Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1315/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.

Судді Подліянова Г.С.,

Дашковська А.В.,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року у справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із зазначеним
позовом, в якому вказували, що 08.12.2005
року між позивачем та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір, згідно якого
останній отримав кредит у розмірі 3000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

У порушення умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав та станом на
31.07.2013 року має заборгованість 31 381 грн.
39 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом - 8 002 грн. 69
коп., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 21 408 грн. 16 коп.,
а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов
та правил надання банківських послуг:
500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 470
грн. 54 коп. - штраф (процентна складова).

Просили суд стягнути з відповідача на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначену
заборгованість та судові витрати.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ
КБ «ПриватБанк» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просять рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
судові витрати покласти на
відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності про застосування якого
заявлено відповідачем.

Однак, повністю погодитись з таким
висновком суду першої інстанції не
можна.

Згідно зі ст.. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч. ч.3,4 ст. 267 цього ж
Кодексу позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до Правової позиції
Верховного Суду України у справі №
6-116цс13 від 6 листопада 2013 року
зазначено, що відповідно до ст.. 261 ЦК
України початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору ( графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами ( щомісячними платежами),
починається стосовно кожної окремої
частини від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Встановлено, що 08.12.2005 року між
сторонами у справі було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
вказаного договору відповідач отримав
від позивача грошові кошти в розмірі 3
000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 3% в місяць із
розрахунку 360 днів у рік з порядком
погашення заборгованості щомісячними
платежами в розмірі 7% від суми
заборгованості (а. с.6).

Згідно з умовами договору позивач
перерахував кредитні кошти на
картковий рахунок позичальника.

Договір складається з заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг, Правил користування платіжною
карткою, Пам'ятки клієнта і Тарифів.

При оформленні кредитної картки
позичальник був ознайомлений і
погодився з Умовами і правилами
надання банківських послуг, Правилами
використання платіжної картки,
тарифами банку, та зазначив про свою
згоду з тим, що вказана заява разом з
Умовами і правилами надання
банківських послуг, Правилами
використання платіжної картки та
тарифами складають договір, укладений
між ним і банком про надання
банківських послуг, що підтверджується
його підписом на заяві про видачу
кредиту (а.с.6, зворот).

Умовами і правилами надання
банківських послуг передбачено, що для
надання послуг Банк відкриває клієнту
картковий рахунок, його вид і строк дії
визначений в заяві і в пам'ятці клієнта,
підписанням якої клієнт і Банк
укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладання
договору являється дата відкриття
рахунку, зазначена в розділі «відмітки
Банку». Договір діє протягом 12 місяців
з моменту його підписання. Якщо
протягом цього строку ні одна із сторін
не проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк. Погашення кредиту здійснюється
шляхом поповнення рахунку готівкою або
у безготівковому порядку. Строки і
порядок погашення кредиту (кредитного
ліміту, кредитної лінії) по платіжним
карткам з встановленим мінімальним
обов'язковим платежем наведений у
Пам'ятці клієнта, яка являється
невід'ємною частиною договору. Платіж
включає плату за користування
кредитом, передбачену Тарифами, і
частку заборгованості по Кредиту. При
порушенні строків платежів
позичальник зобов'язаний сплатити
штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми
позову. (п.п.3.1; 3.2; 5.2; 5.3; 8.6; 9.12 Умов і
правил надання банківських послуг,
Правил використання платіжної картки (
а.с.8-11)).

Тарифами на обслуговування
продуктового ряду «кредитка»
передбачено щомісячне погашення
заборгованості по кредиту, процентам і
комісіям (мінімальний платіж), розмір
якого складає 7% від залишку
заборгованості на кінець звітного
періоду, але не менше 50 грн.

У порушення умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав та станом на
31.07.2013 року має заборгованість 31 381 грн.
39 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом - 8 002 грн. 69
коп., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 21 408 грн. 16 коп.,
а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов
та правил надання банківських послуг:
500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 470
грн. 54 коп. - штраф (процентна складова).

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору -
протягом 12 місяців з моменту його
підписання, а якщо протягом цього
строку ні одна із сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на той же строк (п.9.12 Умов
і правил), так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів - до кінця місяця, наступного
за звітним (див. тарифи на
обслуговування).

Таким чином, тарифами на
обслуговування, які є складовою
частиною договору, погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням
строку дії договору сторони встановили
і строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Як вбачається із матеріалів
справи, ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у
грудні 2005 року, щомісячні зобов'язання
з погашення кредиту з квітня 2009 року не
виконував, у той час як з вимогами про
стягнення заборгованості за кредитом
банк звернувся 10 вересня 2013 року,
включивши до позовних вимог як всю
заборговану суму, так і майбутні
платежі.

У даній справі судом встановлено,
що згідно з умовами кредитного
договору (п.5.2, 5.3 Умов і правил, Тарифи)
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) в розмірі 7%
залишку заборгованості на кінець
звітного періоду, але не менше 50 грн. до
кінця місяця, наступного за звітним, а
також встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту і процентів
повинно здійснюватись позичальником
частинами кожного місяця, наступного
за місяцем, в рахунок якого вносяться
кошти, початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

У зв'язку з наведеним висновок
суду про те, що строк дії договору, а
отже і строк виконання боргового
зобов'язання сплинув, оскільки
початком перебігу позовної давності є
останній день місяця, коли відповідач
повинен був сплатити черговий платіж,
тобто з 31 травня 2009 року, а з позовом
банк звернувся у вересні 2013 року,
ґрунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права,
що призвело до ухвалення незаконного
рішення.

Отже, аналізуючи умови договору
сторін та зміст зазначених правових
норм, слід дійти висновку про те, що у
випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Із наданого Банком розрахунку
заборгованості за кредитним договором
вбачається, що позичальник почав
порушувати умови кредитного договору
уже з квітня 2009 року. З відповідним
позовом до суду Банк звернувся у
вересні 2013 року.

Заперечуючи проти позову,
відповідач просив, у тому числі про
застосування строків позовної
давності (а.с. 29-30).

Зважаючи на те, що умовами
кредитного договору передбачений
обов'язок позичальника щомісячно
погашати кредит і відсотки у розмірі 7%
від залишку кредиту, з урахуванням
положень ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України на
користь кредитора підлягає стягненню
та частина позики, що підлягала сплаті
разом з нарахованими процентами, а
також несплачені до моменту звернення
кредитора до суду з позовом щомісячні
платежі (з процентами) в межах позовної
давності щодо кожного із цих платежів.

Отже, у відповідності з умовами
договору, графіком погашення кредиту і
наданими Банком розрахунку, який не
спростовано відповідачем, з останнього
на користь Банку підлягає стягненню
заборгованість за кредитним договором
за період з 31.08.2010 року по 31.07.2013 року на
загальну суму 10 561 грн. 87 коп., із яких: 3522
грн. 39 коп. - заборгованість за тілом
кредиту; 6060 грн. 34 коп. - несплачені
проценти, нараховані з 31.08.2010 року до
31.07.2013 року, а також штраф у загальній
сумі 979 грн. 14 коп., який визначається як
сума фіксованої частини у розмірі 500
грн. і 5% від боргу пропорційно частці
задоволених позовних вимог, яка
становить 479 грн. 14 коп. (9582,73 грн. х 5%/100%)

У задоволенні решти позовних
вимог - про стягнення сум, що підлягали
сплаті боржником до 31 серпня 2010 року
Банку слід відмовити за пропуском
строку позовної давності.

Викладене свідчить про те, що
оскаржуване рішення на підставі ст. 309
ЦПК України підлягає зміні, з ОСОБА_3. на
користь Банку підлягає стягненню
заборгованість за кредитним договором
за період з 31 серпня 2010 року по 31 липня
2013 року в загальній сумі 10 561 грн. 87 коп.,
із яких 3522 грн. 30 коп. - заборгованість
за тілом кредиту, 6060 грн. 34 коп. -
несплачені проценти, а також штраф у
загальній сумі 979 грн. 14 коп.

Вимоги Банку про стягнення з
відповідача заборгованості, що виникла
станом на 31 серпня 2010 року, задоволенню
не підлягають за пропуском строку
позовної давності.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню
судовий збір за подачу позовної заяви у
розмірі 243 грн. 60 коп., що становить 1%
від суми задоволених позовних вимог,
але не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати ( 1218 грн. х 0,2) та 156 грн.
91 коп. - за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24 грудня 2013 року у цій
справі змінити:

«Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму 10 561 грн. 87 коп. ( десять
тисяч п'ятсот шістдесят одну гривню 87
копійок), з яких: 3522 грн. 39 коп.. -
заборгованість за тілом кредиту за
період з 31.08.2010 року по 31.07.2013 року; 6060
грн. 34 коп. - несплачені проценти за
користування кредитом, нараховані за
період з 31.08.2010 року по 31.07.2013 року, а
також штраф у загальній сумі 979 грн. 14
коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
судовий збір на загальну суму 400 грн. 51
коп. ( чотириста гривень 51 коп.) ».

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: