Єдиний унікальний номер 255/6653/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1730/2014
Головуючий в 1 інстанції Пруднікова Г.М.
Доповідач Азевич В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого-судді Зінов'євої А.Г.,

суддів: Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,

при секретарі Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» про стягнення пені,
трьох відсотків річних та інфляційних
збитків,

за апеляційною скаргою приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 27 грудня 2013 року,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ПрАТ «ВУСО» про стягнення
пені, трьох відсотків річних та
інфляційних збитків. Свої вимоги
мотивувала тим, що рішенням
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 30.01.2013 року на її користь
зі страхової компанії була стягнута
своєчасно невиплачена відповідачем
сума страхового відшкодування - 19 157,88
грн. та пеня за прострочення виконання
зобов'язання в сумі 5 326,94 за період з
22.06.2010 року по 20.04.2011 року (302 дні).
Оскільки вона не скористувалася своїм
правом на стягнення пені за період з
21.04.2011 року по 13.05.2013 року, тому просила
стягнути пеню за 753 дні у розмірі 14 425,88
грн., а також на підставі ст. 625 ЦК
України - інфляційні збитки в розмірі 3
681,27 грн., та 3 % річних - 1 662,80 грн.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 27 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні
частково. Стягнуто з ПрАТ СК «ВУСО» на
користь ОСОБА_1 суму збитків від
інфляції в розмірі 429,13 грн., суму трьох
відсотків річних від простроченої суми
- 624,58 грн., пеню за прострочення виплати
страхового відшкодування - 7 562,61 грн., а
всього - 8 616,32 грн. В задоволенні інших
позовних вимог відмовлено. Стягнуто з
ПрАТ СК «ВУСО» в дохід держави судовий
збір у розмірі 229,40 грн.

На вказане рішення суду відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його змінити та стягнути з ПрАТ СК
«ВУСО» пеню за прострочення виплати
страхового відшкодування в розмірі 3
560,08 грн., посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права.

Зазначає, що суд не врахував положення
п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, який
встановлює, що до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Вказує, що з врахуванням п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України сума пені повинна
нараховуватися за період з 13.05.2012 року
(дата підписання позовної заяви) по
23.04.2013 року, тобто з моменту звернення
до суду по день фактичного виконання
відповідачем зобов'язання.

Сторони, належним чином сповіщені про
час та місце розгляду справи, не
з'явилися.

Від представника відповідача надійшла
заява про розгляд справи за
відсутності представника ПрАТ СК
«ВУСО».

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає
задоволенню.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції встановлено, що
10 квітня 2009 року між позивачем та ПрАТ
СК «ВУСО» був укладений договір
добровільного страхування наземного
транспорту № -01, предметом якого
є страхування майнових інтересів
позивача, пов'язаних з володінням,
використанням і розпорядженням
автомобілем позивача FORD FIESTA, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

22.11.2009 року в м. Києві по вул. Козицького,
7 позивачка виявила пошкодження
автомобілю, а саме: тріщини вітрового
скла, вм'ятини та подряпини переднього
лівого крила, вм'ятини та подряпини на
задній поверхні лівого боку, що
підтверджується постановою ДІМ
Солом'янського РУ ГУМВС України про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 28.11.2009 року.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 30.01.2013 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «ВУСО»
було встановлено, що з відповідача на
користь позивачки підлягає стягненню
сума страхового відшкодування в
розмірі 19 157,88 грн. за договором
добровільного страхування наземного
транспорту № -01 від 10.04.2009 року.
Вказаним рішенням суд стягнув з
відповідача на користь позивачки пеню
в сумі 5 326,94 грн. за період з 22.06.2010 року,
тобто з періоду прострочення виконання
зобов'язання, по 20.04.2011 року.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 06.06.2013 року зазначене
рішення змінено, стягнуто з ПрАТ «ВУСО»
страхове відшкодування в розмірі 10 289,26
грн. та пеню в розмірі 3 114,35 грн.

Задовольняючи позов, суду першої
інстанції виходив з того, що пунктом 12.1
договору страхування передбачено, що
страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення виплати страхового
відшкодування шляхом сплати
страхувальникові пені в розмірі 0,1 % від
суми несвоєчасно виплаченого
страхового відшкодування за кожний
календарний день прострочення виплати.

Розмір пені розрахований судом за
період з 21.04.2011 року по 24.04.2013 року та за
розрахунком сума пені складає - 10 289,27
грн. х 0,001 х 735= 7 562,61 грн.

Суд першої інстанції дійшов до
висновку щодо стягнення з відповідача
на користь позивача наступних сум:
збитки від інфляції в розмірі 429,13 грн.,
три відсотка річних від простроченої
суми - 624,58 грн., а також пеня за
прострочення виплати страхового
відшкодування - 7 562,61 грн.

Колегія суддів не може погодитися з
висновком суду щодо розрахунку розміру
пені, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 992 ЦК України у разі
несплати страховиком страхувальникові
страхової виплати страховик
зобов'язаний сплатити неустойку в
розмірі, встановленому договором або
законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Як встановлено п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України,
до вимог про стягнення пені
застосовується позовна давність один
рік.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка звернулася з даним позовом
до суду 03.06.2013 року. (а. с. 1)

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 06.06.2013 року змінено рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 30.01.2013 року - стягнуто з
ПрАТ «ВУСО» страхове відшкодування в
розмірі 10 289,26 грн. та пеню в розмірі 3
114,35 грн. (а. с. 36)

24 квітня 2013 року страхова компанія
сплатила ОСОБА_1 недоплачену суму
страхового відшкодування за рішенням
суду першої інстанції від 30.01.2013 року у
розмірі 19 157,88 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 4627 від 24 квітня
2013 року. (а. с. 38)

З огляду на викладене, зі страхової
компанії підлягає стягненню пеня, яку
слід обчислювати за один рік до моменту
звернення позивача до суду з даним
позовом - до виплати суми страхового
відшкодування. Тобто період
прострочення 03.06.2012 року - 23.04.2013 року.

Суд на порушення зазначеної норми,
стягуючи пеню в сумі 7 562,61 грн. за 735 днів
(з 21.04.2011 року по 24.04.2013 року), на
зазначене уваги не звернув.

Тому рішення в цій частині підлягає
зміні, а розмір пені складе наступну
суму:

10 289.26 грн. х 0,1 % х 325 днів = 3 344.01 грн., де 10
289.26 грн. - сума боргу; 325 - кількість днів
прострочення; 0,1 % - розмір пені за
кожний день прострочення від суми
несвоєчасно виплаченого страхового
відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Оскільки допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права
в частині позову про стягнення пені
призвели до неправильного вирішення
справи, тому рішення суду першої
інстанції в частині стягнення пені
слід змінити та стягнути зі страхової
компанії на користь позивачки 3 344,01 грн.

З огляду на викладене, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції - зміні у
вказаній вище частині.

В іншій частині рішення слід залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4,
314 ч. 2, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» задовольнити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 27 грудня 2013 року в
частині стягнення пені змінити.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»
на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки в
розмірі 429,13 грн., три відсотка річних -
624,58 грн., пеню за період з 03.06.2012 року по
23.04.2013 року включно - 3 344,01 грн., а всього 4
397 (чотири тисячі триста дев'яносто сім)
грн. 72 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: