Справа № 761/2051/14-ц
Провадження №2/761/2265/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

05 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк
В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та пояснив, що він на
прилюдних торгах придбав квартиру
АДРЕСА_1. На час придбання квартири та
до сьогоднішнього дня в ній проживає
відповідач ОСОБА_2, який не бажає
звільняти вказану квартиру і продовжує
в ній проживати. Позивач з даного
приводу звертався до Шевченківського
РУ ГУМВС України в м. Києві та до суду з
позовом про виселення відповідача із
квартири. 22.07.2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва прийняв рішення
про виселення ОСОБА_2 із квартири. Дане
рішення набрало законної сили.

Як зазначив в своїх поясненнях
позивач, кошти за проживання в
квартирі, яка належить позивачу, ОСОБА_2
не сплачує. А отже, позивач позбавлений
можливості як проживати у спірній
квартирі так і передавати квартиру в
оренду.

В обґрунтування стягнення
матеріальної шкоди в розмірі 46000 грн.
позивач зазначив, що ціна за оренду
квартири, схожої за властивостями,
площею і розташуванням до його
квартири, складає в середньому 6000 грн. А
тому позивач підрахував, що за період з
моменту придбання квартири, а саме з
21.05.2013 року, по день подачі позову, він
міг отримати від передачі в оренду
квартири дохід в сумі 46000 грн.

Позивач вважає, що діями відповідача
він зазнав збитків, які просив стягнути
з відповідача, відповідно до п.2 ч. 2 ст. 22
ЦК України, у вигляді упущеної вигоди в
розмірі 46000 грн. та просив стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі
21000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином, а
тому суд вважає за можливе, відповідно
до ст.ст. 224-226 ЦПК України, ухвалити за
згодою позивача заочне рішення.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом від 21.05.2013
року та витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності.

Як було з'ясовано судом, позивач,
придбавши вищевказану квартиру, до
теперішнього часу не має можливості
проживати в ній із-за самовільних дій
відповідача, який відмовляється
висилятися в добровільному порядку із
квартири.

Даний факт підтверджується тим, що
22.07.2013 року Шевченківський районний суд
м. Києва прийняв рішення про виселення
ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1. Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2014
року дане рішення залишено без змін.

На обґрунтування позовних вимог щодо
відшкодування матеріальної шкоди,
позивач посилається на ту обставину, що
він як власник квартири не може нею
розпоряджатися, зокрема передати
квартиру в оренду, і за його
підрахунками, виходячи із ціни
орендної плати за квартиру, схожої за
властивостями, площею і розташуванням,
він міг отримати за період з 21.05.2013 року
по 13.01.2014 року дохід в розмірі 46000 грн. А
тому він вважає, що діями відповідача
йому було завдано збитків, які він
просить стягнути відповідно до п. 2 ч. 2
ст. 22 ЦК України, як упущену вигоду.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків в результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками,
зокрема, є доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

За загальним принципом цивільного
права особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення:
протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів суду, що, у випадку
передачі власної квартири в оренду, він
міг отримати орендну плату в розмірі
46000 грн. за період з 21.05.2013 року по 13.01.2014
року. Крім того, позивач в своїх
поясненнях зазначив, що квартира ним
придбавалася для проживання його
сім»ї, а не для отримання доходу від
передачі її в оренду.

Виходячи з вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги про
відшкодування шкоди в розмірі 46000 грн.
не підлягають задоволенню, оскільки
позивачем не доведено, що в разі, якби
його право не було порушено, він мав
можливість отримати відповідний дохід.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно п. 3, 4, 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правої відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправними діяннями заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Враховуючи, що через неправомірні дії
відповідача ОСОБА_2 позивач
позбавлений права користуватися своєю
власністю, в зв'язку з чим позивач
вимушений був звертатися до суду з
позовом про виселення ОСОБА_2, що
призвело до душевних страждань
позивача, а тому, виходячи з вимог
розумності та справедливості, суд
вважає за необхідне позовні вимоги про
стягнення моральної шкоди
задовольнити частково та стягнути з
відповідача на користь позивача
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 5000 (п'ять тисяч
грн..), судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Решту позовних вимог залишити без
задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
на загальних підставах, визначених ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено
позивачем до Апеляційного суду м. Києва
шляхом подачі протягом 10 днів
апеляційної скарги з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя