РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого - судді Гусинського М. О.,

при секретарі Карпенко О.Д.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у місті Слов'янську
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
позбавлення права користування
житловим приміщенням, зняття з
реєстрації, примусового виселення, -

В С Т А Н О В И В:

01.07.2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Слов'янського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2 про позбавлення
права користування житловим
приміщенням, зняття з реєстрації,
примусового виселення, пояснюючи свої
вимоги наступним: квартира АДРЕСА_1 є
його приватною власністю на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 28.12.2012 року, згідно
якого ОСОБА_2 продала йому цю квартиру.
Після придбання квартири він побажав
вселитися до неї, але виявив, що у
квартирі без будь-яких правових
підстав знаходиться відповідач ОСОБА_2,
яка згідно до п. 8 договору
купівлі-продажу квартири зобов'язана
була звільнити квартиру в строк до 04
січня 2013 року. Він неодноразово усно
звертався до ОСОБА_2 з вимогою
звільнити належне йому жиле приміщення
та про виселення, пояснюючи, що
квартира потрібна йому, що він бажає
вселитися до квартири зі своєю родиною,
але відповідач добровільно звільнити
квартиру не бажає. Вважає, що
відповідач ОСОБА_2 повинна бути визнана
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням у зв'язку із
припиненням її права власності,
зобов'язана усунути перешкоди в
користуванні, виселена. Просив суд
позбавити ОСОБА_2 права користування
житловим приміщенням, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, зняти її з
реєстрації у вказаній квартирі та
примусово виселити її з цієї квартири
без надання іншого жилого приміщення,
стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4
дав пояснення, які співпадають із
викладеним у позові, на задоволені
позовних вимог наполягав, додатково
пояснив, що договір купівлі-продажу
квартири був укладений нотаріально,
ОСОБА_2 після роз'яснення нотаріусом
умов договору підписала договір
особисто, гроші за квартиру були
передані ОСОБА_2 у сумі 47000,00 грн. до
підписання договору у присутності двох
свідків.

Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6
дали пояснення, які співпадають із
викладеним позивачем ОСОБА_4, на
задоволені позову наполягали.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнала, в судовому засіданні пояснила
суду, що у дійсності вона гроші за
квартиру від позивача не отримала, так,
як у серпні 2013 року її дочка отримала
гроші в борг у свого знайомого ОСОБА_7,
повернути борг не вийшло, ОСОБА_7
збільшив суму боргу та став вимагати її
повернення, запропонували віддати
квартиру за борги, обіцяючи що після
подальшого продажу квартири вони
відрахують заборгованість та решту
грошей повернуть їй. ЇЇ дочка ОСОБА_8
умовила її укласти з ОСОБА_7 договір
купівлі-продажу квартири у нотаріуса, з
метою уникнення сплати ОСОБА_7 боргу,
вона погодилася допомогти дочці та
укласти договір купівлі-продажу
квартири. Договір укладали у
нотаріуса, але умов договору вона не
пам'ятає, договір не читала. Також
ОСОБА_7 відібрав у неї та інших членів
її сім'ї паспорти, мотивуючи це тим, що
це примусить їх швидше знятися з
реєстрації у квартирі. Вона зверталася
до міліції та прокуратури, відносно
ОСОБА_7 розпочато досудове слідство за
ознаками правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Документального підтвердження
розрахунку ОСОБА_4 нотаріусу не надав,
хоча угоди фізичних осіб на суму більше
20 разів неоподаткованого мінімуму
громадян потрібно укладати в письмовій
формі. Вона вважає себе психічно
здоровою, на обліку у
лікарів-психіатрів не знаходиться.
Вона визнає за собою борг перед ОСОБА_7
у сумі 7000,00 грн., так, як разом з родичами
позичала у нього гроші в цій сумі, але
ОСОБА_7 відмовляється отримувати від
неї гроші. Просила суд визнати договір
купівлі-продажу квартири недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_3 дав
суду пояснення, які співпадають із
викладеним відповідачем ОСОБА_2,
додатково суду пояснив, що нотаріус
ОСОБА_9 під час укладання договору
купівлі-продажу квартири здійснила
службове підроблення, так, як замість
дочки ОСОБА_2 у нотаріуса була присутня
стороння особа. Просив суд у позові
відмовити, відібрати квартиру у ОСОБА_4
та повернути ОСОБА_2, стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_7 7000,00 грн.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9, яка
працює приватним нотаріусом
Слов'янського міського нотаріального
округу, пояснила наступне: вона не
знайома з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_4
вперше побачила 28.12.2012 року, а ОСОБА_2
засвідчувала в 2002 році договір
купівлі-продажу квартири, але за
спливом часу не пам'ятає її. 28.12.2012 року
вона засвідчувала укладання угоди
купівлі-продажу квартири між ОСОБА_2
(продавець) та ОСОБА_4 (покупець). Окрім
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 при укладанні
договору була присутня дружина ОСОБА_4
ОСОБА_10 Так, як окрім ОСОБА_2 в квартирі,
яка відчужувалася, були зареєстровані
ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, то
присутність цих осіб була обов'язковою.
ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прийшли
28.12.2012 року до неї із паспортами та
написали спільну заяву про те, що вони
знають про продаж ОСОБА_2 квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_4, згодні з продажею
квартири та зобов'язуються знятися з
реєстрації в цій квартирі до 04.01.2013
року. Також вона пам'ятає, що спочатку
планувалося здійснити продаж квартири
в червні 2012 року, але продаж відклали до
грудня місяця у зв'язку з тим, що ОСОБА_12
знаходилася у Москві, чекали її
приїзду, і по приїзду ОСОБА_12 з Москви
прийшли до неї з метою укласти договір
купівлі-продажу. Під час нотаріального
посвідчення договору вона з'ясовувала
у ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_2 їх
особи, питала про добровільність угоди.
ОСОБА_2 пояснила їй, що угода
укладається добровільно, що гроші від
продажу квартири вона отримала в
повному обсязі. ОСОБА_2 не казала їй про
те, що квартиру віддає за борги. Не
казали такого і ОСОБА_8, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 Вона особисто роз'ясняла
ОСОБА_2 наслідки укладання угоди
купівлі-продажу квартири, в тому числі
і стосовно переходу права власності,
необхідності зняття з реєстрації та
звільнення квартири, ОСОБА_2 пояснила,
що вона усі ці умови розуміє і
погоджується з ними. Також ОСОБА_2
надала відповідні документи на
підтвердження права власності на
квартиру, її вартості на час укладання
договору купівлі-продажу та
відсутність будь-яких заборон для
укладання угоди. Також під час
укладання угоди ніхто не повідомив її
про те, що замість ОСОБА_12 присутня
інша, стороння, особа. Після
засвідчення договору купівлі-продажу
квартири між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 слідчій
Слов'янського СВ МВ УМВС України двічі
здійснював перевірку стосовно
укладання цієї угоди, порушень
законодавства з її боку не було
виявлено.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що їй
відомі обставини купівлі-продажу
квартири її племінника ОСОБА_4 у
ОСОБА_2, що 25.12.2012 року в її присутності
ОСОБА_7 передав ОСОБА_2 30000,00 грн. за
квартиру, яку ОСОБА_2 погодилася
продати ОСОБА_4 Під час передачі грошей
ОСОБА_2 також була присутня ОСОБА_14
Раніше ОСОБА_15 також в її присутності
передавав за квартиру гроші в сумі 10000,00
грн. та 7000,00 грн. відповідно. Усього за
квартиру ОСОБА_2 було передано 47000,00 грн.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
дала пояснення, які співпадають із
поясненнями свідка ОСОБА_13 в частині
отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_15 47000,00 грн.
за квартиру у три прийоми, частками, у
сумах 7000,00 грн., 10000,00 грн. та 30000,00 грн.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що 28.12.2012
року вона не була присутня у нотаріуса
під час укладання її матір'ю ОСОБА_2
договору купівлі-продажу квартири, що
її паспорт був у її сестри ОСОБА_8, яка і
зняла її з реєстрації в квартирі
АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона на
прохання ОСОБА_8 28.12.2012 року була
присутня у приватного нотаріуса під
час продажі ОСОБА_2 своєї квартири
ОСОБА_15, що її подруга ОСОБА_8 їй
сказала, що для продажу квартири
потрібна присутність її сестри ОСОБА_12,
яка відсутня, передала їй паспорт
ОСОБА_12 і попросила від імені ОСОБА_12
написати нотаріусу згоду на продаж
квартири, що вона й зробила. У
нотаріуса ОСОБА_2 не казала про те, що
вона не є її дочкою ОСОБА_12 Після того,
як вона від імені ОСОБА_12 підписала
дозвіл на продаж квартири, то вона,
ОСОБА_8 і її син вийшли від нотаріуса, а
ОСОБА_2 залишилася у нотаріуса, потім до
нотаріуса зайшли ОСОБА_15 з дружиною. До
28.12.2012 року вона з ОСОБА_4 не була
знайома.

Під час розгляду справи встановлені
наступні обставини справи:

28 грудня 2012 року ОСОБА_2 (продавець) та
ОСОБА_4 (покупець) уклали договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
згідно до якого:

· продавець зобов'язується
передати майно у власність покупцю, а
покупець прийняти майно і сплатити за
нього оговорену суму (п. 1 договору),

· ця квартира належить продавцю на
підставі договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого приватним
нотаріусом Слов'янського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 25 липня 2001
року; продавцем надано витяг з реєстру
прав власності на нерухоме майно,
виданий КП «БТІ» м. Слов'янська 25.12.2012
року за номером 36946335 (п. 2 договору),

· продаж майна за домовленістю
сторін вчиняється за суму 47000 грн., яку
продавець отримала від покупця до
підпису цього договору, своїм підписом
під цим договором я, продавець
підтверджую факт повного розрахунку за
продану квартиру і відсутність щодо
покупця будь-яких претензій
фінансового характеру (п. 3 договору),

· обов'язок продавця передати
квартиру покупцю вважається виконаним
у момент передачі покупцю ключів від
квартири; право власності на придбану
квартиру у покупця виникає з моменту
державної реєстрації цього договору (п.
7 договору),

· сторони домовилися про те, що
продавець зобов'язується повністю
звільнити відчужувану нею квартиру для
вільного і безперешкодного
користування нею покупцем, виписатися
з квартири та передати ключі від
квартири покупцю в строк до четвертого
січня 2013 року (п. 8 договору),

· сторони стверджують, що
укладання договору відповідає їх
інтересам, волевиявлення є вільним та
усвідомленим. Текст договору сторонами
прочитаний повністю, сторони однаково
розуміють значення, умови правочину та
його правові наслідки, про що свідчать
їх особисті підписи на договорі (п. 12
договору).

Договір купівлі-продажу підписано
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 6).

Договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 28.12.2012 року зареєстровано у
Державному реєстрі правочинів (а.с. 7).

Право власності на квартиру
АДРЕСА_1 зареєстроване у Державному
реєстрі прав на нерухоме майно за
ОСОБА_4 11.01.2013 року (а.с. 8).

ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі
АДРЕСА_1 (а.с. 9).

ОСОБА_11 знятий з реєстрації з
квартири АДРЕСА_1 18 січня 2013 року (а.с.
48).

ОСОБА_12 знята з реєстрації з квартири
АДРЕСА_1 17 січня 2013 року (а.с. 47).

У грудні 2012 року ОСОБА_2 отримала
довідки з КП «Комсервіс», КП
«Славміськводоканал», Слов'янський
РЕМ, Слов'янське УГГ про відсутність
заборгованості за комунальні послуги
з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 35-37, 40).

11.12.2012 року ОСОБА_2 замовила в КП
«БТІ» м. Слов'янська послуги з
реєстраційних робіт вартістю 256,11 грн.
(а.с. 38), а 24.12.2012 року на замовлення
ОСОБА_2 був складений висновок про
вартість майна - квартири АДРЕСА_1,
згідно до якого вартість квартири
складає 46991,00 грн. (а.с. 39).

04.01.2013 року Слов'янським МВ ГУМВС
України по заяві ОСОБА_2 було відкрите
досудове розслідування, відомості були
внесені до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000068 за
ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.
190 КК України (а.с. 30).

З листа Слов'янського
міжрайонного прокурора на ім'я ОСОБА_2
від 11.03.2013 року слідує, що досудове
розслідування по кримінальному
провадженню за № 000006 триває,
підстав для звернення Слов'янською
міжрайонною прокуратурою до суду про
визнання договору купівлі-продажу
квартири не вбачається, ОСОБА_2
повідомлена про наявність у неї права
самостійно звернутися до Слов'янського
міськрайонного суду з позовною заявою
за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів (а.с. 31).

05.04.2013 року кримінальне
провадження за № 000006 від 04.01.2013
року було закрито у зв'язку із
встановленням відсутності ознак
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с.
33).

29.08.2013 року Слов'янським МВ ГУМВС
України по заяві ОСОБА_2 було відкрите
досудове розслідування, відомості були
внесені до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0005213 за
ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.
190 КК України, яке 13.09.2013 року було
закрито у зв'язку із встановленням
відсутності ознак складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про
що 21.09.2013 року була повідомлена заявник
ОСОБА_2 (а.с. 61, 62).

ОСОБА_2 протягом 2013 року неодноразово
знаходилася на стаціонарному
лікуванні в медичних закладах м.
Слов'янська (а.с. 20, 74, 76).

20.11.2013 року по справі судом було
винесено заочне рішення (а.с. 67-70), яке
за заявою відповідача ОСОБА_2 13.01.2014
року було скасовано (а.с. 90).

Розглядаючи справу суд виходив з
наступних вимог чинного цивільного та
цивільно-процесуального законодавства
України:

Відповідно до ст. 4 ЦК України основу
цивільного законодавства України
становить Конституція України;
основним актом цивільного
законодавства України є Цивільний
кодекс України; Актами цивільного
законодавства є також закони України,
які приймаються відповідно до
Конституції України та Цивільного
Кодексу України. Якщо суб'єкт права
законодавчої ініціативи подав до
Верховної Ради України проект закону,
який регулює цивільні відносини
інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний
одночасно подати проект закону про
внесення змін до Цивільного кодексу
України. Поданий законопроект
розглядається Верховною Радою України
одночасно з відповідним проектом
закону про внесення змін до Цивільного
кодексу України. Актами цивільного
законодавства є також постанови
Кабінету Міністрів України, якщо
постанова Кабінету Міністрів України
суперечить положенням цього Кодексу
або іншому закону, застосовуються
відповідні положення Цивільного
Кодексу України або іншого закону.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло, ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше, як на підставі закону за
рішенням суду.

Згідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з як з підстав і в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном; власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та має вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" громадянам
України гарантується свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом,
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому у
відповідному населеному пункті, в
якому особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Відповідно до п.п. 3-5 „Тимчасового
порядку реєстрації фізичних осіб за
місцем їх проживання", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 16 січня 2003 року № 35, місцем
проживання фізичної особи є місце, де
вона постійно або переважно проживає
як власник житлового будинку
(приміщення), за договором його
наймання, піднаймання, оренди або на
інших підставах, передбачених
законодавством України; Реєстрацію
здійснюють територіальні підрозділи, а
у разі необхідності територіальні
органи Державного департаменту у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб шляхом
ведення адресно-довідкових карток з
можливістю їх автоматизованого
оброблення; Реєстрація передбачає
внесення до паспортного документа та
адресно-довідкової картотеки, яку веде
уповноважений орган, відомостей про
місце проживання фізичної особи.

Згідно до ст. 387 ЦК України власник
майна має право витребувати своє майно
від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі; кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що на підставі
нотаріально посвідченого 28.12.2012 року
договору купівлі-продажу ОСОБА_4 став
власником квартири АДРЕСА_1, договір
підписаний як продавцем ОСОБА_2, так і
покупцем ОСОБА_4, під час укладання
договору ОСОБА_2 повідомила нотаріуса
про те, що укладання договору
відповідає її інтересам,
волевиявлення є вільним та
усвідомленим, що вона зобов'язується
передати покупцю ОСОБА_4 ключі від
квартири та виписатися з квартири до 04
січня 2013 року та про те, що вона до
підписання договору отримала гроші за
квартиру.

Добровільність та свідомість дій
ОСОБА_2 також підтверджується:

· її поясненнями у судовому
засіданні про те, що вона на обліку у
лікарів-психіатрів не знаходиться,
вважає себе психічно здоровою людиною;

· встановленими судом обставинами
стосовно того, що перед укладанням
договору купівлі-продажу квартири
ОСОБА_2 витребувала довідки з
житлово-комунальних послуг про
відсутність боргу з комунальних послуг
стосовно квартири АДРЕСА_1, замовила за
власний кошт та отримала висновок про
вартість квартири АДРЕСА_1 та передала
ці відомості нотаріусу на покупцю
ОСОБА_4 перед укладанням договору
купівлі-продажу квартири.

Проведеними по заявам ОСОБА_2
перевірками в діях ОСОБА_4 складу
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК
України не виявлено, після прийняття
рішення 13.09.2013 року про закриття
кримінального провадження у зв'язку із
відсутністю складу злочину ОСОБА_2
прийняте рішення не оскаржувала.

Слов'янський міжрайонний прокурор
повідомив ОСОБА_2 11.03.2013 року про
відсутність підстав для звернення
прокурора до суду із позовом в
інтересах ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним,
роз'яснив ОСОБА_2 про наявність у неї
права самостійно звернутися до
Слов'янського міськрайонного суду з
позовною заявою за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, але на час
розгляду справи в суді відомості про
звернення ОСОБА_2 до суду з відповідним
позовом відсутнє, зазначення у
запереченнях проти позову вимоги
визнати договір купівлі-продажу
недійсним не може бути прирівняне до
такого звернення до суду, так, як не
відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України.

Зняття з реєстрації з квартири
АДРЕСА_1 після укладання договору
купівлі-продажу квартири членів сім'ї
ОСОБА_2 - онука ОСОБА_11 та доньки
ОСОБА_12 - свідчить на підтвердження
укладання договору купівлі-продажу
квартири саме з метою продажу квартири
з боку родини ОСОБА_2

Після укладання договору
купівлі-продажу квартири ОСОБА_4
зареєстрував за собою право власності
на квартиру АДРЕСА_1 у Державному
реєстрі прав на нерухоме майно, і
відповідно до п. 7 договору
купівлі-продажу та ч. 2 ст. 331 ЦК України,
набув право власності на зазначену
квартиру, та, відповідно до ст. 391 ЦК
України, має право вимагати від ОСОБА_2
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

ОСОБА_2 нотаріально посвідчені умови
договору купівлі-продажу квартири не
виконала - не передала ОСОБА_4 ключі від
квартири АДРЕСА_1, не звільнила
квартиру для вільного і
безперешкодного користування нею
ОСОБА_4 та не виписалася з квартири, що є
порушенням прав ОСОБА_4, як власника
квартири і перешкодою для користування
ним своєю власністю.

Станом на час розгляду судом справи за
позовом ОСОБА_4 нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 28.12.2012 року не
скасовано та не визнано
недійсним/нечинним, ОСОБА_2 до суду із
позовною заявою про скасування
договору купівлі-продажу квартири від
28.12.2012 року не зверталася; відносно
ОСОБА_4 кримінальні провадження за
заявою ОСОБА_2 закриті у зв'язку з
встановленням відсутності ознак
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

За таких умов, з урахуванням усього
викладеного, суд приходить до висновку
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 в частині як
позбавлення ОСОБА_2 права користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1, так і примусового виселення її
з цієї квартири, а позовні вимоги в
частині зняття ОСОБА_2 з реєстрації
задоволенню не підлягають, так, як
примусове зняття з реєстрації
здійснюється відповідним державним
органом на підставі рішення суду як про
позбавлення фізичної особи права
користування житлом, так і про
примусове виселення цієї особи з житла
і додаткове судове рішення в цій
частині не потрібно.

Понесені позивачем та документально
підтверджені судові витрати
відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають відшкодуванню
відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 213-218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
позбавлення права користування
житловим приміщенням, зняття з
реєстрації, примусового виселення -
задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, права користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ІНПП НОМЕР_2, понесені витрати по
сплаті судового збору у розмірі 229 грн.
41 коп. (Двісті двадцять дев'ять гривень
41 копійка).

Позовні вимоги в іншій частині
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 17
лютого 2014 року.

.

Суддя Слов'янського
міськрайонного суду
М. О. Гусинський