Справа № 2-175/3237/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Рись Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейному цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,Волоської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, третя
особа: Відділ Держкомзему у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області про
усунення порушень права власності
шляхом визнання недійсним державного
акту на право приватної власності на
землю, -

в с т а н о в и в :

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про усунення порушень
права власності шляхом визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю, в якому
просила постановити рішення, яким
визнати недійсним рішення 22 сесії V
скликання Волоської сільської ради від
02.09.2008 року на підставі якого ОСОБА_2
була передана у власність земельна
ділянка площею 0,200 га розташована на
території Волоської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області за адресою
АДРЕСА_1; визнати недійсним Державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку серія ЯЖ № 392005 від
10.09.2008 року, виданий ОСОБА_2 на земельну
ділянку площею 0,200 га розташовану за
адресою АДРЕСА_1, призначену для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, зареєстрований в
«Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею ,
договорів оренди землі» за №09, із
кадастровим номером земельної ділянки
- -02-009-0096; визнати недійсним та
скасувати (анулювати) кадастровий
номер - -02-009-0096, присвоєний
земельній ділянці; визнати недійсним
запис в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно щодо права
власності ОСОБА_2 на земельну ділянку;
зобов'язати відділ Держкомзему у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області скасувати
державну реєстрацію в державному
реєстрі земель Державного акту серія
ЯЖ №392005 від 10.09.2008 року на право
власності на земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_1, виданого на ім'я
ОСОБА_2; стягнути з відповідача на її
користь суму сплаченого судового
збору.

В обґрунтування позову позивачка
вказала, що їй, ОСОБА_1 належить на праві
власності нерухоме майно, що
складається з будівель та споруд
табору праці та відпочинку, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_2, на
земельній ділянці загальною площею 1,5460
га. Право власності на вказане майно
виникло у неї на підставі договору
купівлі-продажу ВВС № 959909 від 06.05.2004
року за реєстром № 1299, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 В серпні
2005 року вона звернулася до органу
місцевого самоврядування - Волоської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області з
заявою, щодо надання дозволу на
виготовлення технічної документації
на земельну ділянку. Згідно рішення 24
сесії IV скликання Волоської сільської
ради від 31.08.2005 року їй було надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку
загальною площею 15460 кв.м. за адресою
АДРЕСА_2, в зв'язку з набуттям власності
на майно - приміщення табору праці та
відпочинку, на підставі договору
купівлі продажу. На підставі вказаного
рішення нею було виготовлено
відповідну технічну документацію та
отримано усі необхідні документи та
погодження щодо вказаної земельної
ділянки та 20.03.2009 року передані нею на
розгляд голові Волоської сільської
ради Дніпропетровського району
Дніпропетровської області. Протягом
усього часу, з моменту передання
технічної документації на земельну
ділянку загальною площею 1,5460 га за
адресою АДРЕСА_2, на затвердження
Волоської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, вона
неодноразово зверталася до голови
Волоської сільської ради з вимогою
щодо надання інформації про стан
розгляду вказаної технічної
документації та про прийняте за
результатами розгляду рішення. Згодом
на її письмове звернення від 04.04.2013 року
на ім'я голови Волоської сільської
ради, була отримана письмова відповідь
Волоської сільської ради № 160-2115 від
11.04. 2013 року, згідно якої визнавався
факт отримання від неї технічної
документації на земельну ділянку та
містилося посилання на рішення 36 сесії
V скликання від 23.04.2010 року Волоської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області про
дозвіл на розробку проекту відведення
земельної ділянки на території
Волоської сільської ради в АДРЕСА_2
загальною площею 1,3460 га. Також в усній
формі їй було повідомлено, що за той
час, поки надана нею технічна
документація знаходилася на розгляді у
Волоській сільській раді, за рахунок
земель, що мали бути передані їй,
виділена земельна ділянка ОСОБА_2, який
отримав державний акт на праві
власності на земельну ділянку серія ЯЖ
№392005 від 10.09.2008 року з цільовим
призначенням - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.
Згідно Технічного звіту фахівцями
Державного підприємства
«Дніпропетровський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою»
встановлено факт накладення земельної
ділянки, що передана у власність
відповідачу на підставі рішення 22
сесії V скликання Волоської сільської
ради від 02.09.2008 року та якій присвоєний
кадастровий номер -02-009-0096, на
будівлі та споруди, що належать їй,
ОСОБА_1 на праві власності, а також на
земельну ділянку, що знаходиться у її
користуванні. З цього часу їй стало
відомо, що її права та інтереси
порушено та про особу яка їх порушила,
тому вона звернулася до суду з даним
позовом для захисту своїх прав та
інтересів.

Представники позивачки ОСОБА_1 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити їх
у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та просив
відмовити в їх задоволенні.

Волоська сільська рада
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області надала суду
заяву, в якій просила розглянути
цивільну справу без представника
сільської ради.

Представник третьої особи Відділу
Держкомзему у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області у
судове засідання не з'явився.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 14 Конституції України
право власності на землю гарантується,
це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Статтею 55 Конституції України
встановлено, що права і свободи людини
і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Встановлено, що на підставі договору
купівлі-продажу ВВС № 959909 від 06.05.2004
року за реєстром № 1299 посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_3, позивачці
належить 77/100 частин табору праці та
відпочинку, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_2, на земельній ділянці
загальною площею 1,5460 га (а.с.8-10).

Рішенням 24 сесії ІV скликання Волоської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області від 31
серпня 2005 року «Про надання дозволу на
складання технічної документації»,
ОСОБА_1 було надано дозвіл на
виготовлення технічної документації в
зв'язку з набуттям нею власності на
майно (приміщення ТПВ) на підставі
вищевказаного договору
купівлі-продажу та зобов'язано
матеріали технічної документації
об'єкту оформити у відповідності до
вимог земельного законодавства та
подати на розгляд чергової сесії
Волоської сільської ради (а.с.32). Однак,
як встановлено у судовому засіданні, що
також не заперечувалося стороною
позивача, технічна документація на
спірну земельну ділянку була передана
до Волоської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області 20 березня 2009
року.

Рішенням 36 сесії V скликання Волоської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області від 23
квітня 2010 року «Про надання дозволу на
розробку проекту відведення земельної
ділянки ОСОБА_1 для будівництва та
реконструкції багатоквартирного
житлового комплексу» ОСОБА_1 було
надано дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки для
будівництва та реконструкції
багатоквартирного житлового комплексу
в АДРЕСА_2 на території Волоської
сільської ради загальною площею 1,3460 га
(а.с.35).

Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України,
право власності на землю або право
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує це право, та його державної
реєстрації . Приступати до
використання земельної ділянки, до
встановлення меж цієї ділянки в натурі
(на місцевості) і одержання документа,
що посвідчує право на неї ,та державної
реєстрації - забороняється. власності
або право користування землею,
забороняється. Право власності або
право постійного користування землею
посвідчується державними актами, право
оренди оформляється договором,який
реєструється відповідно до закону.

Таким чином, саме по собі рішення
органу місцевого самоврядування про
дозвіл на розробку проекту відведення
земельної ділянки та на складання
технічної документації ,на які
посилається позивач, не є тими
документами, з яким закон пов?язує
виникнення у фізичних осіб прав на
земельну ділянку.

Інших доказів набуття у встановленому
законом порядку права власності або
користування спірною земельною
ділянкою позивачем не надано.

Використання земельної ділянки та
захист прав на неї, згідно діючого на
цей час законодавства є правомірним
лише після отримання державного акту
на право власності або на право
користування на землю та встановлення
меж земельної ділянки в натурі, тобто
на місцевості у т.ч. з встановленням
межових знаків, складанням
відповідного акту встановлення меж
земельної ділянки на місцевості.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням 18 сесії V скликання Волоської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області від 17
березня 2008 року ОСОБА_2 було надано
дозвіл на вибір та обстеження
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в межах населеного
пункту с. Волоське вул. Поштова
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області загальною
площею 0,20 га.

На підставі вищевказаного рішення,
комісією Дніпропетровської районної
державної адміністрації було
проведено обстеження земельної
ділянки передбаченої для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд ОСОБА_2
за рахунок земель не наданих у
власність або постійне користування
(господарські двори) розташованої в
межах населеного пункту с. Волоське на
території Волоської сільради
Дніпропетровського району, за
висновками якої обстежена земельна
ділянка придатна для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
внаслідок чого ОСОБА_2 було зобов'язано
отримати позитивні висновки та
технічні умови у зацікавлених установ
та організацій. На час обстеження
земельної ділянки вона вільна від
забудови і межує зі всіх сторін з
землями Волоської сільської ради , що
підтверджується Актом обстеження
земельної ділянки передбаченої для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на території
Волоської сільради Дніпропетровського
району від 24 березня 2008 року (а.с.78-80).
Так, 10 вересня 2008 року на підставі
вищевказаного рішення Волоської
сільської ради від 02.09.2008 року, на ім'я
ОСОБА_2 був виданий Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,200 га, розташовану в АДРЕСА_1,
надану для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(а.с.11-12).

Відповідно до статті 40 ЗК України,
громадянам України за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися
безоплатно у власність або надаватися
в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 155 ЗК України, у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

У даному випадку позивачка посилається
на порушення її земельного права -
передачі належної їй частки землі
відповідачу у власність.

Згідно ч. 2 статті 328 ЦК України
встановлено, що право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом. При цьому,
відповідно до статті 153 ЗК України
власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Стаття 152 ЗК України надає власнику
земельної ділянки або
землекористувачу право вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. При
цьому, такий захист здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів
(ч.2, 3 ст. 152 ЗК України).

Аналогічне роз'яснення містить й п.7
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» від 16.04.2004
року № 7 з подальшими змінами.

Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу
України розпорядження землями в межах
міста (тобто функції власника землі)
здійснюють відповідні міські ради.

За теоретичним визначенням позов - це
матеріально-правова вимога до
відповідача з приводу порушеного
права, а належними сторонами в
цивільному процесі є особа, якій
належить право вимоги - позивач та
особа, яка повинна відповідати за
позовом - відповідач (ст.26 ЦПК України).

Право на звернення до суду із вимогою
про визнання недійсними рішень органу
місцевого самоврядування та виданих на
їх підставі державних актів на право
власності на землю (ст.152 ЗК України,
ст.386 ЦК України) мають власники
земельних ділянок і землекористувачі,
права яких безпосередньо порушено.
Поновлення таких прав власників
земельних ділянок і землекористувачів
здійснюється, зокрема судом. Якщо з
урахуванням обставин у справі
встановлено, що права позивача
безпосередньо такими актами не
зачіпаються, то це є підставою для
ухвалення судом рішення про відмову в
задоволенні позову.

Судом встановлено, що позивачка не є
власником земельної ділянки, оскільки
належних та допустимих доказів про це
суду вона так і не надала і у неї
відсутнє право власника на дану
земельну ділянку, яке вона просить
захистити посилаючись в своїй позовній
заяві, тим самим вона просить захистити
її право, яке в неї не виникало, а тому і
не порушувалося, що вказує на
безпідставність позовних вимог в
частині скасування оскаржуваного
рішення сільської ради та на
підстави для відмови у цій частині
позовних вимог.

Оскільки позивачка не має повноважень
як власника чи землекористувача
земельної ділянки, а з позовної заяви
вбачається, що нею обрано спосіб
захисту про визнання недійсним
кадастрового номеру земельної ділянки,
що суперечить ст. 16 ЦК України, то й
відсутні підстави щодо задоволення
цієї позовної вимоги, так і відсутні
підстави щодо визнання недійсним
запису в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно щодо права
власності ОСОБА_2 на земельну ділянку
площею 0,200 га розташовану на території
Волоської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області за адресою
АДРЕСА_1.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що
«кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів», тим самим
підставою для звернення до суду
повинно бути порушення, невизнання або
оспорювання прав позивача. Оскільки
позивачем не надано, а судом не
встановлено належних та достатніх
доказів правомірності його позовних
вимог, оскільки права на земельну
ділянку в даному випадку у нього не
виникли, отже не зачіпаються, - це є
підставою для відмови в задоволенні
позову повністю, через відсутність
порушеного права, за недоведеністю та
необґрунтованістю.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час
ухвалення рішення суд вирішує питання
щодо розподілу між сторонами судових
витрат.

У зв'язку з відмовою позивачу у
задоволенні його вимог, судові витрати
(судовий збір) не підлягають стягненню
з відповідача і підлягають покладенню
на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 14, 55 Конституції України, ст.ст. 3, 10,
11, 60, 79, 88, 131, 157, 212, 215, 214 ЦПК України,
ст.ст.16, 328 ЦК України, ст. 12, 40, 90, 95, 125, 126,
152, 153, 155 ЗК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,Волоської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, третя
особа: Відділ Держкомзему у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області про
усунення порушень права власності
шляхом визнання недійсним державного
акту на право приватної власності на
землю, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя :
Озерянська Ж.М.