АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/2032/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: ЯценкоН.О.
Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду
місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Р.Д.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення
Оболонського районного суду міста
Києва від 16 жовтня 2013 року в цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
міста Києва від 16 жовтня 2013 року позов
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» заборгованість за
кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007
року в сумі 3 182 391,79 грн. по тілу кредиту,
4 501 889,03 грн. заборгованість по
процентам, 404 972,40 грн. пеню за
прострочений кредит, 606 885,40 грн. пеню за
прострочені проценти по кредиту та
судовий збір в сумі 3 441 грн.

Не погоджуючись з таким рішення суду,
представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
звернулася з апеляційною скаргою, в
якій просила рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 16 жовтня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
суд 1-ї інстанції неповно та
неправильно встановив обставини, які
мають істотне значення для справи, дав
неправильну оцінку доказам. Зазначає,
що станом на 16.10.2013 року, тобто на момент
розгляду справи та прийняття судом 1-ї
інстанції рішення про стягнення з
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»
заборгованості за кредитним договором
№788-Ф від 05.02.2007 року, у даного банку по
відношенню до відповідача не було прав
вимоги як кредитора, оскільки з 18.06.2013
року всі права кредитора від
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» перейшли до Акціонерного
товариства «Дельта Банк». Публічним
акціонерним товариством «Омега Банк»
не було повідомлено суд 1-ї інстанції
про факт відступлення права вимоги, а
судом 1-ї інстанції не досліджено дану
обставину, тобто не з'ясовано наявність
у позивача права вимоги до відповідача.
Також, зазначає, що у матеріалах
цивільної справи відсутні докази на
підтвердження того, що ОСОБА_3 належним
чином звертався до позивача для
отриманням кредитних коштів, просив їх
перерахувати безготівково або надати
готівкою, а також докази фактичного
отримання відповідачем кредитних
коштів (його особистих підписів). Крім
того, Публічним акціонерним
товариством «Омега Банк» не надано
суду доказів, які б підтверджували факт
його правонаступництва після
Публічного акціонерного товариства
«Сведбанк», зокрема, за кредитним
договором 788-Ф від 05.02.2007 року, оскільки
лише передавальний акт, додатки до
нього у вигляді розшифрувань та
додаткові договори, що свідчать про
переукладання договорів з банком,
правонаступником Публічного
акціонерного товариства «Сведбанк»,
можуть підтвердити факт
правонаступництва. Суд 1-ї інстанції
також всупереч приписів законодавства
стягнув з відповідача неустойку, яка в
кілька разів перевищує сам розмір
заборгованості.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_12 повністю
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Омега Банк», який також є
представником Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» Курінний
Сергій Юрійович проти доводів
апеляційної скарги заперечував,
посилаючись на те, що вони є
безпідставними, а рішення суду першої
інстанції повністю відповідає вимогам
закону

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з слідуючих підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова, установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 05 лютого 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
«ТАС-Інвестбанк» (правонаступником
якого є Відкрите акціонерне товариство
«Сведбанк», в свою чергу
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк», в
свою чергу правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «Омега
Банк») та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №788-Ф, відповідно до
умов якого, банк надає позичальнику
кредит у вигляді мультивалютної
відновлювальної кредитної лінії у
доларах США та гривнях з лімітом
заборгованості 2 600 000 доларів США,
строком з 05 лютого 2007 року по 04 лютого
2010 року включно, зі сплатою 12% річних у
доларах США та 18% у гривнях, з
погашенням згідно умов вказаного
договору.

Пунктом 1.5 вищезазначеного кредитного
договору встановлено, що кредит
надається позичальнику для придбання
облігацій безпроцентних іменних
(цільових) та на споживчі потреби.

29.10.2007 року, 23.11.2007 року, 28.11.2007 року,
04.12.2007 року, 06.12.2007 року, 26.09.2008 року,
21.01.2009 року, 18.12.2008 року, 03.02.2009 року,
23.07.2010 року, 11.10.2010 року між Закритим
акціонерним товариством
«ТАС-Інвестбанк» (правонаступником
якого є Відкрите акціонерне товариство
«Сведбанк», в свою чергу
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк», в
свою чергу правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «Омега
Банк») та ОСОБА_3 було укладено
додаткові договори до кредитного
договору №788-Ф від 05 лютого 2007 року за
№№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3, у відповідності до умов
кредитного договору №788-Ф від 05 лютого
2007 року, із змінами та доповненнями,
звертався до банку з письмовими
заявами про надання коштів у
відповідній сумі, у зв'язку з чим банк
перераховував кошти на цілі вказані
позичальником в заявах, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи відповідними заявами та
меморіальними ордерами.

Всього банком було надано позичальнику
кредит на суму 485000 доларів США та 16543126,57
грн.

ОСОБА_3 свої обов'язки за кредитним
договором №788-Ф від 05 лютого 2007 року, із
змінами та доповненнями, не виконує, що
призвело до виникнення заборгованості,
а тому позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» заборгованість за
кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007
року в сумі 3 182 391,79 грн. по тілу кредиту,
4 501 889,03 грн. заборгованість по
процентам, 404 972,40 грн. пеню за
прострочений кредит, 606 885,40 грн. пеню за
прострочені проценти по кредиту та
судовий збір в сумі 3 441 грн., суд 1-ї
інстанції посилався на те, що в
судовому засіданні достовірно
встановлено, що відповідачем порушено
передбачений договором порядок
погашення заборгованості, а тому
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк» є
обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Пунктом 2 додаткового договору №11 від 11
жовтня 2010 року внесено зміни до пунктів
4.1 та 4.2 розділу 4 договору №788-Ф від 05
лютого 2007 року та викладено їх в
наступній редакції: позичальник
зобов'язується повністю повернути
кредитні ресурси до 04 лютого 2012 року на
рахунки для обліку наданого кредиту.
Позичальник може у будь-який час
протягом строку дії кредитної лінії
повертати кошти кредиту до настання
зазначеного терміну остаточного
повернення за умови додержання п.8.1
договору в частині повідомлення банку.
Відсутність заборгованості за
кредитом у будь-який період часу
протягом строку дії кредитної лінії не
є ознакою припинення дії договору.

Позичальник сплачує проценти за
користування кредитом на рахунок банку
у валюті кредиту разом з повним
погашенням суми основного боргу, але не
пізніше 04 лютого 2012 року.

Проте, відповідач свої обов'язки за
кредитним договором належним чином не
виконав, що призвело до виникнення
заборгованості по кредитному договору.

Станом на 12.12.2012 року заборгованість за
кредитним договором №788-Ф від 05 лютого
2007 року становить:3 182 391,79 грн. -
заборгованість за кредитом; 4 501 889,03 грн.
- прострочена заборгованість по
процентам; 404 972,40 грн. - пеня за
несвоєчасну сплату основної суми
кредиту та 606 885,40 грн. - пеня за
несвоєчасне повернення процентів по
кредиту.

Таким чином, факт не виконання
відповідачем ОСОБА_3 взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору
№788-Ф від 05 лютого 2007 року достовірно
встановлений, а тому наявні всі правові
підстави для стягнення вказаної
заборгованості.

Частинами 1 та 2 статті 512 ЦК України
встановлено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок: 1) передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги); 2)
правонаступництва; 3) виконання
обов'язку боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем); 4)
виконання обов'язку боржника третьою
особою. Кредитор у зобов'язанні може
бути замінений також в інших випадках,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі та на умовах, що були на момент
переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що в
період розгляду справи в суді 1-ї
інстанції, 18 червня 2013 року між
Публічним акціонерним товариством
«Омега Банк» та Публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк» було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги №1, відповідно до умов якого
відбулося відступлення права вимоги,
зокрема, за кредитним договором №788-Ф
від 05 лютого 2007 року укладеним між
Закритим акціонерним товариством
«ТАС-Інвестбанк» (правонаступником
якого є Відкрите акціонерне товариство
«Сведбанк», в свою чергу
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк», в
свою чергу правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «Омега
Банк») та ОСОБА_3.

За даним договором Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк», як новий
кредитор набуло права вимоги до ОСОБА_3
за кредитним договором №788-Ф від 05
лютого 2007 року з моменту підписання
Публічним акціонерним товариством
«Омега Банк» та Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
акту приймання-передачі права вимоги,
тобто з 18.06.2013 року.

Відповідно до п.2 ст.516 ЦК України, якщо
боржник не був письмово повідомлений
про заміну кредитора у зобов'язанні,
новий кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку перед первісним кредитором є
належним виконанням.

З матеріалів справи також вбачається,
що 05.07.2013 року Публічним акціонерним
товариством «Омега Банк» та Публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
на адресу ОСОБА_3 було надіслано листа,
яким останнього повідомлено про те, що
Публічним акціонерним товариством
«Омега Банк» (первісним кредитором) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» (новий
кредитор) було здійснено відступлення
своїх прав вимоги за кредитним
договором, договором іпотеки,
договором застави та/або договором
поруки. У результаті відступлення
новий кредитор є єдиним власником всіх
прав вимоги за кредитними документами
включаючи, без обмеження, права на всі
платежі за кредитним договором, всі
права іпотекодержателя за договорами
іпотеки, та всі права заставодержателя
за договорами застави, та всі права
кредитора за договорами поруки з 18.06.2013
року.

З наведеного вбачається, що первісний
кредитор Публічне акціонерне
товариство «Омега Банк» втратило право
вимагати стягнення заборгованості на
свою користь внаслідок відступлення
(передачі) усіх своїх прав новому
кредитору Публічному акціонерному
товариству «Дельта Банк» з 18.06.2013 року.

Проте, ні позивачем у даній справі
Публічним акціонерним товариством
«Омега Банк», ні відповідачем ОСОБА_3
суд 1-ї інстанції про факт відступлення
Публічним акціонерним товариством
«Омега Банк» на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
прав вимоги за кредитним договором
№788-Ф від 05 лютого 2007 року повідомлено
не було.

Під час розгляду справи у суді
апеляційної інстанції, 22.01.2014 року на
адресу Апеляційного суду міста Києва
від Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» надійшло
клопотання про залучення до участі у
справі Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», як
правонаступника Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»,
у зв'язку із заміною кредитора у
зобов'язанні.

Статтею 37 ЦПК України встановлено, що у
разі смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» №12 від 24.10.208
року роз'яснено, що у зазначених в ст.37
ЦПК України випадках на стадії
апеляційного провадження питання про
процесуальне правонаступництво
вирішує суд апеляційної інстанції.

З урахуванням встановлених в ході
розгляду справи обставин та керуючись
приписами ст.37 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність підстав для залучання до
участі у справі правонаступника
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк».

Оскільки усі дії, вчинені в цивільному
процесі до вступу правонаступника,
обов'язкові для нього так само, як вони
були обов'язкові для особи, яку він
замінив, то колегія суддів приходить до
висновку, що рішення Оболонського
районного суду міста Києва від 16 жовтня
2013 року необхідно змінити та стягнути з
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
№788-Ф від 05.02.2007 року в сумі 3 182 391,79 грн.
по тілу кредиту, 4 501 889,03 грн.
заборгованість по процентам, 404 972,40 грн.
пеню за прострочений кредит, 606 885,40 грн.
пеню за прострочені проценти по
кредиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що у
матеріалах цивільної справи відсутні
докази на підтвердження того, що ОСОБА_3
належним чином звертався до позивача
для отриманням кредитних коштів,
просив їх перерахувати безготівково
або надати готівкою, а також докази
фактичного отримання відповідачем
кредитних коштів (його особистих
підписів), колегія суддів вважає
необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно з п. 2.1 кредитного договору №788-Ф
від 05 лютого 2007 року кредит надається
позичальнику на підставі його
письмового звернення, кошти надаються
в готівковій або безготівковій формі, в
тому числі (якщо це передбачено в
письмовому звернення позичальника)
шляхом їх перерахування на користь
кредиторів позичальника (продавців,
виконавців робіт тощо) відповідно до
укладених з ними договорів
(виставлених рахунків тощо), копії яких
на вимогу банку додаються до
письмового звернення.

В матеріалах цивільної справи наявні
письмові заяви за підписами ОСОБА_3 про
надання коштів у відповідній сумі. На
підставі даних заяв та на виконання
умов кредитного договору банк
перераховував зазначені кошти на цілі
вказані позичальником в заявах, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи відповідними меморіальними
ордерами.

Ні суду 1-ї інстанції, ні суду
апеляційної інстанції відповідачем не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження того, що підписи на
заявах про надання коштів належать не
ОСОБА_3, а іншій особі, як і не надано
належних доказів того, що банком не
перераховувалися кошти на цілі
зазначені в заявах.

Безпідставними є доводи апеляційної
скарги про те, що неустойка, яка
стягнута з відповідача на користь
позивача, в кілька разів перевищує сам
розмір заборгованості, з огляду на
таке.

Статтею 549 ЦК встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

В свою чергу, з системного аналізу норм
ЦПК України вбачається, що проценти,
сплачувані позичальником за
користування кредитом, за своїм
характером є встановленою договором
платою за користування грошовими
коштами, а не неустойкою, яка є не
тільки способом забезпечення
виконання зобов'язань, а також й однією
з форм цивільно-правової
відповідальності.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку вбачається, що сума
заборгованості відповідача за
кредитним договором №788-Ф від 05 лютого
2007 року по тілу кредиту становить 3 182
391,79 грн., по відсоткам 404 972,40 грн., по
пені 404 972,40 грн. (за несвоєчасну сплату
основної суми кредиту) та 606 885,40 грн. (за
несвоєчасне повернення процентів по
кредиту). Тобто, загальна сума
заборгованості зі сплати пені за
кредитним договором №788-Ф від 05 лютого
2007 року становить 1 011 857,80 грн. Таким
чином, підстав стверджувати, що
неустойка в кілька разів перевищує сам
розмір заборгованості немає.

Інші доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору в сумі 3 441 грн. оскільки
вони підтверджені належними доказами.

Керуючись ст..ст. 512, 514, 516 ЦК України,
ст.ст. 37, 88, 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду
міста Києва від 16 жовтня 2013 року
змінити, стягнути з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» () заборгованість за кредитним
договором №788-Ф від 05.02.2007 року в сумі 3
182 391,79 грн. по тілу кредиту, 4 501 889,03 грн.
заборгованість по процентам, 404 972,40 грн.
пеню за прострочений кредит, 606 885,40 грн.
пеню за прострочені проценти по
кредиту та судовий збір в сумі 3 441 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :
Судді: