Номер провадження № 22-ц/785/1044/14
Головуючий у першій інстанції Матяш
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І.,
Артеменка І.А.

за участю секретаря - Орлової С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційною скаргою представника
відділу державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області - Федорчука Сергія
Георгійовича на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 серпня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, Одеської філії
«Одеський аукціонний центр «Державної
акціонерної компанії «Національна
мережа аукціонних центрів», третя
особа: Державне казначейство України
про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовом до ВДВС
Білгород-Дністровського МУЮ Одеської
області, Одеської філії «Одеський
аукціонний центр «Державної
акціонерної компанії «Національна
мережа аукціонних центрів», третя
особа: Державне казначейство України
про стягнення коштів посилаючись на те,
що 24 жовтня 2006 року, в процесі
виконавчого провадження за наказом
господарського суду Одеської області
від 11.08.2006 року у справі № 28/280-06-6761,
відділом ДВС Білгород-Дністровського
МРУЮ Одеської області був складений
акт опису й арешту майна ПП «Агентство
2500», до переліку якого було включено
автонавантажувач - 4014, 1987 року випуску.

11 вересня 2007 року між відділом ДВС
Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської
області та Одеською філією «Одеський
аукціон центр «Державної акціонерної
компанії «Національна мережа
аукціонних центрів» було укладено
договір 06-09 про надання послуг по
організації і проведенню аукціону з
реалізації арештованого рухомого
майна.

19 жовтня 2007 року спеціалізованою
організацією затверджено протокол №
06-09/2 проведення аукціону з реалізації
автонавантажувача - 4014, 1987 року випуску,
згідно з яким переможцем торгів
визнаний ОСОБА_3, запропонувавши ціну
8115,8 грн.

У вказаному протоколі зазначено, що 73,78
грн. переможець сплачує на рахунок
спеціалізованої організації, а 7304,22
грн. - на рахунок ВДВС
Білгород-Дністровського МУЮ Одеської
області.

Дана спеціалізована організація діяла
на підставі договору 06-09 про надання
послуг по організації і проведенню
аукціону з реалізації арештованого
рухомого майна, укладеного 11.09.2007 року
між ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ
Одеської області та Одеською філією
«Одеський аукціонний центр» Державної
акціонерної компанії «Національна
мережа аукціонних центрів».

Вказані суми були перераховані 19.10.2007
року, гарантійний внесок у розмірі 737,8
грн. був позивачем сплачений 16.10.2007 року
на рахунок спеціалізованої
організації.

Таким чином, товар був проданим у
момент укладення договору, коли
продавець взяв на себе зобов'язання
передати товар за договором
купівлі-продажу покупцеві.

По сьогоднішній день позивач придбане
майно не отримав, а відділ ДВС
Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської
області посилається на те, що описане
та арештоване майно було передано ними
на відповідальне розпорядження ОСОБА_4,
тому відділ не має відношення до цього
майна.

Невиконання ВДВС
Білгород-Дністровського МУЮ як
продавцем обов'язку щодо передачі
товару покупцеві дало право ОСОБА_3
відмовитися від договору.

У зв'язку із вищенаведеним ОСОБА_3
звернувся до суду із позовом в якому
посилався на те, що у зв'язку із
невиконанням ВДВС
Білгород-Дністровського МУЮ умов
договору та його розірванням з
відповідача стягнути на його користь
11927,79 грн., які складаються з: 7304,22 грн. -
отримані відповідачем за договором
купівлі-продажу, 1,633 - індекс інфляції
за період з 19.10.2007 року по 17.04.2013 року, а
також судові витрати в розмірі 229,40 грн.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 серпня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з ВДВС
Білгород-Дністровського МУЮ Одеської
області на користь ОСОБА_3 11927,79 грн.,
судові витрати в розмірі 229 гривень 40
коп.

Вважаючи рішення суду незаконним
представник ВДВС
Білгород-Дністровського МУЮ Одеської
області - Федорчук С.Г. звернувся до
апеляційного суду з апеляційною
скаргою в якій просить скасувати
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 серпня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд
обґрунтовано дійшов зазначеного
висновку.

Судом встановлено, що автонавантажувач
- 4014, 1987 року випуску входив до переліку
арештованого майна ПП «Агенство 2500».

На підставі договору 06-09 від 11 вересня
2007 року між ВДВС
Білгород-Дністровського МРУЮ та філією
«Одеський аукціон центр»
автонавантажувач переданий на
реалізацію з аукціону та прийнятий на
зберігання по АДРЕСА_1

Позивач 17 жовтня 2007 року став
переможцем торгів, запропонувавши ціну
8115,80 грн., з яких 7304,22 грн. перераховано
на рахунок ВДВС
Білгород-Дністровського МРУЮ в Одеські
області, а 73,78 грн. на рахунок
спеціалізованої організації.

Товар був проданим в момент укладення
договору, продавець був зобов'язаний
передати товар покупцеві.

Статтями 650, 656 ЦК України визначено
особливості укладення договорів на
біржах, аукціонах, конкурсах тощо,
встановлюється відповідними актами
цивільного законодавства. За договором
купівлі-продажу одна сторона передає,
або зобов'язується передати майно у
власність другій стороні, а покупець
приймає зобов'язання прийняти майно і
сплатити за нього грошову суму.

Після укладення зазначеного договору
позивачу не передано придбане майно,
яке фактично перебуває на зберіганні у
ОСОБА_4 Неможливість отримання
придбаного майна з вини продавця, тобто
відділу ДВС, який є реальним продавцем,
позивач, як покупець використав своє
право, передбачене ч. 1 ст. 665 ЦК України
шляхом звернення до суду за захистом
своїх прав. У разі відмови продавця
передати проданий товар, покупець має
право відмовитися від договору
купівлі-продажу. Якщо продавець
відмовився передати річ, визначену
індивідуальними ознаками, покупець має
право пред'явити продавцеві вимогу
відповідно до ст. 620 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України у
випадку односторонньої відмови від
договору у повному обсязі він є
розірваним. Це означає, що зобов'язання
сторін за ним припиняються.

16 квітня 2013 року Відділ ДВС отримав від
ОСОБА_3 заяву про відмову від договору
купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року.

За викладених обставин суд
обґрунтовано дійшов висновку, що кошти,
які були сплачені позивачем за
придбання автонавантажувача повинні
бути повернуті ОСОБА_3 з урахуванням
інфляції.

Посилання в апеляційній скарзі на
Постанову Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» з зазначенням, що в діях ДВС
відсутня протиправна поведінка
заподіювача шкоди є помилковим,
оскільки предметом позовних вимог було
не стягнення з ВДВС шкоди, а
правовідносини, що виникли між
сторонами з приводу невиконання
договору купівлі-продажу.

На підстав наведеного всі інші
посилання в апеляційній скарзі на
відсутність шкоди заподіяної позивачу
діями ВДВС також є помилковими.

Помилковим є посилання в апеляційній
скарзі на п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 року
№ 14 «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження» в
якій зазначено, що при розгляді позовів
фізичних і юридичних осіб про
відшкодування шкоди (збитків),
заподіяної діями (бездіяльністю)
державного виконавця, суди повинні
виходити з положень ст. 11 Закону N
202/98-ВР, ст. 86 Закону N 606-XIV і враховувати,
що в таких справах відповідачами
можуть бути відповідні відділи
державної виконавчої служби, в яких
працюють державні виконавці, та
відповідні територіальні органи
Державного казначейства України,
оскільки предметом позовних вимог є
правовідносини, що виникли між
сторонами з приводу невиконання
договору купівлі-продажу. В заявленому
позивачем позові, відсутні вимоги про
відшкодування шкоди (збитків),
заподіяної діями (бездіяльністю)
державного виконавця.

Посилання в апеляційній скарзі на
правомірність дій ДВС пов'язаних з
перерахуванням коштів отриманих від
позивача за договором купівлі-продажу
на виконання судових рішень позивачем
не оспорюється та не пов'язано з
заявленими позовними вимогами.

Відповідно до вимог ст. 662 ЦК України
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу.

ВДВС отримавши кошти за договором
купівлі-продажу як при розгляді справи
в суді першої інстанції, так і в
апеляційній скарзі не заперечує, що
свої зобов'язання за договором в
частині передання товару покупцю
(позивачу) не виконало.

Зазначення в апеляційній скарзі на те,
що арештоване за договором
купівлі-продажу майно -
автонавантажувач, передано ВДВС на
відповідальне розпорядження ОСОБА_4 не
спростовує висновки суду першої
інстанції, а навпаки підтверджує
позовні вимоги позивача, про
невиконання ВДВС своїх зобов'язань за
договором купівлі-продажу.

Посилання в апеляційній скарзі на
відсутність доказів звернення
позивача до зберігача майна
(автонавантажувача) та не залучення до
участі у справі боржника по
виконавчому провадженню - ПП
«Агенство-2500» є безпідставним,
оскільки утримувач майна не є стороною
в договорі купівлі-продажу, а позивач
не є учасником виконавчого
провадження.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність заявлених позивачем
вимог про стягнення з ВДВС коштів за
договором купівлі-продажу, оскільки на
думку апелянта, позивач повинен
вимагати стягнення зазначених коштів з
Головного управління Державного
Казначейства, ЗАТ «Промінвестбанк» є
помилковим, оскільки зазначені особи
не є сторонами в договорі
купівлі-продажу та не знаходяться в
будь-яких правовідносинах з позивачем.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивач повинен був оскаржити дії
ВДВС з приводу невиконання ВДВС умов
договору купівлі-продажу в суд
адміністративної юрисдикції з
посиланням на лист Вищого
адміністративного суду України від
09.01.2008 року № 7/9/1/13-08 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби (за
матеріалами справ, розглянутих у
касаційному порядку Вищим
адміністративним судом України)» є
безпідставним, оскільки заявлені
позивачем вимоги підлягають розгляду в
судах загальної юрисдикції.

Посилання в апеляційній скарзі на
проведені прилюдні торги з реалізації
арештованого майна не можуть бути
визнані договором купівлі-продажу
суперечить положенням ст. ст. 650, 656 ЦК
України згідно яких - особливості
укладання договорів на біржах,
аукціонах, конкурсах тощо
встановлюється відповідними актами
цивільного законодавства. До договору
купівлі-продажу на аукціонах
(публічних торгах) застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж
або не випливає з їхньої суті.

Зазначення в апеляційній скарзі, що у
суду першої інстанції не було підстав
для розірвання договору
купівлі-продажу є безпідставним,
оскільки зазначені вимоги не
заявлялися позивачем та не були
предметом розгляду суду першої
інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на інші
судові рішення між сторонами не є
підставою для задоволення апеляційної
скарги, оскільки заявлені позивачем
вимоги не розглядалися та по ним не
виносилися відповідні судові рішення.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційних скарг не є
істотними і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відділу державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області - Федорчука Сергія
Георгійовича - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 серпня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко