АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/6870/13-ц 22-ц/774/12/К/14
Провадження № 22-ц/774/12/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 216/6870/13-ц
інстанції - Бондарєва О.І.
Доповідач - Ляховська І.Є.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - представника позивача
Бродька Анатолія Івановича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
заочне рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 28
листопада 2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк "ПриватБанк" (далі - Банк )
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначив, що 08
вересня 2007 року між ним та відповідачем
укладений кредитний договір №
KRХRR609980316, відповідно до умов якого,
останній отримав кредит у розмірі 5361, 68
грн. із кінцевим строком повернення
кредитних коштів 07 вересня 2009 року зі
сплатою відсотків у розмірі 12 % річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом. У зв'язку з невиконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань утворилась заборгованість,
розмір якої станом на 28 серпня 2013 року
складає 25659,89 грн. Уточнивши позовні
вимоги, Банк просив суд стягнути з
відповідача суму заборгованості у
розмірі 25659,89 грн. разом із судовими
витратами в сумі 256,60 грн.

Заочним рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 28
листопада 2013року Банку відмовлено у
задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі Банк
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд дійшов
помилкового висновку щодо пропуску ним
строку для звернення до суду з позовом,
неправомірно відмовив йому у
задоволенні позовних вимог, оскільки
відповідач, підписавши кредитний
договір, погодився з його умовами,
згідно яких передбачено збільшення
позовної давності до п'яти років. Крім
того, суд порушив норми процесуального
права, а саме положення ст.5, ч.3ст.10, ч.1
ст.11 та ст. 121ЦПК України, та не оцінив
належність, допустимість і
достовірність належних доказів по
справі, а також не звернув увагу на те,
що договором передбачено його
припинення лише у разі належного та
повного виконання зобов'язань за ним.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що 08 вересня 2007 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ «
Приватбанк», та відповідачем ОСОБА_3
укладений кредитний договір №
KRХRR609980316, відповідно до умов якого
кредитор (позивач) надає позичальнику
(відповідач) кредит у розмірі 5361,68 грн.
із кінцевим строком повернення
кредитних коштів 07 вересня 2009 року зі
сплатою відсотків у розмірі 12 % річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом, а позичальник зобов'язався
повернути наданий кредит у
встановлений строк та сплатити
відсотки.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань
виникла кредитна заборгованість,
розмір якої станом на 28 серпня 2013 року
складає 25659, 89 грн., з яких: 1560,50грн. -
заборгованість за кредитом, 11065,44 грн. -
заборгованість по відсоткам, 252 грн. -
заборгованість з комісії, 11083,86 грн. -
заборгованість по пені, 500 грн. -штраф
(фіксована частина) та 1198,09грн. -штраф
(процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог Банку, суд першої інстанції
керувався положенням п.7 ч.13 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та виходив з того, що відповідно до умов
кредитного договору терміном
остаточного погашення кредиту
визначено 07 вересня 2009 року, а з
позовом до суду Банк звернувся у
вересні 2013 року, тобто після спливу
позовної давності.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
не відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як убачається із умов кредитного
договору, ОСОБА_3 зобов'язався
сплачувати банку щомісячний платіж у
розмірі 378,81 грн., який складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії, а також інших
витрат згідно з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(надалі - Умови), з якими був
ознайомлений і згодний, про що
зазначено в анкеті позичальника (а.с.5).

При цьому, п. 3.2.9. Умов визначено, що при
непогашенні кредиту у строки,
зазначені в заяві, заборгованість у
частині вчасно непогашеної суми
кредиту вважається простроченою. На
залишок заборгованості по
простроченій сумі кредиту нарахування
відсотків здійснюється відповідно до
п. 4.2. цих Умов з дати виникнення
простроченої заборгованості.

У порушення норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання за
даним договором не виконав, у зв'язку з
чим станом на 28 серпня 2013 року
утворилась заборгованість за
кредитним договором у сумі 25659, 89 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову
з мотивів пропущення позивачем строку
позовної давності, суд першої
інстанції не врахував наступне.

Згідно ч.ч.1 та 4 ст.631 ЦК України,
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦПК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Відповідно до положень ч.1 ст.259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін.

Сплив позовної давності є
підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267
ЦК України). Якщо суд визнає поважними
причин пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч.5
ст.267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Згідно з умовами кредитного договору
його складовою є Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт). Пунктом 5.5 цих
Умов позовну давність за вимогами про
стягнення заборгованості за кредитом,
процентів за користування ним, пені,
штрафу сторонам встановлено
тривалістю п'ять років, що не
суперечить ч.1 ст.259 ЦК України.

Зважаючи на те, що кінцевим строком
повернення кредитних коштів є 07
вересня 2009 року, а з даним позовом Банк
звернувся 09 вересня 2013 року, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач звернувся до суду з вимогою про
захист свого цивільного права в межах
погодженої сторонами позовної
давності.

Аналогічна правова позиція викладена у
Постанові Верховного суду України №
6-116цс13 від 06 листопада 2013 року у справі
за позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яка, відповідно до положень ст.360-7 ЦПК
України, є обов'язковою для всіх судів
України.

Пункт 7 ч.11 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч.11 ст.11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Таким чином застосування строку
позовної давності відповідно до п.7 ч.11
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів» здійснюється виключно при
стягненні боргу в позасудовому
порядку.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови в позові.

Як убачається з матеріалів справи,
заяви про застосування позовної
давності від відповідача не надходило,
а термін спливу позовної давності
закінчується, згідно п.п.5.5 Умов, у
вересні 2014 року.

З огляду на викладене, висновок суду
про відмову у задоволенні позовних
вимог Банку до ОСОБА_3 про стягнення з
нього заборгованості за кредитним
договором у зв'язку зі спливом позовної
давності є помилковим.

У зв'язку з чим заочне рішення суду
необхідно скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
Банку в повному обсязі та стягнення з
ОСОБА_3 на користь Банку заборгованості
за кредитним договором № KRХRR609980316 від
08 вересня 2007 року, розмір якої станом на
28 серпня 2013 року складає 25659, 89 грн., в
тому числі: 1560,50грн. - заборгованість за
кредитом, 11065,44 грн. - заборгованість по
відсоткам, 252 грн. - заборгованість з
комісії, 11083,86 грн. - заборгованість по
пені, 500 грн. -штраф (фіксована частина)
та 1198,09грн. -штраф (процентна складова).

Згідно ст.. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку з цим судові витрати позивача
в сумі 384грн.90 коп., понесенні ним при
сплаті судового збору в судах першої
(256,6грн.) та апеляційної (128,3грн.)
інстанцій, підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" задовольнити.

Заочне рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 28
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк"
заборгованість станом на 28 серпня 2013
року в сумі 25659 (двадцять п'ять тисяч
шістсот п'ятдесят дев'ять)грн. 89 коп. та
судові витрати по сплаті судового
збору в судах першої та апеляційної
інстанцій в сумі 384 (триста вісімдесят
чотири) грн.90 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів