Справа № 367/8737/13-ц Головуючий у І
інстанції Чернов Д.Є.Провадження №
22-ц/780/6197/14 Доповідач у 2 інстанції
КоцюрбаКатегорія 46 01.12.2014
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка
А.С.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 09
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о
в и л а:

Позивачі звернулися до Ірпінського
міського суду Київської області з
даним позовом, мотивуючи свої вимоги
тим, що вони є власниками в рівних
частинах 21/50 частин житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Вказують, що зазначений
будинок розташований на земельній
ділянці загальною площею 1100 кв.м. Отже,
вони мають право на 21/50 частини
земельної ділянки, що становить 462 кв.м.
Зазначають, що самостійно дійти згоди з
ОСОБА_1 ОСОБА_9(далі-відповідачі) щодо
розподілу земельної ділянки вони не
можуть.

В зв'язку з викладеним, просили
встановити порядок користування та
поділу земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_2, згідно другого варіанту
порядку користування та поділу
земельної ділянки, визначеного у
висновку №СЕ-1-1-214/14 від 10.07.2014 року
експерта ТОВ «Судова незалежна
експертиза України» та графічно
зображеного у Додатку №4 до висновку;
виділити у користування ОСОБА_5, ОСОБА_6
земельну ділянку загальною площею 446,55
кв. м., у тому числі, земельну ділянку
площею 134,50 кв. м., яка проходить по
точках 2-23-24-9-8-6-7-4-3-2 та земельну ділянку
площею 312,05 кв. м., яка проходить по
точках 27-28-29-30-31-32-15-14-13-12-11-10-27 (на Додатку
№4 до висновку ділянки відображені
зеленим кольором); виділити у
користування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 земельну ділянку площею 292,45 кв.
м., яка проходить по точках
1-2-3-4-5-6-8-11-12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-22-1 (на Додатку
№4 до висновку ділянка відображена
жовтим кольором); у спільному
користуванні сторін залишити земельну
ділянку загальною площею 31,70 кв.
м., у тому числі земельну ділянку площею
30 кв. м., яка проходить по точкам
23-25-26-27-10-9-24-23, та територію спільного
користування, що розташована під
забудовою житловим будинком літ. «А,
А1», площа якої складає 1.70 кв. м. та
обмежена точками 4-5-6-7 (на Додатку №4 до
висновку ділянки відображені червоним
кольором).

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 09.09.2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 оскаржили його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі просили
скасувати рішення Ірпінського міького
суду Київської області від 09.09.2014 року,
ухвалити по справі нове рішення про
відмову позивачам в задоволенні
позовних вимог. Зазначили, що рішення
суду першої інстанції є незаконним.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення Ірпінського
міського суду Київської області від
09.09.2014 року в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під
час ухвалення рішення, суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обгрунтовувалися вимоги і
заперечення та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_6
є власниками в рівних частинах кожний
21/50 частин житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3. Зазначений будинок
розташований на земельній ділянці
загальною площею 1100 кв.м. Отже, вони
мають право на 21/50 частини земельної
ділянки, що становить 462 кв.м., що
підтверджується договором дарування
частини житлового будинку від 26.06.2004
року. Відповідачі також володіють
частиною вище зазначеного будинку та
земельною ділянкою.

Судом також встановлено, що
самостійно дійти згоди з ОСОБА_8, ОСОБА_2
щодо розподілу земельної ділянки
позивачі не можуть.

Ухвалюючи по справі судове рішення про
задоволення позовних вимог позивачів,
суд першої інстанції мотивував його
тим, що відповідно до ч. 2, 4 ст. 120 ЗК
України якщо жилий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній
ділянці, що перебуває у користуванні,
то в разі набуття права власності на ці
об'єкти до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача. У разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Проте, Ірпінський міський суд
Київської області при вирішенні даного
спору, вирішив питання про права та
обв'язки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, не залучивши
їх до участі в справі, як співвласників
спірного майна, так як згідно
нотаріально засвідченого договору
дарування від 24.10.1997 року ОСОБА_7
подарував, а ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 прийняли в дар в рівних частинах
7/25 частини житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_4.

17.12.1997 року Ірпінським міжміським бюро
технічної інвентаризації Київської
області зареєстровано право власності
на вказане нерухоме майно за ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на підставі
договору дарування від 24.10.1997 року.

Тобто, ОСОБА_4, ОСОБА_3 є співвласниками
даного нерухомого майна.

Крім вказаного, при розгляді даної
справи до участі в справі не було
залучено і третього співвласника
будинку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що Ірпінський міський суд
Київської області при ухваленні
рішення по справі не повно та всебічно
з»ясував всі обставини по справі,
вирішив питання про права та обов'язки
осіб, які не брали участь у справі, в
зв»язку з чим порушив їх права на
судовий захист, тому, за таких обставин,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягає
задоволенню, а рішення Ірпінського
міського суду Київської області від
09.09.2014 року скасуванню з ухваленням по
справі нового рішення про відмову
позивачам в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 09 вересня 2014 року
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення про
відмову ОСОБА_5, ОСОБА_6 в задоволенні
позову.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: