У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року суддя Пролетарського
районного суду міста Донецька Любенок
Л.Д., розглянувши матеріали заяви
Комунального підприємства "Керуюча
компанія Пролетарського району міста
Донецька" про видачу судового наказу
щодо стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2014 року заявник звернувся до суду із
заявою про видачу судового наказу, в
якій просить стягнути із ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 заборгованість по оплаті
твердих побутових відходів в сумі 1256
грн 59 коп. та по квартплаті в сумі 3281 грн
88 коп., а також судовий збір в розмірі 121
грн 80 коп.

Дослідивши заяву, а також долучені до
неї документи, суд приходить до
висновку про відмову в прийнятті заяви
про видачу судового наказу з огляду на
таке.

Так заявником додано розрахунки, в яких
зазначений період утворення
заборгованості січень 2011 року - грудень
2013 року.

Однак на початок цього періоду сальдо є
позитивним та становить: у розрахунку
по квартплаті - 1684 грн 32 коп., по ТБО - 578
грн 39 коп.

Із цих даних суд убачає, що
заборгованість утворилась раніше, ніж
січень 2011 року.

При цьому у заяві Комунальне
підприємство "Керуюча компанія
Пролетарського району міста Донецька"
взагалі не вказує період утворення
заборгованості.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Із заявою про
видачу судового наказу заявник
звернувся до суду 20.01.2014 року, тобто
після спливу строку позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України
наявність спору про право є підставою
для відмови у прийнятті заяви про
видачу судового наказу.

Постановити ухвалу про відмову у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу лише в частині пред'явлених
вимог є неможливим, оскільки вони
пов'язані між собою і окремий їх
розгляд неможливий.

Водночас заявнику слід роз'яснити, що
відмова у прийнятті заяви унеможливлює
повторне звернення з такою самою
заявою. Заявник в цьому випадку має
право звернутися з тими самими
вимогами у позовному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у
разі відмови в прийнятті заяви про
видачу судового наказу внесена сума
судового збору стягувачу не
повертається. У разі пред'явлення
стягувачем позову до боржника у
порядку позовного провадження сума
судового збору, сплаченого за подання
заяви про видачу судового наказу,
зараховується до суми судового збору,
встановленої за позовну заяву.

Керуючись статтями 100 ,101, 293-294 ЦПК
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви
Комунального підприємства "Керуюча
компанія Пролетарського району міста
Донецька" про видачу судового наказу
щодо стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг з
ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Роз'яснити заявникові право
відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України
звернутися з тими самими вимогами у
позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Пролетарський районний суд м. Донецька.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається у письмовій формі протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі,
якщо ухвала була постановлена без
виклику осіб, апеляційна скарга може
бути подана протягом п'яти днів із дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Л.Д. Любенок

06.02.2014