішення у сільській раді по
причині закінчення терміну зберігання
як і відсутність такого у Державному
архіві не підтверджує, на думку
колегії суддів, про відсутність
прийняття такого рішення органом
місцевого самоврядування, оскільки
жодними засобами доказування така
відсутність не підтверджена. Окрім
того, саме виписка з рішення та
будівельний паспорт, як вірно зазначив
суд першої інстанції, не є
правовстановлюючим документом і у
спосіб, про який зазначає позивач,
визнаватись недійсними не можуть.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
рішення районного суду ухвалено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального закону, відповідає
встановленим обставинам справи,
наявним доказам, тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст. 313,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 11 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскарженою
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в двадцятиденний
строк з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца А.В.