АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1610/14
Головуючий 1-ї інст. -
Категорія: договірна
Доповідач - Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області у складі :

Головуючого - судді - Яцини В.Б.,

суддів - Бурлака І.В., Карімової
Л.В.,

при секретарі : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» на ухвалу Дзержинського
районного суду м Харкова від 16 грудня
2013 року

по справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ТОВ «Українське
Фінансове агентство Верус» в особі її
філії у Дзержинському районі м.
Харкова, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

12 листопада 2013 року позивач ПАТ КБ
«Приват Банк» звернувся до суду з
позовом до ТОВ «Українське Фінансове
агентство Верус» в особі її філії у
Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, в якому він просив
стягнути заборгованість за кредитним
договором в сумі 102707,89 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м
Харкова від 16 грудня 2013 року
провадження по справі було закрите, з
огляду на те, що цей спір не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Не погоджуючись з такою ухвалою ПАТ КБ
«ПриватБанк» в апеляційній скарзі
просить ухвалу скасувати і направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм цивільного
процесуального права.

За правилами ч.1 ст. 113 ЦПК України
позови до кількох відповідачів, які
проживають або знаходяться в різних
місцях, пред'являються за місцем
проживання або місцезнаходженням
одного з відповідачів за вибором
позивача.

За змістом ч.2 ст.109 ЦПК України позови
до юридичних осіб пред'являються в суд
за їхнім місцем знаходження.

Закриваючи провадження по справі
з передбачених п. 1 ч. ст. 205 ЦПК України
підстав, суд першої інстанції виходив з
того, що даний спір з огляду на його
суб'єктний склад учасників, які
здійснюють підприємницьку діяльність
має розглядатися у порядку
господарського судочинства.

Однак суд при цьому не звернув уваги на
те, що відповідно до правової позиції,
яка викладена у п. 2 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5 спори, що виникають із кредитних
правовідносин, сторонами яких є як
юридичні, так і фізичні особи та з
урахуванням вимог статей 15- 16, частини
другої статті 118 Цивільного
процесуального кодексу України - при
визначенні судової юрисдикції суди
мають виходити з того, що такі справи
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства за умови, якщо
однією зі сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов'язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий. Зокрема,
це можуть бути позови банку (іншої
фінансової установи) до фізичної особи
- позичальника і до юридичної особи -
поручителя чи навпаки, які виникли з
одних і тих самих правовідносин -
отримання кредиту.

Договір поруки має додатковий
(акцесорний) до основного зобов'язання,
кредитного договору, характер і
укладається саме для забезпечення
виконання останнього, а поручитель
згідно з частиною першою статті 554 ЦК
відповідає перед кредитором, за
загальним правилом, солідарно із
позичальником, якщо договором поруки
не встановлено його додаткову
(субсидіарну) відповідальність.
Неможливість окремого розгляду цих
договорів може бути пов'язана, зокрема,
із визначенням суми заборгованості,
способу виконання зобов'язання та
іншими умовами договорів.

По справі Банком був заявлений позов
про стягнення у солідарному порядку
заборгованості за договором кредиту як
до основного боржника - фізичної особи,
так і до його поручителя, яким є
юридична особа.

Слід визнати, що районний суд
закрив провадження у справі за
недоведеності обставин, з якими
вищевказані норми процесуального
права передбачають закриття
провадження у справі, внаслідок чого
порушив вказані норми процесуального
права, тому з передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст.
311 ЦПК України підстав ухвала районного
суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, підлягає
скасуванню, із направленням справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 2 ст. 307,
ст.ст. 311, 313, 315, 319-325, 327 ЦПК України,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м
Харкова від 16 грудня 2013 року скасувати.

Справу направити до того ж районного
суду для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності після її проголошення і
касаційному оскарженню не підлягає, як
така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий:

Судді колегії: