Справа № 355/1870/14-ц
Провадження № 2/355/705/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року Баришівський
районний суд Київської області у
складі

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Баришівка Київської
області справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення порядку
користування жилим приміщенням та
зобов,язання не чинити перешкод у
користуванні ним,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_3, що
діє по дорученню від 23.12.2011 року,
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про встановлення порядку користування
жилим приміщенням та зобов,язання не
чинити перешкод у користуванні ним.
Позовні вимоги мотивує тим, що
неписьменна, 92-річна ОСОБА_1
зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 в
будинку, який вона побудувала та в
послідуючому подарувала будинок
сестрі ОСОБА_4, після смерті якої
будинок успадкував ОСОБА_5, який в свою
чергу в листопаді 2010 року дарує цей
будинок ОСОБА_2.

ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_1 не бажала
дарувати будинок, в якому вона
продовжувала жити та живе по нині і
вважає, що її ошукали. Нові власники
будинку демонтували газове опалення в
будинку, закривають житлову кімнату.
Кам'яна піч в будинку топиться дровами
з кухні, але обігріває замкнуту жилу
кімнату, куди ОСОБА_1 не має доступу і
змушена обігрівати місце свого
перебування електрообігрівачем. На
сьогоднішній день, житлова кімната
будинку закрита. ОСОБА_3 просить
встановити порядок користування жилим
приміщенням та зобов,язати ОСОБА_2 не
чинити перешкод у користуванні жилим
приміщенням та зобов,язати її поновити
газове опалення в будинку.

Представник позивача ОСОБА_3, пояснив
суду, що його доверительниці ОСОБА_1
невідомо, що від її імені поданий до
суду даний позов. Окрім того ОСОБА_3
зазначив, що ОСОБА_1 на час подачі до
суду позову не обмежена у доступі до
всіх приміщень у будинку в АДРЕСА_1, але
в дебатах просив позов задовольнити.
Визнає ту обставину, що власником
вказаного будинку згідно договору
дарування є ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_2 пояснила суду, що в
листопаді 2010 року її батько ОСОБА_5
подарував їй житловий будинок АДРЕСА_1.
В цьому будинку залишилась проживати
її 92-річна тітка ОСОБА_1 ОСОБА_2
зазначила суду, що вона поважає
старість і не заважає проживати в
будинку тітці та не чинить їй ніяких
перешкод в користуванні будинком. В
будинку лише одна житлова кімнат, до
якої ОСОБА_1 має доступ, однак вона весь
час знаходиться в тій кімнаті, де
стоїть плита з піччю і там же
знаходиться електрообігрівач. В 2009
році ОСОБА_5 в будинку поставив
конвектор, але через два роки його
хтось вкрав. ОСОБА_3 ОСОБА_1 взагалі не
знає. Пенсією ОСОБА_1 користується
ОСОБА_6, яка також є племінницею
позивачки та рідною сестрою
відповідачки. ОСОБА_2 з ОСОБА_6
перебувають тривалий час в неприязних
відносинах.

Свідок по справі ОСОБА_7 пояснила суду,
що вона, як соціальний робітник
обслуговує ОСОБА_1 з 2005 року. Вона два
рази на тиждень приходить до ОСОБА_1,
приносить їй їжу та купує хліб за гроші,
що дає ОСОБА_6 В інші дні тижня сусідка
ОСОБА_8 приносить їй харчі. Житлова
кімната в будинку не закрита на замок і
ОСОБА_1 має до неї доступ, а так як в тій
кімнаті холодно, то бабуся весь час
знаходиться на кухні, де включений
обігрівач. В селі Перемога є будинок
для пристарілих осіб, але вона не хоче
там жити. Помити її та переодягнути на
ній одяг вона також не погоджується. ЇЇ
пенсія перераховується на банківську
карточку, якою користується племінниця
баби ОСОБА_6 Власником будинку
являється ОСОБА_2, яку, як родичку
ОСОБА_1, свідок бачила в будинку. Про те,
що в суді від імені ОСОБА_1
розглядається цивільна справа, ОСОБА_1
нічого не знає і ніякі перешкоди
користуватися всім будинком їй ніхто
не чинить.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона
за гроші, що їй дає ОСОБА_6 два рази в
день приносить їжу в будинок, де
проживає ОСОБА_1 Баба користується всім
будинком і каже їй: «чого вони судяться,
до мене ніхто не їздить». В будинку
тепло. Коли до будинку приїздить ОСОБА_2
то свідок до ОСОБА_1 не приходить.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона та
ОСОБА_2 рідні сестри, але не підтримують
родинні відносини. ОСОБА_6 отримує
пенсію ОСОБА_1, яка складає 1354 грн. і у
неї знаходиться також її паспорт.
Кімната про яку йдеться мова в позовній
заяві відкрита і ОСОБА_1 ніхто не
заважає користуватися даним житловим
будинком.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
свідків по справі, дослідивши
матеріали справи, вважає, що заявлений
позов є не обґрунтованим і таким, що не
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 згідно договору дарування від
02.11.2010 року, посвідчений Баришівською
державною нотаріальною конторою та
зареєстрований в реєстрі за №1-4011,
належить на праві власності ОСОБА_2.
Якихось відомостей щодо оспорювання
договору дарування будинку, суду не
надано. Судом також встановлено та
підтверджено поясненнями свідків, що
92-х річна ОСОБА_1 не володіє інформацією
щодо предмету даного спору. Окрім того
суду не надано жодних доказів, які
свідчили б про перешкоди для ОСОБА_1 в
користуванні будинком. Щодо
встановлення порядку користування
жилим приміщенням, то суду
представником позивачки ОСОБА_3 не
надана інвентаризаційна справа на
будинок, а із ксерокопії плану для
газифікації будинку вбачається, що
будинок має одну житлову кімнату. Таким
чином фактично в будинку, який є
власністю ОСОБА_2 проживає без перешкод
ОСОБА_1 ЇЇ пенсією розпоряджається на
свій розсуд ОСОБА_6, яка проживає в м.
Києві. Власник будинку ОСОБА_2 також
проживає в м. Києві. Однак на
переконання суду, умови проживання 92-х
річної жінки та її так званий догляд не
повинні залишатися поза увагою
відповідних служб Баришівського
району Київської області, так як
порушуються конституційні права та
свободи жінки похилого віку.

Встановлені судом обставини
підтверджуються :

Суд вважає, що ОСОБА_1 проживає в
будинку, що належить на законних
підставах ОСОБА_2, а у відповідності до
ст. 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Щодо
ОСОБА_1 то вона таким власником майна не
являється.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати для власного
проживання, проживання членів своєї
сім,ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним і ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 150 ЖК України вказує на те, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати дарувати, заповідати
здавати в оренду, обмінювати, закладати
укладати інші не заборонені законом
угоди.

Суд вважає, що заявлений позов є
надуманим і за таких обставин, підстав
для його задоволення не має.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 88, 130, 208, 209, 212, 214,
215, 218 ЦПК України, ст.ст. 321, 383, 391 ЦК
України, ст.ст. 150-156 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволені
позову до ОСОБА_2 про встановлення
порядку користування жилим
приміщенням та зобов,язання не чинити
перешкод у користуванні ним.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
до апеляційного суду Київської області
через Баришівський районний суд
Київської області.

Суддя Баришівського районного суду
В. М. Єременко