Коростишівський районний суд
Житомирської області
Справа № 280/2163/13-ц
Провадження № 2/280/28/14
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2014 року
м.Коростишів

Коростишівський районний суд
Житомирської області в складі:

Головуючого судді
Шимон Л.С.

при секретарі
Добровольській Г.М.

за участю представників
сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Коростишеві цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування» до ОСОБА_1 за
участі третьої особи Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» про
відшкодування коштів в порядку регресу
,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Просто-страхування» звернулось до
суду з позовом до відповідача, в якому з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог просить стягнути з
відповідача ОСОБА_1 матеріальну шкоду в
порядку регресу. В обґрунтування
позовної заяви вказує, що 22.02.2013р. в
м.Києві мала місце дтп за участю
транспортного засобу «Даф» д.н. НОМЕР_1
з напівпричепом «Когел» д.н. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_1, та транспортного
засобу «Лексус» д.н. НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_2 В результаті
дтп автомобіль «Лексус» д.н. НОМЕР_3
було пошкоджено. Причиною дтп стало
порушення водієм ОСОБА_1 Правил
дорожнього руху, що підтверджено
відповідною постановою суду. Страховою
компанією було складено страховий акт
та розрахунок страхового
відшкодування, що становить 5903,23грн.,
які і були виплачені в якості
страхового відшкодування 12.06.2013р.
Зазначає, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 була
застрахована позивачем - ПАТ
«Просто-страхування». Враховуючи те, що
відповідач не повідомив страховика у
строки і в порядку, визначених в пп.33.1.4
п.33.1 ст.33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», про настання страхового
випадку, до позивача перейшло право
вимоги виплачених коштів.

В судовому засіданні повноважний
представник позивача вимоги позовної
заяви підтримав з викладених в ній
підстав. Представник додатково
пояснив, що відповідач у встановлені
Законом строки страхову компанію про
дтп не повідомив, наявність
повідомлень перевірялась, однак не
знайшла підтвердження. Крім того
зазначив, що згідно вимог Закону в разі,
якщо дтп сталась за участю декількох
транспортних засобів, що перебували в
з`єднання між собою, виплата страхового
відшкодування здійснюється
страховиком, який уклав договір
обов`язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
щодо тягача.

Представник відповідача в
судовому засіданні та письмових
запереченнях проти вимог позову
заперечив. Зазначає, що про настання
дтп ОСОБА_1 належним чином у
встановлений строк повідомив страхову
компанію ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» письмово.
Позивач приховує, що страхове
відшкодування ОСОБА_2 отримав згідно з
договором добровільного страхування.
Крім того, посилання в обгрунтування
позову на пп. 33.1.4 є безпідставним,
оскільки ст.38 Закону «Про обов`язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» чітко та
вичерпно визначає випадки подання
страховиком регресного позову і дана
стаття не містить посилання на п.п.33.1.4,
отже дана норма не може
застосовуватись до спірних
правовідносин.

Представник третьої особи в
судове засідання не з`явився, про
причини неявки не повідомив, хоча був
належним чином сповіщений судом про
час та місце судового розгляду, що
підтверджено відповідним поштовим
повідомленням, клопотань на адресу
суду не направляв.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справ, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.02.2013р. в м.Київ
сталась дтп за участі автомобілів Даф
д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом Когель д.н.
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та
Лексус д.н. НОМЕР_3, під час якої
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Дорожньо-транспортна
пригода сталась з вини водія ОСОБА_1
внаслідок порушення п.13.3 Правил
дорожнього руху. Постановою
Оболонського районного суду м.Києва
від 22.03.2013р. ОСОБА_1 визнано винним за
ст.124 КУпАП та накладено стягнення у
виді штрафу в розмірі 340грн.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно страхового акту №75417 від 10.06.2013р.
вказана подія була визнана страховим
випадком по полісу страхування АВ
№1529773 від 03.03.2012р., сума збитку згідно із
звітом про оцінку транспортного засобу
№8038/75417 становила 5903,23грн. Відповідно
до платіжного доручення №16752 від
12.06.2013р. кошти в сумі 5903,23грн. були
перераховані страховою компанією ТОВу
«Саміт Моторз Україна» для власника
автомобіля Лексус ОСОБА_2 згідно
розпорядження та на підставі звіту
№8038/75417 від 27.05.2013р.

Відповідно до полісу АВ/1529773 від 03.02.2013р.
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів ОСОБА_1
застрахував в ПАТ «Просто-страхування»
цивільно-правову відповідальність як
власник автомобіля Даф д.н. НОМЕР_1,
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну, становить 50000грн.

Відповідно до полісу АВ/3851223 від 15.09.2012р.
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів ОСОБА_5
застрахував в ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія»
цивільно-правову відповідальність
напівпричепа Когель д.н. НОМЕР_2, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну, становить 50000грн.

22.02.2013. ОСОБА_1 повідомив ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» про факт дтп за участю
застрахованого причепа, що
підтверджено належними доказами. Як
визнається сторонами ОСОБА_1 ПАТ
«Просто-страхування» про настання
події дтп за участі застрахованого
автомобіля-тягача ДАФ не повідомляв.

Вимогами ч. 1 ст. 1191 ЦК України
передбачено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
внески та виконувати інші умови
договору.

Виходячи з положень ст.990 ЦК України та
ч.1 ст.25 Закону України «Про
страхування», здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою(аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1166, п. 1 ч. 1 ст. 1188
майнова шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки одній особі з вини іншої
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала, якщо вона
не доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Факт
правомірного володіння відповідачем
не заперечувався.

Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Статтею 33 п. 33.1.4. Закону України « Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що водій
забезпеченого транспортного засобу
зобов'язаний невідкладно, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди, письмово надати страховику, з
яким укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Статтею 36 п.2 Закону України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що якщо
дорожньо-транспортна пригода сталася
за участю декількох транспортних
засобів, що перебували у з'єднанні
між собою (у складі одного
транспортного составу або під час
буксирування із застосуванням
жорсткого зчеплення чи з частковим
навантаженням буксируваного
транспортного засобу на платформу або
на спеціальний опорний пристрій),
виплата страхового відшкодування
здійснюється страховиком, який уклав
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
щодо тягача, а в разі якщо цей тягач
незабезпечений, регламентна виплата
здійснюється МТСБУ.

У ст.27 Закону України «Про страхування»
та ст.993 ЦК України вказано, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяні
збитки. У ст.38 Закону України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» вказано, що страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду … ґ) якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
внаслідок ДТП, яка сталась з вини
ОСОБА_1, власнику автомобіля Лексус
д.н.з. НОМЕР_3 було спричинено збитки, ця
ДТП була визнана страховим випадком,
про що було складено страховий акт і
проведено розрахунок суми страхового
відшкодування, в якому зазначено, що
страхувальник не повідомив про подію, 12
червня 2013 року ПАТ
«Просто-страхування» виплатило
відшкодування в розмірі 5903,23 грн., а
відтак має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи ОСОБА_1 у
розмірі виплаченого відшкодування.

Доводи представника відповідача про
те, що власник автомобіля Лексус
отримав страхове відшкодування по
договору добровільного страхування
належним чином не підтверджено, крім
того вони спростовуються даними
страхового акту, розпорядження та
платіжного доручення від 12.06.2013р.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості; кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом належним чином представникам
сторін по справі роз'яснювались їх
права та обов'язки, зокрема, і щодо
подання доказів.

Враховуючи сукупність наведених
обставин за вказаних підстав позову та
наданих в його обґрунтування і
заперечення доказів, суд задовольняє
позов з викладених вище підстав в
повному обсязі. Вказаний висновок суду
ґрунтується з урахуванням правової
позиції Верховного Суду України у
справі № 6-1цс14 від 12.02.2014р., згідно якого
неузгодженість нумерації підпунктів
пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту
38.1 статті 38 Закону, після внесених до
них змін Законом України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо дорожньо-транспортних
пригод та виплати страхового
відшкодування», не може обмежувати
встановлене статтею 38 Закону право
страховика подати регресний позов до
страхувальника у разі недотримання
строків і умов повідомлення страховика
про дорожньо-транспортну пригоду, а
тому й не може бути підставою для
відмови в задоволенні такого позову.

Керуючись ст.ст. 10,11,58,60,61,88,209,212,213,214,215,218
ЦПК, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного
товариства «Просто-страхування» до
ОСОБА_1 за участі третьої особи
Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» про відшкодування коштів в
порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Просто-страхування» 5903грн. 23коп.
страхового відшкодування та 229грн. 40
коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Коростишівський
районний суд Житомирської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Л.С.Шимон