Справа №477/1820/14-ц 03.12.2014 03.12.2014 03.12.2014
Провадження №22-ц/784/3179/14
Суддя першої інстанції: Семенова Л.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання -
Шпонарською О.Ю.,

за участю: відповідачки - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 16 жовтня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення
кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

30 липня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення кредитної
заборгованості.

Позивач зазначав, що відповідно до
укладеного 31 березня 2007 року
кредитного договору, ОСОБА_2 отримала
кредит у розмірі 1969 грн. 20 коп. строком
на 12 місяців зі сплатою відсотків за
користуванням кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Вказаний кредитний договір
складається з відповідної заяви ОСОБА_2
та Умов надання кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт).

Внаслідок неналежного виконання
відповідачкою кредитних зобов'язань
утворилась заборгованість, яка станом
на 2 липня 2014 року складає - 35857 грн. 45
коп., з яких: 946 грн. 03 коп. -
заборгованість за кредитом; 12904 грн.
72коп. - заборгованість по відсоткам; 530
грн. 75 коп. - заборгованість по комісії;
19292 грн. 26 коп. - пеня; 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1683 грн. 69 коп. -
штраф (процентна складова).

Посилаючись на наведені обставини,
позивач просив стягнути на його
користь з відповідачки 35857 грн. 45 коп.
кредитної заборгованості.

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 16 жовтня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просило рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідачку дослідивши докази по
справі в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 31
березня 2007 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № NKXRRX10300033,
згідно умов якого Банк зобов'язався
надати відповідачці строковий кредит у
розмірі 1969 грн. 20 коп. строком на 12
місяців (з 31 березня 2007 року по 31
березня 2009 року включно) зі сплатою
відсотків за користуванням кредитом у
розмірі 12,00 % річних на суму залишку
заборгованості по кредиту (а.с.5).

Вказаний кредитний договір
складається із заяви позичальника та
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) (а.с. 7-10).

За умовами вказаного договору
відповідачка зобов'язалася
здійснювати погашення заборгованості
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з 15
по 20 число кожного місяця ОСОБА_2
повинна надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 223 грн. 36 коп.
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається з
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії, а також інших
витрат згідно з Умовами.

Відповідно ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно наданого Банком розрахунку,
ОСОБА_2 умови договору виконувала
неналежним чином і станом на 2 липня 2014
року утворилась заборгованість у
розмірі 35857 грн. 45 коп., з яких: 946 грн. 03
коп. - заборгованість за кредитом;
12904грн. 72коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 530
грн. 75 коп. - заборгованість по комісії
за користування кредитом; 19292 грн. 26 коп.
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1683 грн. 69 коп. -
штраф (процентна складова) (а.с.6).

Відповідно по умов договору, сторони
погодили строк повернення кредиту - 31
березня 2008 року включно.

Згідно ч. ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК України,
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК
України).

16 жовтня 2014 року відповідачкою надано
до суду першої інстанції письмову
заяву про застосування наслідків
спливу позовної давності (а.с. 22).

Згідно з п. 5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), що діяли на час укладання
кредитного договору позовна давність
за вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом, процентів
за користування ним, пені, штрафу
сторонами погоджена тривалістю у п'ять
років, що відповідає ч. 1 ст. 259 ЦК
України.

Оскільки Договором визначено, що датою
повернення кредиту, тобто датою
виконання зобов'язання є 31 березня 2008
року, то перебіг позовної давності за
спірними правовідносинами розпочався 1
квітня 2008 року і мав закінчитися 1
квітня 2013 року, у той час як з вимогами
про стягнення заборгованості позивач
звернувся до суду 30 липня 2014 року.

В силу положень ч.1, 3 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Як вбачається з виписки, наданої
позивачем в суді апеляційної
інстанції, відповідачка 27 грудня 2010
року здійснила платіж в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором у сумі 700 грн.

Таким чином, у зв'язку із здійсненням
оплати в рахунок погашення
заборгованості, відбулося переривання
перебігу позовної давності і після 27
грудня 2010 року перебіг позовної
давності з виконання даного Договору
почався знову.

Вирішуючи спір та відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої
інстанції на вказані обставини та
вимоги закону уваги не звернув та
помилково вважав про наявність підстав
для відмови у задоволенні позову у
зв'язку із спливом позовної давності.

За таких обставин ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з вимогою про захист
свого цивільного права в межах
погодженої сторонами позовної
давності.

Оскільки відповідачка порушила умови
кредитного договору, то наявні
підстави, передбачені ст. ст. 526, 611, 1050 ЦК
України для стягнення з неї на користь
позивача кредитної заборгованості за
період з 30 липня 2009 року по 2
липня 2014 року, яка згідно наданого
розрахунку становить: по кредиту -
946 грн. 03 коп., заборгованість по
процентам - 6 498 грн. 26 коп. та комісії -
530 грн. 75 коп.

При вирішенні питання про стягнення
пені колегія враховує наступне.

Згідно п. 5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), при порушенні
позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених Заявою та
п.п.3.2.2,3.2.3 даних Умов, Банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0,15% від суми непогашеної
заборгованості, але не менше 1 грн. за
кожний день прострочки платежу.

За загальним правилом період, за який
нараховується пеня за прострочення
виконання зобов'язання, не може
перевищувати один рік (пункт перший
частини другої статті 258 ЦК України).
При цьому виходячи з правової природи
пені, яка нараховується за кожен день
прострочення, право на позов про
стягнення пені за кожен окремий день
виникає щодня на відповідну суму, а
позовна давність за позовом про
стягнення пені відповідно до статті 253
ЦК України обчислюється по кожному дню,
за який нараховується пеня, окремо,
починаючи з дня, коли кредитор дізнався
або повинен був дізнатися про
порушення права.

Отже, пеня підлягає стягненню лише в
межах одного року до дня пред'явлення
позову, а саме з 30 липня 2013 року по 2
липня 2014 року, розмір якої згідно
наданого розрахунку складає - 1068,80 грн.
(186,93 грн. + 832,98 грн. + 48,89 грн.).

Розмір штрафу (фіксованої частини),
який підлягає стягненню передбачений
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), які діяли на момент
укладання договору та становить 250 грн.

Натомість вимоги про стягнення штрафу
(процентної складової) задоволенню не
підлягають, оскільки відповідно до
положень ст. 549 ЦК штрафом є неустойка,
що обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання, а не від суми позову, як
про це вказано в Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
взяв до уваги наведені обставини
справи та вимоги закону, а тому
помилково відмовив в позові.

За таких обставин, рішення суду на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову. Стягнути з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 31 березня 2007 року у розмірі 9293
грн. 84 коп. з яких: заборгованість за
кредитом - 946 грн. 03 коп.; заборгованість
по процентам - 6498 грн. 26 коп.;
заборгованість по комісії - 530 грн. 75
коп.; пеня - 1068 грн. 80 коп. та 250 грн. -
штраф (фіксована частина).

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 16 жовтня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного Банку
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного Банку «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 31 березня 2007 року у розмірі 9293 грн. 84
коп. з яких: заборгованість за кредитом
- 946 грн. 03 коп.; заборгованість по
процентам - 6498 грн. 26 коп.;
заборгованість по комісії - 530 грн. 75
коп.; пеня - 1068 грн. 80 коп. та 250
грн. - штраф (фіксована частина).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного Банку «ПриватБанк» 243,60
грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча:
Судді: