Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Темнікова В.І.
Справа № 416/4392/13-ц
Провадження № 22ц/782/366/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Коновалової В.А.,
Ступіної Я.Ю.,

за участю секретаря -
Булгакової М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Лутугинського районного
суду Луганської області від 08 січня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачка звернулася до суду з
позовом про стягнення аліментів з
відповідача, посилаючись на те, що вони
з відповідачем перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 2012 року. З
лютого 2013 року вони мешкають окремо
один від одного, не розірвавши шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка народила сина
ОСОБА_4. З часу окремого мешкання
відповідач не надає їй матеріальної
допомоги, хоч працює і має таку
можливість. Тому позивачка просила
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання дитини у розмірі
? частини заробітної плати та всіх
доходів відповідача, а також на її
утримання до досягнення дитиною
3-річного віку також у розмірі ? частини
заробітної плати та всіх його доходів.

Рішенням Лутугинського районного суду
Луганської області від 08 січня 2014 року
зазначені позовні вимоги були
задоволені частково. Суд стягнув з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Луганська на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти у розмірі 1/4 частині всіх
видів заробітку щомісячно, починаючи
стягнення з 26 листопада 2013 року до
повноліття дитини, а також стягнув з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її
утримання у розмірі 1/10 частині всіх
видів заробітку відповідача щомісячно,
починаючи з 26 листопада 2013 року до 03
вересня 2016 року .

Не погодившись з зазначеним
рішенням, відповідач звернувся до суду
з апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати, та ухвалити по
справі нове рішення, яким стягнути з
нього на користь позивачки аліменти на
утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/6
частині всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 26 листопада 2013
року до повноліття дитини та на користь
ОСОБА_3 на її утримання у розмірі 1/12
частині всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 26 листопада 2013
року до 03 вересня 2016 року, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, які
виразилися в неправильній оцінці
наданих суду доказів.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. При дослідженні і
оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд
незалежний від висновків органів
влади, експертиз або окремих осіб.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на основу своїх вимог або
заперечень.

Як убачається з матеріалів
справи, судом під час розгляду цієї
справи були створені такі умови. Судом
були досліджені і оцінені в їх
сукупності всі докази, надані
сторонами, відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України. Виходячи з наданих
сторонами доказів, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку
про необхідність часткового
задоволення позовних вимог позивачки.

Ухвалюючи рішення по справі, суд
виходив з того, що ним були встановлені
факти про те, що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2012
року. В період шлюбу позивачка народила
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується ксерокопією свідоцтва
про народження. Відповідно до ст. 84 ч. 2
СК України дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років. Частиною
четвертою цієї статті передбачено
право на утримання дружини, з якою
проживає дитина, незалежно від того чи
вона працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу. Відповідно до вимог ст. 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні
розміру аліментів суд враховує: стан
здоров'я та матеріальне становище, як
дитини, так і платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.
Беручи до уваги, що відповідач не надає
допомоги на утримання сина та
позивачки, має постійне місце роботи,
отримує заробітну плату 3400 грн., суд
дійшов висновку про те, що позов
заявлено обґрунтовано, тому він
підлягає задоволенню. Визначаючи
розмір аліментів, які підлягають
стягненню з відповідача, судом було
враховано, що з відповідача стягнуті
аліменти на користь непрацездатного
батька у розмірі 1/ 4 частки його
заробітку, а тому вважав за необхідне
стягнути аліменти на сина у розмірі 1/ 4
частки заробітку та на утримання
дружини - у розмірі 1/10 частині всіх
видів заробітку. Також суд виходив з
того, що згідно з п. 4 ст. 70 Закону
України «Про виконавче провадження»
загальний розмір усіх відрахувань під
час кожної виплати заробітної плати
дійсно не може перевищувати 50
відсотків заробітної плати, що має бути
виплачена працівнику, у тому числі в
разі відрахування за кількома
виконавчими документами. Однак, це
обмеження не поширюється на
відрахування із заробітної плати в
разі відбування боржником покарання у
виді виправних робіт і стягнення
аліментів не неповнолітніх дітей. У
таких випадках розмір відрахувань із
заробітної плати не може перевищувати
сімдесяти відсотків.

Проаналізувавши встановлені
судом першої інстанції обставини по
справі, апеляційний суд вважає, що
висновки суду підтверджуються
матеріалами справи та відповідають
вимогам закону, зазначеному в тексті
оскаржуваного рішення.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги про те, що судом не
було враховано те, що на підставі
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 20 грудня 2013 року з
відповідача стягуються аліменти на
утримання непрацездатного батька -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, як інваліда 3
групи, у розмірі 1/4 частини його
заробітку щомісяця, починаючи з 25.11.2013
року до 01.11.2014 року, не заслуговують на
увагу як на підставу для зміни рішення,
так як судом були враховані дані
обставини і саме оцінивши їх у
сукупності з іншими доказами по справі
та виходячи з засад розумності та
справедливості, судом і було визначено
розмір аліментів, які підлягають
стягненню з відповідача у меншому
розмірі, ніж просила позивачка. При
цьому апеляційний суд враховує також
те, що батько відповідача як зазначено
в рішенні Жовтневого районного суду м.
Луганська від 20 грудня 2013 року отримує
пенсію у розмірі 994 грн., що аліменти на
його утримання стягнуті тільки на один
рік, а також те, що доказів того, що на
підставі зазначеного рішення суду було
виписано виконавчий лист, що він
знаходиться на виконанні і з заробітку
відповідача реально здійснюються
відрахування на його виконання суду
надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд не врахував пояснення апелянта
про наявність у нього кредитних
зобов'язань, не заслуговують на увагу,
як на підставу для скасування чи зміни
рішення суду, так як належних доказів
наявності таких кредитних зобов'язань
як-то кредитні договори суду надано не
було, як не було надано також доказів
того, що дані договори укладалися в
інтересах сім,ї відповідача та
позивачки, що всі вони були укладені
відповідачем під час шлюбу з
позивачкою. Представник же позивача в
судовому засіданні в апеляційній
інстанції заперечувала те, що договори
укладалися в інтересах сім,ї сторін,
пояснивши, що тільки один договір було
укладено в період шлюбу для придбання
машини, якою в теперішній час
користується відповідач одноособово.
Приймаючи рішення апеляційний суд
враховує те, що пояснення сторони по
справі не можуть бути прийняті як
докази по справі, так як враховуючи
положення ст.. 58,59 ЦПК України про
належність та допустимість доказів, а
також положення ст.. 57 ЦПК України про
те, що доказом у справі є пояснення
сторін, третіх осіб та їх
представників, допитаних як свідків,
зазначені вище пояснення відповідача
в даному випадку, які отримані не за
процедурою допиту свідків (ст. 184 ЦПК
України) не можуть використовуватися
як засіб доказування.

При прийнятті остаточного
рішення по справі, апеляційний суд
враховує і те, що згідно ст. 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
своїх неповнолітніх дітей і звільнити
їх від цього обов'язку можливо згідно
ст.188 СК України лише в тому випадку,
якщо дохід дитини набагато перевищує
дохід батьків і забезпечує повністю її
потреби. Звільнення батьків від сплати
аліментів з підстав поганого
матеріального стану чи відсутності
заробітку за умови працездатності
батьків Сімейний кодекс України не
передбачає, а стягнення аліментів на
користь батьків та дружини ( чоловіка )
навпаки можливе тільки тоді, коли
платник аліментів має можливість
надавали матеріальну допомогу
зазначеним особам. Тобто при стягненні
аліментів на неповнолітню дитину та на
непрацездатних батьків,
дружини(чоловіка) першорядним є
стягнення аліментів та визначення їх
розміру саме на неповнолітню дитину по
зрівнянні з іншими зазначеними
особами. Матеріальне положення згідно
ст. 182 СК України при стягненні
аліментів на неповнолітню дитину може
бути враховано тільки для визначення
розміру аліментів, що і було зроблено
судом, так як діючим законодавством не
закріплено конкретного розміру
аліментів, які повинні стягуватися на
утримання однієї дитини, дане поняття є
оціночним і з урахуванням конкретних
обставин по справі цей розмір може бути
як більшим, так і меншим ? частини
заробітку платника аліментів.

Проаналізувавши викладені
обставини по справі в їх сукупності та
переглядаючи справу в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає висновок суду першої інстанції
стосовно розміру стягнутих аліментів
на утримання дитини та позивачки
правильним та таким, що відповідає як
вимогам закону, так і матеріалам
справи.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, ст. 84, 180- 184, 188, 191 СК України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Лутугинського районного
суду Луганської області від 08 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів після її
проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді