Провадження № 2/522/9215/14
08 грудня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І. В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Одеської міської ради, за участю
третьої особи - ОСОБА_3 про визнання
права власності в порядку спадкування
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в
подальшому уточнивши його, до Одеської
міської ради, за участю третьої особи -
ОСОБА_3 та просить визнати за нею право
власності на 165/1000 частин квартири
Позивачка обґрунтовує позовні вимоги
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір -
ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась
спадщина у вигляді 165/1000 частин
квартири АДРЕСА_1. Позивачка звернулася
до Першої Одеської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак їй було
відмолено у видачі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на вищевказану квартиру,
оскільки договір купівлі-продажу
червня 2001 року, укладений між ОСОБА_3 та
померлою ОСОБА_4 не був нотаріально
Через протиріччя правових норм, діючих
на час укладення правочинів в 2001 році, і
в відмові компетентними органами і
нотаріусами визнавати на даний час
правочини дійсними, законними і
виконаними, ОСОБА_1 звернулась до суду
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила суд їх задовольнити та
подала заяву про розгляд справи в
Представник відповідача Одеської
міської ради а також третя особа ОСОБА_3
у судове засідання не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином.
Представник третьої особи Одеської
Нової біржі у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.
Тобто, враховуючи неявку відповідачки
за даною цивільною справою, а також
наявність відповідної заяви
представника позивача про винесення
заочного рішення, суд вважає можливим
розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали цивільної справи,
вислухавши думку позивачки, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
Судом встановлено, що 20 червня 2001 року
між ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та
від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_5
та ОСОБА_4 був укладений договір
а саме 165/1000 частин квартири АДРЕСА_1.
Вказаний договір був укладений на
Одеськійй товарній біржі відповідно до
вимог Закону України «Про товарну
біржу» зареєстрований в «Журналі
реєстрації біржових угод з
року. Договір не був нотаріально
посвідчений, проте право власності за
ОСОБА_4 було зареєстровано в ОМБТІ та
РОН 17 липня 2001 року в реєстрі під №405,
стор. 204, кн. 2779 пр.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина у вигляді 1/2 частин квартири
ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_4, та
спадкоємицею першої черги згідно ст. 1261
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Таким чином позивачка ОСОБА_1
вважається такою, що прийняла спадщину
після смерті матері.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України
Спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
У свою чергу, ст. 1297 ЦК України
встановлює обов'язок спадкоємця
звернутись до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Першої
Одеської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
вищевказаної спадщини, однак їй було
відмолено у видачі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на вищевказану квартиру,
оскільки договір купівлі-продажу
червня 2001 року, укладений між ОСОБА_3 та
померлою ОСОБА_4 не був нотаріально
Судом також встановлено, що умови
договору сторонами були виконані
повністю, тобто ОСОБА_4 передала, а
ОСОБА_3 прийняла грошову суму у розмірі
4 577, 00 грн. за продаж 165/1000 частин
вищевказаної квартири, а 17 липня 2001
року цей договір був зареєстрований в
ОМБТІ та РОН в реєстрі під №405, стор. 204,
Тому, вищевказаний договір
купівлі-продажу є дійсним, виходячи з
Оскільки договір був підписаний
сторонами 20 червня 2001 року, тобто у
період дії ЦК Української РСР 1963 року,
то застосуванню підлягають саме норми
На час укладення вищевказаного
договору купівлі-продажу в червні 2001
року ОСОБА_4 не було відомо, що правочин
у відповідності до ст. 47 Цивільного
Кодексу Української РСР (1963 року)
підлягає нотаріальному посвідченню,
оскільки на той час також був чинним
Закон України «Про товарну біржу»,
відповідно до ст. 15 якого, правочини
зареєстровані на біржі, подальшому
нотаріальному посвідченню не
підлягають. На теперішній час
позивачка не має можливості отримати в
порядку спадкування спірну квартиру за
законом, що порушує її права.
Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у
редакції 1963 року - цивільні права і
обов'язки виникають з підстав,
передбачених законодавством, в тому
В відповідності до ст. 41 ЦК Української
РСР у редакції 1963 року угодами
визнаються дії громадян і організацій,
спрямовані на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав або
При вчиненні правочину всі дії сторін
були спрямовані на встановлення
цивільних прав та обов'язків, перехід
права власності, всі сторони мали
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, мали вільне
волевиявлення, що відповідало
внутрішній волі на досягнення
наслідків, а саме купівлі-продажу
квартири, правочини були реальними і
вчинені у формі, дозволенній чинним
законодавством України в 2001 році.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень до ЦК України від 16
січня 2003 р. ЦК України застосовується
до цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності.
Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР
у редакції 1963 року право власності
(право оперативного управління) у
набувача майна за договором виникає з
моменту передачі речі, якщо інше не
передбачено законом або договором.
Згідно ст. 224 ЦК Української РСР у
редакції 1963 року за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.
За ст. 638 ЦК України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Так, у судовому засіданні доведено, що
умови договору сторони виконали
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української
РСР 1963 року якщо сторони домовились
щодо всіх важливих умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулось повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін
відхилилась від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий
Крім того, оскільки вищевказаний
договір купівлі-продажу є дійсним, суд
вважає за можливе визнати за ОСОБА_1
право власності в порядку спадкування
на 165/1000 частин квартири АДРЕСА_1,
виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
У відповідності до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, після всебічного, повного
дослідження й оцінки наявних
матеріалів та обставин цивільної
справи суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими
та такими, що знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст.
15 Закону України «Про товарну біржу», ч.
2 ст. 47, ст. 128, 224 ЦК Української РСР 1963
року, ст. ст. 392, 638, 1216, 1223, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК
України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 73, 208-209, 212-215,
218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської
міської ради, за участю третьої особи -
ОСОБА_3 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, -
Визнати за ОСОБА_1 право власності на
165/1000 частин квартири АДРЕСА_1.
Рішення після набрання ним законної
сили є підставою для реєстрації
Реєстраційною службою Одеського
міського управління юстиції за ОСОБА_1
право власності на 165/1000 частин
квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м.
Одеси. У цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
Свячена Ю.Б.