Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі: головуючого судді - Борис О.Н.,
при секретарі - Хазієвій Т.В., без
участі сторін та без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «
ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» про відшкодування
моральної шкоди ,-

В С Т
А Н О В И В:

В грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, просив
стягнути в рахунок відшкодування
моральної шкоди з відповідача
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «
ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» (надалі -ПАТ « ЄВРАЗ
СУХА БАЛКА») - 229 000 грн. В обґрунтування
своїх позовних вимог вказала, що
працював на підприємствах ВАТ «Суха
Балка», правонаступником якого є
відповідач, внаслідок чого захворів на
професійне захворювання. Висновком
МСЕК від 17.03.2011 року первинно
встановлено 40 % втрати професійної
працездатності по професійному
захворюванню, висновком МСЕК від 01.03.2012
року підтверджено встановлений
ступінь втрати професійної
працездатності безстроково. Вважає, що
з вини підприємства, яке не створило
безпечних умов праці, втратила своє
здоров`я, завдана моральна шкода, яка
полягає в тому, що тривалий час
переносить фізичний біль, задуху.
Вказав, що покращення в стані здоров'я
не відбувається, з кожним днем відчуває
лише погіршення в стані здоров'я.
Змінився рівень життєвої діяльності і
необхідно прикладати багато зусиль для
організації свого життя.

В судове засідання представник
позивача надав письмову заяву, у якій
підтримав позов , наполягав на його
задоволенні , посилаючись на ті самі
підстави та просив справу розглянути у
його відсутність.

Представник відповідача ПАТ « ЄВРАЗ
СУХА БАЛКА» Харитонова М.О. направила
суду заяву , у якій вказала , що проти
позовних вимог заперечує у повному
обсязі, просить розглянути у її
відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач ОСОБА_2
працював з 01.01.1990 року по 31.01.2005 року
підземним прохідником , підземним
кріпильником на ВАТ « Суха балка» ,
роботи виконував в умовах важкої
фізичної праці , яка перевищувала
гранично допустимі норми.

Висновком МСЕК від 17.03.2011 року
первинно встановлено 40 % втрати
професійної працездатності по
професійним захворюванням, висновком
МСЕК від 01.03.2012 року підтверджено
встановлений ступінь втрати
професійної працездатності
безстроково.

За виявленим професійним
захворюванням складено акт № 12 від 01
березня 2011 року розслідування причин
хронічного професійного захворювання
позивача. Відповідно до акту позивач
виконував роботи, які з причин
особливостей технологічних процесів ,
а також внаслідок обмеженості робочого
простору , які не дозволяли постійно
застосовувати засоби малої
механізації , характеризувалися важкою
фізичною працею, фактор , який
посилював шкідливість дії основного є
несприятливий мікроклімат,
характерний для підземних робіт (а.с.
8-9). Відповідно до п.19 акту встановлено,
що адміністрацією підприємства,
правонаступником яких є відповідач,
порушено законодавство про охорону
праці, гігієнічні регламенти та
нормативи відповідно до вимог
нормативних актів.

Відповідно до Закону України "Про
«Охорону Праці», на підприємство
покладено обов'язок забезпечити якісні
та безпечні умови праці, що стало
причиною профзахворювання позивача.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що при виконанні
трудових обов'язків здоров'ю позивача
була заподіяна шкода професійним
захворюванням, винними в отриманні
позивачем професійного захворювання є
відповідач - ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», на
якому позивач тривалий час працював в
шкідливих умовах.

Як встановлено із в судовому засіданні,
а саме з медичних докуме6ртів, позивач
внаслідок професійних захворювань
відчуває постійний біль, загальну
слабкість. Через стан здоров`я він
вимушений періодично проходити
стаціонарне лікування, йому
протипоказано важка праця, вимушена
поза, довга хода , переохолодження.
Позивач не має можливості повноцінно
рухатися, відпочивати, має порушення
сну, через що відчуває фізичний
дискомфорт, перебуває в знервованому
стані, не має можливості вести активний
спосіб життя, виконуючи звичну роботу
по дому, допомагати родині. Через
зазначені обставини погіршилися
стосунками з членами сім'ї, обмежений в
перебуванні в громадських місцях.
Покращення в стані здоров'я не
відбувається, позивачу встановлений
хронічний характер захворювань, такі
обставини в сукупності викликають
відчуття неповноцінності та моральні
страждання.

При цьому суд враховує, що моральні
страждання позивача мають постійний
характер, незважаючи на регулярні
курси лікування, стан здоров`я позивача
покращується тимчасово. Фізичний стан,
самопочуття з часом не покращується,
лікування в медичних установах
приносить тимчасовий результат,
періодично відбуваються загострення -
рецидив хвороб, через стан здоров`я він
не має можливості працювати за
професією. Зазначені обставини
викликають відчуття неповноцінності у
позивача, через що він переживає
моральні страждання. Такі обставини
вносять суттєві зміни в життєвих
стосунках, він вимушений докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя, змінити спосіб життя.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод і практику
Європейського суду з прав людини, як
джерело права.

З огляду на правову позицію
Європейського суду з прав людини,
висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "
Кечко проти України" у випадках, коли з
набуттям чинності певного закону його
нормами призупиняється дія положень
закону, що був прийнятий раніше, до
спірних правовідносин застосовується
закон, що діяв на момент виникнення у
особи відповідного права. При цьому
рішенням Конституційного Суду України
№ 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5
встановлено, що саме право громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 1167
Цивільного кодексу України та статтею
237-1 Кодексу законів про працю України
їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган. Статтею 173
КЗпП України закріплено за потерпілим
право на відшкодування шкоди,
заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України
«Про охорону праці», роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно
до нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Суд дійшов висновку, що виниклі
правовідносини врегульовані статтею
237-1 КЗпП України, яка діяла на момент
виникнення правовідносин та якою
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають він нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Враховуючи встановлені судом
обставини, які знайшли підтвердження в
наданих доказах, встановлений факт
завдання моральної шкоди позивачу
підприємством -відповідачем внаслідок
порушення вимог законодавства про
охорону праці, встановлених нормативів
щодо мікроклімату, фізичного
навантаження, суд вважає, що причинена
моральна шкода підлягає компенсації.

Обговорюючи розмір відшкодування
моральної шкоди суд виходить з меж
позовних вимог та доводів позовної
заяви, тяжкості наслідків, які настали
в здоров`ї позивача, незворотності
таких наслідків, розміру втрати
працездатності, відсутності наявності
динаміки покращення стану позивача,
наявність вини підприємства, постійний
характер страждань позивача, виходячи
із засад розумності та справедливості,
з урахуванням ступеню вини
відповідачів, тривалого періоду роботи
на підприємствах відповідача, суд
вважає необхідним призначити позивачу
компенсацію в розмірі 15 000 грн, що буде
відповідати розміру заподіяної
моральної шкоди.

На підставі ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь держави судовий збір - 243 грн 60
коп.

Керуючись ст. 13 Закону України «Про
охорону праці», ст. 237-1 КЗпП України,
ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА» - задовольнити частково.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 15
000 грн (п'ятнадцять тисяч грн 00 коп).

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» на
користь держави судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 243, 60
грн.

В решті частині позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: О. Н. Борис