У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кафідової О.В., Коротуна В.М., Попович
О.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права
власності на нерухоме майно, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 12
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом про визнання за нею
права власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1, квартири АДРЕСА_2, Ѕ частину
гаражного боксу АДРЕСА_4. В
обґрунтування позову зазначила, що
вищевказане майно було придбано під
час перебування у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_8. 05 березня 1996 року шлюб
було розірвано, спору про користування
спільним майном ніколи не виникало, але
після смерті останнього 16 травня 2012
року та відкриття спадщини, їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право власності на Ѕ частину спільного
майна.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 02 вересня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
12 грудня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове,
яким позов задоволено частково,
визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду м.
Києва від 12 грудня 2013 року, рішення суду
першої інстанції залишити в силі,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та неправильне
застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
апеляційного суду м. Києва від 12 грудня
2013 року, оскільки судове рішення
законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом норм процессуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В.
Кафідова

В.М. Коротун

О.В. Попович