Єдиний унікальний номер 230/7716/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/752/2014
Головуючий в 1 інстанції Подколзін В.М.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого-судді Зінов'євої А.Г.,

суддів Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,

при секретарі Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 20 листопада 2013 року,-

В С Т
А Н О В И В:

У липні 2013 року банк звернувся з
позовом до відповідачки про стягнення
кредитної заборгованості за договором
від 16.05.2007 року на загальну суму 42 412,79
грн.

Відповідачка заперечувала проти
позову та просила суд застосувати
строк позовної давності.

Рішенням Єнакіївського міського суду
Донецької області від 20 листопада 2013
року у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

На вказане рішення суду позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та ухвалити нове - про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування своїх вимог вказує на
те, що суд першої інстанції помилково
застосував встановлену законом
позовну давність в три роки та на
підставі ст. 257 ЦПК України відмовив у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк». Зазначає, що суд не
врахував тієї обставини, що сторони в
письмовій формі домовились про
збільшення строку позовної давності за
кредитним договором.

Представник банку Власенко А.О.
підтримав доводи скарги.

Відповідачка просила її відхилити.

Апеляційний суд, заслухавши
суддю-доповідача, сторони, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 згідно із кредитним договором №
GOXRRX07076855 від 16.05.2007 року отримала в
Приватбанку кредит у сумі 2 700 грн. на
строк до 16.05.2009 року.

Умови надання кредиту відповідачу
підписані тільки головою правління ПАТ
КБ «ПриватБанк», не мають підпису
позичальника, його реквізитів,
відсутня дата їх складання або
підписання, а також не мається жодної
ідентифікуючої ознаки на предмет
невід'ємності Умов надання кредиту від
договору № GOXRRX07076855 від 16.05.2007 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові,
суд першої інстанції виходив з того, що
строк дії кредитного договору від
16.05.2007 року закінчився 16.05.2009 року -
кінцевий строк повернення споживчого
кредиту та в трьохрічний строк з цієї
дати банк повинен був звернутися до
суду за захистом свого права, тобто не
пізніше 16.05.2012 року. Оскільки позивач
звернувся з позовом 03 липня 2013 року та
не ставив питання про поновлення
строку давності з обґрунтуванням
поважності причин його пропуску суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
у зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

Даний висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
ґрунтується на обставинах справи.

Статтями 256, 257 ЦК України встановлено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Частина 1 статті 259 ЦК України
передбачає, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна
давність обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими статтями 253 - 255 цього
Кодексу. Порядок обчислення позовної
давності не може бути змінений за
домовленістю сторін.

Згідно абзацу першому частини п'ятої
статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Як встановлено ст. 253 та ч. 3 ст. 254 ЦК
України, перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок. Строк, що
визначений місяцями, спливає у
відповідне число останнього місяця
строку.

У даному випадку дії строк виконання
зобов'язань встановлений кредитним
договором, а саме кредит надавався на 24
місяці - з 16.05.2007 року по 16.05.2009 року,
тобто перебіг строку позовної давності
почався з 17 травня 2009 року.

Відповідно до частин четвертої та
п'ятої статті 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові, але
якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Представником банку апеляційному суду
надані Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), затверджені наказом
Правління ПриватБанку від 21.03.2006 року
№391, що діяли на момент укладання
кредитного договору. Вказаними Умовами
не передбачений збільшений строк
позовної давності.

Наявні в матеріалах справи Умови, в
яких пунктом 1.7.31 встановлено
збільшений строк позовної давності - 50
років, були прийняті пізніше. (а. с. 8 - 17)
Посилання в кредитному договору на
відповідні пункти Умов не співпадають
з положеннями цих Умов, а відсилають до
Умов, що затверджені наказом від 21.03.2006
року №391. (а. с. 61 - 65)

В ході слухання справи відповідачка
подавала заяву про застосування строку
позовної давності. (а. с. 24)

З врахуванням того, що банк звернувся
до суду 03 липня 2013 року, трирічний строк
позовної давності сплив 17 травня 2012
року, а позивач не ставив питання про
поновлення цього строку, тому суд
першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу, оскільки не
ґрунтуються на законі, умовах
кредитного договору і обставинах
справи, та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314
ч.1 п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 20 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: