Номер провадження: 22-ц/785/7813/14
Головуючий у першій інстанції Івнчук
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Цюри Т.В.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від
свого імені та від імені ОСОБА_6 на
рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 06 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя, та за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, за
участю третіх осіб
Житлово-комунального господарства
Чорноморської селищної ради,
Паспортного відділу Комінтернівського
РВ УМВС України в Одеській області,
Органу опіки та піклування
Чорноморської селищної ради, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, про
зняття з реєстраційного обліку в
квартирі та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням,-

встановила:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_2, який в подальшому уточнила, про
виселення із квартири АДРЕСА_1, без
надання іншого житлового приміщення та
зобов'язати Чорноморське КЕЧ
перезаключити договір найму на вказану
квартиру на її ім'я, посилаючись на те,
що 28.07.2000 року їхній шлюб було
розірвано, відповідач перешкоджає
позивачці та двом дочкам проживати у
вказаній квартирі. (т. 1 а. с. 2-3, т. 1 а. с.
51-53)

18.07.2003 року ОСОБА_3 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, а саме: автомобілю ВАЗ 2101,
державний номер 314-75 та гаражу,
розташованого в смт. Чорноморське,
стягнувши з відповідача половину
вартості вказаного майна. (т. 2 а. с. 2)

18.09.2003 року ОСОБА_2 звернувся до
Комінтернівського районного суду
Одеської області із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, а саме: виділити йому
автомобіль ВАЗ 21053 та компенсацію в
розмірі 14 000 гривень, відповідачці
виділити незакінчений будівництвом
житловий будинок в АДРЕСА_2 на загальну
суму 16 000 гривень, зобов'язати
відповідачку з дітьми виписатися з
квартири АДРЕСА_1. (т. 2 а. с. 8-9)

Ухвалою суду від 30.09.2003 року
провадження по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, було
зупинено до розгляду позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про виселення. (т. 2 а. с. 22)

31.07.2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням та вселення. (т. 2 а. с. 62)

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 10.12.2006 року
було об'єднано в одне провадження
цивільні справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про виселення та за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням та
вселення.

Ухвалою суду від 15.03.2007 року до участі у
справі у якості співвідповідача
залучено відділ у справах
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб Комінтернівського РВ
УМВС України в Одеській області.
Проведено заміну Чорноморської КЕЧ ПОК
МО України на Чорноморську селищну
раду Комінтернівського району
Одеської області. (т. 1 а. с. 128а)

Рішенням суду від 23.03.2007 року позов
ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_2 -
задоволено, в задоволенні позову
ОСОБА_2 про усунення перешкод та
виселення ОСОБА_3- відмовлено. (т. 1 а. с.
174-182)

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 05.12.2007 року рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 23.03.2007 року було
скасовано, справу було направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.
(т. 1 а. с. 300-302)

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 06.02.2008 року
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням та
вселення було прийнято до провадження
суддею Іванчуком В.І. (т. 2 а. с. 90)

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 13.06.2008 року
об'єднану справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя було об'єднано
з об'єднаною справою за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про виселення та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням та вселення. (т. 2 а. с. 94)

Відповідно до свідоцтва про зміну
імені серія НОМЕР_1, виданого Відділом
РАЦС Комінтернівського РУЮ Одеської
області 28.10.2010 року, ОСОБА_3 змінила ім'я
на ОСОБА_3.(т. 2 а. с. 197)

В додатковій позовній заяві від 25.01.2011
року ОСОБА_3 стала діяти від себе та від
своєї малолітньої доньки ОСОБА_4,
другим позивачем виступила ОСОБА_5,
третіми особами: Житлово-комунальне
господарство Чорноморської селищної
ради, Паспортний відділ
Комінтернівського РВ УМВС України в
Одеській області, Орган опіки та
піклування Чорноморської селищної
ради. (т. 2 а. с. 201-203)

20.05.2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
надали додаткову позовну заяву, яку
згодом уточнили, в якій просили визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням. (т. 3
а. с. 77-79, 99-101)

Ухвалою суду від 13.08.2013 року до участі у
справі залучено Орган опіки та
піклування Чорноморської селищної
ради. (т. 3 а. с. 121)

Ухвалою суду від 18.11.2013 року у
задоволенні заяви представника ОСОБА_2
про забезпечення позову - відмовлено.
(т. 3 а. с. 128)

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя було обґрунтовано тим, що
28.07.2000 року вона розірвала шлюб з
відповідачем. В період шлюбу було
спільно придбано майно: автомобіль
ВАЗ-2101 та гараж в смт. Чорноморське.
ОСОБА_3 просила суд визнати за ОСОБА_2
право власності на автомобіль та гараж,
стягнути на її користь половину
вартості цього майна.

ОСОБА_2 свій зустрічний позов про поділ
майна подружжя обґрунтовує тим, що в
шлюбі було придбано автомобіль ВАЗ-21053
та незакінчений будівництвом жилий
будинок в АДРЕСА_2. ОСОБА_3, її дочка від
першого шлюбу ОСОБА_5, та спільна дочка
ОСОБА_4 мешкали разом з ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1, яку він отримав до шлюбу за
ордером від 03.02.1984 року. Квартира не
приватизована. ОСОБА_2 просив суд
виділити йому автомобіль ВАЗ-21053 та
компенсацію в сумі 14 000 гривень, ОСОБА_3
виділити незакінчений будівництвом
жилий будинок в АДРЕСА_2 на суму 16 000
гривень. Зобов'язати ОСОБА_3 з дітьми
виписатися з квартири в АДРЕСА_1 та
зареєструватися за адресою: АДРЕСА_2.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, та
про зняття з реєстраційного обліку в
квартирі (після уточнення) було
обґрунтовано тим, що ОСОБА_2, який є
основним квартиронаймачем кв. АДРЕСА_1,
після розірвання шлюбу, в 2002 році,
забрав свої речі та переїхав до іншого
місця мешкання. 19.05.2006 року ОСОБА_2 був
позбавлений батьківських прав щодо
його неповнолітньої доньки ОСОБА_4.
ОСОБА_2 з 2002 року в квартирі АДРЕСА_1 не
мешкає. ОСОБА_3 просить суд визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 на підставі ст. ст. 71,
72, 107 ЖК України. Зобов'язати
паспортний відділ Комінтернівського
РВ УМВС України в Одеській області
зняти з реєстрації ОСОБА_2 з названої
квартири. Зобов'язати ЖКГ
Чорноморської селищної ради
перереєструвати особовий рахунок
названої квартири на ОСОБА_3.

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною
заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням та
вселення. Позов обґрунтовано тим, що
Чабанською КЕЧ Одеського району ОдВО
ОСОБА_2 було видано ордер № 919 від 03.02.1984
року на вселення в квартиру АДРЕСА_1. З
26.12.1991 року ОСОБА_2 був у шлюбі з ОСОБА_3 З
1991 року вони спільно з дітьми мешкали в
квартирі АДРЕСА_1. Після розірвання
шлюбу в 2000 році ОСОБА_3 стала
перешкоджати ОСОБА_2 мешкати у його
квартирі, замінила вхідні двері.
ОСОБА_2, з урахуванням уточнення
позовних вимог від 23.10.2006 року, просив
суд визнати за ним право користування
квартирою АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_3
усунути перешкоди в користуванні
квартирою та вселити ОСОБА_2 в квартиру.

Рішенням Комінтернівського
районного суду Одеської області від 06
травня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 2 000 гривень.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на автомобіль марки ВАЗ 21053.

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, та про зняття з
реєстраційного обліку в квартирі -
відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням та
вселення - відмовлено. (т. 3 а. с. 263-265)

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2
просить скасувати судове рішення в
повному обсязі, ухвалити нове, яким
задовольнити його вимоги, посилаючись
на його необґрунтованість, неповне
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального права. (т. 3 а. с. 267-268)

В апеляційній скарзі апелянти ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати
судове рішення в частині відмови в
задоволенні позову про визнання ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, ухвалити нове, яким
у цій частині задовольнити їхні вимоги,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального права. (т. 3 а. с. 270-281)

Заслухавши суддю - доповідача, доводи
апеляційних скарг, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_3, ОСОБА_10 та
ОСОБА_5 підлягає частковому
задоволенню, а апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що 26 грудня 1991 року
ОСОБА_3 вступила в зареєстрований шлюб
з ОСОБА_2, який був розірваний 28.07.2000
року про що Відділом РАЦС
Комінтернівського РУЮ Одеської
області був зроблений актовий запис №
113. Від шлюбу сторони мають доньку
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_2, виданим
виконкомом Чорноморської селищної
ради 01.03.1994 року.

Квартира АДРЕСА_1 надавалась
ОСОБА_2 згідно ордеру № 919 від 03.02.1984р.,
виданим КЕЧ Чабанського району на
склад сім'ї (дружина ОСОБА_11, син
ОСОБА_4.)

Спірна квартира є однокімнатною,
площею 17,0 кв.м., не приватизованою.

Відповідно до довідки (витягу з домової
книги про склад сім'ї та прописку) № 291
від 06.06.2003р., виданої
будинкоуправлінням № 1 Чорноморської
КЕЧ району та довідки № 09 від 02.06.2011р.
ЖКГ Чорноморської селищної ради, в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3,
ОСОБА_2 (основний квартиронаймач),
ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Довід ОСОБА_2 про те, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
необґрунтовано не враховано наявність
у ОСОБА_3 недобудованого будинку
АДРЕСА_2, є неспроможним.

Відповідно до запису в
погосподарській книзі № 3
Свердловської сільської ради,
особового рахунку № 93, за ОСОБА_3
значиться один житловий будинок
АДРЕСА_2, розташований на земельній
ділянці, розміром 0,4 га., що
підтверджується довідкою виконавчого
комітету Свердловської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області № 284 від 03.09.2003 року.

Відповідно довідок про належність
будинку станом на 20.03.2000 року, та про
готовність недобудованого житлового
будинку, виданих КП «Комінтернівське
РБТІ» за № 2716 від 24.07.2008 року,
володільцем будинку АДРЕСА_2 являється
ОСОБА_3 на підставі рішення
Свердловської сільської ради № 11 від
14.01.1991 року, готовність будинку складає
77 %. Інвентаризаційна вартість в цінах
2000 року становить 16 205,00 гривень.

07.02.1991 року ОСОБА_3 було видано
будівельний паспорт на забудову
виділеної земельної ділянки по вул. Дм.
Жекова. Згідно з паспортом на забудову,
земельна ділянка під забудову
виділена, площею 0,10 га із земель
птахорадгоспу наказом від 02.03.1990 року №
85-к, затвердженого рішенням
Свердловської сільської ради 22.03.1990
року № 10.

Забудова ділянки дозволена виконкомом
районної ради від 14.01.1991р. №11. Межі
земельної ділянки були встановлені
19.07.1991року, згідно акту винесення в
натуру земельної ділянки
індивідуального забудовника.

01.09.1999р. за № 137 Свердловською сільською
радою ОСОБА_3 було видано довідку в
тому, що з початком індивідуального
будівництва в її особисту приватну
власність безоплатно передано
земельну ділянку розміром 1000 кв.м. В
подальшому ця земельна ділянка була
приватизована на загальних підставах
ОСОБА_3

Відповідно до довідки № 136 від 07.09.1999р.
виконкому Свердловської сільської
ради, будівництво жилого будинку в
АДРЕСА_2 велося ОСОБА_3 самостійно за
свій особистий рахунок. На 02.12.1991р. були
проведені основні будівельні роботи.

За квитанціями від
14.08.1989р.,13.02.1990р.,14.08.1990р., 25.07.1991р., 28.08.1991р.
ОСОБА_3 було оплачено будівельні
матеріали.

У відповідності до Акту комісії
депутатів Свердловської сільської
ради від 03.12.2007 року будівля по АДРЕСА_2
руйнується, в ній відсутні двері,
відсутня електроенергія, опалювальна
система, водопровід. Мешкання в будинку
неможливе.

Ухвалою суду від 27.05.2009 року по справі
було призначено судову
будівельно-технічну експертизу.

Згідно з висновком № 9965/9966 судової
будівельно-технічної експертизи від
24.03.2010 року відсоток готовності жилого
будинку по АДРЕСА_2 становить 76%.
Ринкова його вартість становить 187 000,00
гривень. Інвентаризаційна вартість
становить 22 730,00 гривень. Експертом
надано варіант поділу домоволодіння.

Згідно з листом КП «Комінтернівське
РБТІ» № 3802 від 30.11.2011р., право власності
на житловий будинок АДРЕСА_2 не
зареєстровано.

Згідно запису з погосподарської книги
№ 19 по Свердловській сільській раді,
особового рахунку НОМЕР_3 за ОСОБА_5
значиться ? частина земельної ділянки
АДРЕСА_2 Комінтернівського району
Одеської області, згідно договору
дарування земельної ділянки № 1723 від
16.11.2010 року та інша ? частині цієї ж
земельної ділянки за ОСОБА_4 На
земельній ділянці розташовано
незавершене будівництво, яке не
придатне для проживання. Указані
відомості містяться в листі
Свердловської сільської ради №
14/Ср-18-337/912 від 21.12.2011 року.

Таким чином, оскільки будинок АДРЕСА_2,
є недобудованим, розташований на
земельній ділянці, яка належить третім
особам, відсутні правові підстави для
визнання за ОСОБА_3 право власності на
нього.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені
та від імені ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про
визнання його таким, що втратив право
користування житловим приміщенням та
про зняття його з реєстраційного
обліку по спірній квартирі слід
зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

За правилами ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Частиною 2 ст. 107 ЖК України передбачено,
що в разі вибуття наймача та членів
його сім'ї на постійне проживання до
іншого населеного пункту або в інше
жиле приміщення в тому ж населеному
пункті договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

З урахуванням зазначеної норми член
сім'ї, який вибув на інше постійне місце
проживання, втрачає право користування
жилим приміщенням з дня вибуття,
незалежно від пред'явлення позову про
це, і встановленню в такому випадку
підлягають лише обставини й факти, що
свідчать про обрання такою особою
іншого постійного місця проживання.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 11 постанови від 12 квітня 1985
року N 2 "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України", у справах
про визнання наймача або членів його
сім'ї такими, що втратили право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК України), необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності суд може продовжити
пропущений строк. Відповідно до ст. 107
ЖК України наймач або член його сім'ї,
який вибув на інше постійне місце
проживання, втрачає право користування
жилим приміщенням з дня вибуття,
незалежно від пред'явлення позову про
це.

Суд може визнати особу такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, лише з однієї вказаної
позивачем підстави, передбаченої ст. 71
або ст. 107 ЖК України.

Проте, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в порушення вимог ст. ст. 212 -
215 ЦПК України на зазначені положення
закону та відповідні роз'яснення уваги
не звернув, належним чином не з'ясував
підстави заявленого позивачкою позову.

Так, ОСОБА_3 звернулась до суду з
указаним позовом на підставі ст. ст. 71,
72, 107 ЖК України, що є взаємовиключними
правовими підставами визнання особи
такою, що втратила право користування
житловою площею.

В судовому засіданні в
апеляційній інстанції ОСОБА_3 уточнила
підстави заявленого позову і просила
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 на
підставі ст. 71 ЖК України.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається,
що сторони спільно не проживають, не
ведуть спільного господарства та
побуту з 2000 року.

Під час шлюбу та після його
розірвання ОСОБА_2 вривався в квартиру,
влаштовував скандали, ламав меблі та
побутову техніку та інше обладнання в
квартирі, розбив та виніс з квартири
унітаз та умивальник, де постійно
проживали двоє неповнолітніх дітей -
дівчат та колишня дружина, вирвав
проводку у квартирі, постійно бив -
матір дітей, знущався над дітьми,
вчиняв погрози та насилля в сім'ї, не
впускав ОСОБА_3 та дітей до квартири,
через це діти вимушені були ночувати в
під'їзді.

04.04.2002 року ОСОБА_3 звернулася з
заявою до начальника
Комінтернівського РВ УМВС України в
Одеській області де повідомила про
протиправні дії ОСОБА_2, з приводу
скандалів, та того, що ОСОБА_2 вирвав усю
проводку в квартирі, порушивши
цілісність квартири, розбив та виніс з
квартири унітаз та умивальник, тощо.

Згідно протоколів № 2 від 16.01.2002
року, № 2 від 23.05.2002 року, № 3 від 13.06.2002
року адміністративної комісії
виконавчого комітету Чорноморської
селищної ради Комінтернівського
району Одеської області розглядалася
виникла конфліктна ситуація між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 ОСОБА_3 було рекомендовано
звернутися до суду за захистом своїх
прав (т. 1 а. с. 18-21).

Згідно протоколу № 3 від 13.06.2002
року (т. 1 а. с. 21) адміністративна
комісія виконавчого комітету
Чорноморської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області зобов'язала ОСОБА_2 придбати та
встановити сантехніку (т. 1 а. с. 21).

17.05.2002 року фахівцем по справах
неповнолітніх ОСОБА_13 було складено
акт обстеження житлово-побутових умов,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, 1985 року
народження, в квартирі АДРЕСА_1, де
вказано, що є заборгованість за
комунальні послуги, ОСОБА_3 із дітьми
сплять на одному дивані, кухня без
освітлення, без мийки (відсутня 3 роки,
умисно знята ОСОБА_2), та в аварійному
стані, ванна кімната без унітазу
(відсутній 1,5 роки), житлові умови не
придатні для проживання неповнолітніх,
ОСОБА_2 виганяє з квартири ОСОБА_5, 1985
року народження, ремонт в квартирі не
робився більше 8 років, ОСОБА_2 не
дозволяє проведенню робіт електриками
та сантехніками. (т.1 а. с. 10, 31, 39, 123, 196, 236,
254).

04.01.2003 року, відповідно до ст. 10
Закону України «Про попередження
насильства в сім'ї», ДІМ
Комінтернівського РВ УМВС України в
Одеській області було офіційно
застережено ОСОБА_2 та ним надана на
ім'я начальника Комінтернівського РВ
УМВС України в Одеській області
розписка, де він зобов'язався всі
спірні питання з ОСОБА_3 вирішувати в
рамках Закону (т. 1 а. с. 29, 33).

В судовому засіданні свідки
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 пояснили, що
ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає,
а коли приходить, то ініціює скандали,
приводить квартиру у непридатний стан
для проживання, розбив та виніс унітаз,
мийку, обірвав електродроти та розетки.
Забороняє встановлювати нове
сантехнічне обладнання.

23.10.2003 року комісією домоуправління № 1
Чорноморської КЕЧ району було складено
акт про огляд квартири АДРЕСА_1, зі
змісту якого вбачається, що в кімнаті
шпалери старі, обірвані, стеля
потріскана, 2 розетки відірвані, не має
скла в вікні та балконній двері; на
кухні - мийка знята, стеля чорна після
пожару, на стінах клейонка стара,
відклеєна, тріснуте скло, розетка не
працює; в ванні - відірваний зливний
бачок від унітазу, крани та труби
течуть; в коридорі - дози електричні
відкриті та видно обгорілі дроти;
вхідні двері потребують ремонту.

02.09.2004 року згідно протоколу бесіди
спеціаліста у справах неповнолітніх
від 02.09.2004 року ОСОБА_2 було попереджено
про необхідність виконання
батьківських обов'язків, запропоновано
погасити заборгованість за комунальні
послуги, зробити ремонт в квартирі,
відремонтувати сантехніку, навести
належний санітарний стан (т. 1 а. с. 122).

09.09.2004 року фахівцем по справам
неповнолітніх ОСОБА_13 було складено
акт обстеження житлово-побутових умов
ОСОБА_4, 23.11.1993 року в квартирі АДРЕСА_1
зі змісту якого вбачається, що
заборгованість по оплаті комунальних
послуг 3 000 гривень, кухня без мийки,
особистих речей ОСОБА_2 в квартирі
немає, шафа, на яку вказував ОСОБА_2,
пуста, один диван цілий з двох наявних
(т. 2 а. с. 121).

10.05.2005 року начальник
Комінтернівського РВ УМВС України в
Одеський області повідомив ОСОБА_3, що
її заяви розглянуті і з ОСОБА_2
проведена профілактична робота по
недопущенню порушень (т. 1 а. с. 259).

14.05.2005 року ОСОБА_2 проникнув до спірної
квартири і не впустив в квартиру
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які вимушені
були ночувати в під'їзді, не впустив
навіть після втручання комісії
складеної з заступника Чорноморської
селищної ради, депутата Чорноморської
селищної ради, дільничного інспектора,
працівника соціальної служби, що
підтверджується відповідними актами
(т. 1 а. с. 118, 199, 261).

18.10.2005 року постановою
Комінтернівського районного суду
Одеської області ОСОБА_2 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст.173-2 КпАП України у вигляді штрафу за
насилля в сім'ї, над ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка у зв'язку з
противоправними діями відповідача
вимушена була ночувати на сходах в
під'їзді (т. 1 а. с. 115-116, 251).

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 19.05.2006 року у
справі ОСОБА_2 позбавлено батьківських
прав по відношенню до його
неповнолітньої доньки, ОСОБА_4.

Отже, указані вище обставини
залишились поза увагою суду першої
інстанції, проте вони мають суттєве
значення для правильного вирішення
справи. Указані обставини і документи,
які їх відображають свідчать про те, що
ОСОБА_2 вибив із спірної квартири в
період 2002 р.- 2003 р., не проживав в неї,
проте мав доступ, тривалий час
продовжував її руйнувати, створюючи
цим тяжкі умови проживання для
колишньої дружини та обох дітей, а
своєю противоправною поведінкою
здійснював на них психологічний тиск.

26.10.2005 року мешканцями будинку АДРЕСА_1
в кількості шести осіб складено акт про
те, що вони підтверджують той факт, що
ОСОБА_3 12.04.2005 року замінила вхідні
двері та замки в квартирі АДРЕСА_1.

Проте, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про те, що вказані
дії свідчать про здійснення ОСОБА_2
перешкод в користуванні квартирою,
оскільки заміна дверей була необхідна,
оскільки вони буди поломані ОСОБА_2,
крім того депутат ОСОБА_9 була присутня
15.10.2005 року при передачі ключів від
спірної квартири ОСОБА_2, що також
знайшло своє відображення в акті від
29.11.2007 року.

Крім того, ОСОБА_2 не ніс витрат на
утримання квартири, у зв'язку з чим
ОСОБА_3 за допомогою своєї матері
ОСОБА_16 була вимушена погасити
заборгованість по оплаті комунальних
послуг в сумі 5 188,36 гривень (т.1 а.с.65-67).

Зі змісту повідомлення № 60/16245 від
27.09.2010 року Комінтернівського
райвідділу ГУ МВС України в Одеській
області вбачається, що ОСОБА_2 мешкає в
цивільному шлюбі з ОСОБА_17 протягом
п'яти років за адресою: АДРЕСА_3.

Отже, доказів, які б підтверджували, що
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювали
перешкоди ОСОБА_2 в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 матеріали справи не
містять.

Факт не проживання ОСОБА_2 в спірній
квартирі з 2002 року встановлений
численними актами, зміст яких
кореспондується з матеріалами справи.

Так, актами від 29.11.2007 року, 03.03.2009 року,
21.08.2009 року, 02.08.2010 року, комісії у складі
депутата Чорноморської селищної ради
та мешканців будинку АДРЕСА_1
встановлено, що на час перевірки
ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає,
його особистих речей в квартирі немає.
Зі слів сусідів, він не проживає за
зазначеною адресою з 2002 року. (т. 2 а. с.
205-208)

Актом Чорноморської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області від 18.06.2012 року під час
перевірки в квартирі АДРЕСА_1
встановлено, що в цій квартирі
зареєстровані і постійно проживають
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Зареєстрований проте не проживає
відповідач ОСОБА_2, його особистих
речей та майна в квартирі немає. (т. 3 а.
с. 50)

Отже, колегія суддів вважає доведеним
факт відсутності ОСОБА_2 у спірній
квартирі понад шість місяців (з 2002 року
) без поважних причин.

Оцінюючи зазначені докази в їх
сукупності відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України, судова колегія дійшла
висновку про те, що ОСОБА_2 с 2002 року у
квартирі без поважних причин не
проживав, нею не цікавився, витрат на її
утримання не ніс, зв'язку з квартирою
немає, що відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК
України є підставою для визнання його
таким, що втратив право користування
спірною квартирою.

Що стосується позовних вимог про
зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку
слід зазначити наступне.

За змістом ст. 7 Закону України від
11 грудня 2003 р. N 1382-IV "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі рішення суду
виключно про: 1) позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2)
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) визнання особи
безвісно відсутньою; 4) оголошення
фізичної особи померлою.

У зв'язку з тим, що зазначений
Закон є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
положення ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм житловим
приміщенням, власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, зокрема, шляхом зняття особи
з реєстрації місця проживання,
пред'явивши одночасно одну із таких і
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права і користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання
про зняття особи з реєстраційного
обліку залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи житловим приміщенням відповідно
до норм житлового та цивільного
законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК, ст.
405 ЦК, а відтак суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення Комінтернівського
районного суду Одеської області від 06
травня 2014 року в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від
імені ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, та
про зняття з реєстраційного обліку в
квартирі слід скасувати з ухваленням
нового по суті заявлених вимог. В решті
рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 06 травня 2014
року ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309,
ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від
імені ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 06 травня 2014
року в частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє
від свого імені та від імені ОСОБА_6 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Визнати ОСОБА_2 втратившим право
користування квартирою АДРЕСА_1.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Цюра Т.В.