Справа № 361/5854/14-ц
Провадження № 2/361/2285/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Маценко Н.П.

при секретарі
Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
матеріального збитку та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
визнання попереднього договору
купівлі-продажу недійсним

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із даним позовом, в якому з
урахуванням збільшення розміру
позовних вимог та зміни підстав позову
просить стягнути солідарно із ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на свою користь основну суму
боргу у доларовому еквіваленті у сумі
20000 доларів США, що відповідно до
офіційного курсу НБУ складає 268000 грн.,
матеріальні збитки відповідно до п. 4.1
попереднього договору у доларовому
еквіваленті у сумі 40000 доларів США, що
відповідно до офіційного курсу НБУ
складає 537200 грн. та сплачені судові
витрати.

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що 03 квітня
2012 року він уклав із ОСОБА_2, від імені
та в інтересах якого на підставі
довіреності від 11.12.2006 року діяв ОСОБА_3
попередній договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,0813 га, що
розташована у садовому товаристві
«Зазим'є-17» на території Зазимської
сільської ради Броварського району
Київської області. За умовами
попереднього договору сторони
зобов'язалися у строк до 30 квітня 2012
року укласти нотаріально посвідчений
основний договір купівлі-продажу
вказаної земельної ділянки за ціною 16000
грн., які ним були передані ОСОБА_3 3
квітня 2012 року під час укладення
попереднього договору купівлі-продажу.

Крім того, п. 4.1 попереднього
договору передбачено обов'язок
продавця відшкодовувати покупцеві
матеріальні збитки у сумі 320 000 грн. у
разі його відмови від укладення
основного договору, неприбуття до
нотаріуса та інше.

12 квітня 2012 року він та
уповноважений представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 з'явилися до приватного
нотаріуса для укладення основного
договору купівлі-продажу спірної
земельної ділянки, де дізналися про
припинення дії довіреності від 11.12.2006
року ОСОБА_2 09.04.2012 року, що фактично
унеможливило виконання основного
договору купівлі-продажу. Про
припинення дії довіреності ОСОБА_2
нікого не повідомив, також не повідомив
і про відмову укладати договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки, кошти в розмірі 160000 грн.
сплачені ним, за умовами попереднього
договору від 03 квітня 2012 року не
повернув. Скасувавши довіреність та не
з'явившись у визначений час для
укладення попереднього договору,
ОСОБА_2 фактично відмовився від
укладення основного договору. З цих
підстав відповідачі зобов'язані
повернути йому грошові кошти у розмірі
20000 доларів США, що у еквіваленті
відповідно до офіційного курсу НБУ
складає 268000 грн.

Крім того, враховуючи відмову
ОСОБА_2 в укладенні основного договору
купівлі-продажу відповідачі
відповідно до п. 4.1 попереднього
договору зобов'язані відшкодувати йому
матеріальні збитки у розмірі 40000
доларів США, що складає 537200 грн.

Не погоджуючись із даним позовом
ОСОБА_2 у квітні 2013 року подав
зустрічний позов про визнання
попереднього договору купівлі-продажу
земельної ділянки недійсним, у якому
зазначав, що дійсно 03.04.2012 року ОСОБА_3,
діючи на підставі наданої ним
довіреності від 11.12.2006 року, уклав із
ОСОБА_1 попередній договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0813 га, цільове призначення -
ведення садівництва, що розташована у
садовому товаристві «Зазим'є-17» на
території Зазимської сільської ради
Броварського району Київської області
за ціною 160000 грн. Про укладення та зміст
попереднього договору йому стало
відомо із отриманої копії позовної
заяви ОСОБА_1

Вважає, що оскаржуваний договір
вчинено внаслідок зловмисної
домовленості його представника ОСОБА_3
та ОСОБА_1 оскільки всупереч його
інтересів у п. 4.1 спірного попереднього
договору встановлено невиправдану
санкцію, а саме у випадку ухилення від
укладення основного договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
ненадання ним документів, необхідних
для нотаріального посвідчення
договору він, повинен відшкодувати
збитки у розмірі 320000 грн., що є для нього
великим фінансовим ризиком.

Далі вказує, що ОСОБА_3, маючи бажання
настання цих наслідків не попередив
його про укладення цього ж договору і
тому 09 квітня 2012 року, він не знаючи про
ці наслідки скасував довіреність від 11
грудня 2006 року. Причиною скасування ним
довіреності стали дії ОСОБА_3 Будь-яких
коштів виплачених за належну йому
земельну ділянку останній йому не
передавав. Також йому відомо, що ОСОБА_1
на той час через відсутності коштів
взагалі не мав наміру купувати
земельну ділянку, тому був
зацікавлений у отриманні від нього
штрафних санкцій передбачених п. 4.1
спірного попереднього договору.

Крім того, підставою для визнання
попереднього договору купівлі-продажу
недійсним на підставі ст. 232 ЦК України
є також те, що відповідачі за
зустрічним позовом є пов'язаними
особами, їх діти є братом і сестрою,
походять від однієї матері.

Дана справа слухається судом повторно.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07.10.2013 року
позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто
солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3
матеріальні збитки за попереднім
договором купівлі-продажу від 03.04.2012
року в сумі 320000 грн.; вирішено питання
про розподіл судових витрат; у
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області від 10.12.2013 року
рішення суду першої інстанції змінено;
стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3
матеріальні збитки у розмірі 160 000 грн.;
вирішено питання про розподіл судових
витрат; у решті рішення місцевого суду
залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.05.2014 року рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 07.10.2013 року у не
скасованій частині та рішення
Апеляційного суду Київської області
від 10.12.2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 первісні позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
заперечила проти зустрічного позову.
Додала, що за попереднім договором
позивач заплатив повну вартість
земельної ділянки у розмірі 20000 доларів
США. Основний договір купівлі-продажу
не був укладений із вини ОСОБА_2, який
припинив дію довіреності виданої на
ОСОБА_3, тому стягненню із останніх
також підлягають матеріальні збитки у
розмірі 40000 доларів США за п. 4.1
попереднього договору.

Уточнила, що ОСОБА_2 сам особисто обирав
повіреного ОСОБА_3 , довіреність на
якого діяла з 11.12.2006 року.

Представник відповідача ОСОБА_5
основний позов не визнав, підтримав
зустрічні позовні вимоги, пояснив, що
ОСОБА_2 не отримував від ОСОБА_3 жодних
грошових коштів за попереднім
договором. Більш того позивачем не
доведено, що будь-які грошові кошти за
вказаним договором передавалися
взагалі. Попередній договір не створює
для ОСОБА_2 жодних наслідків, оскільки
ОСОБА_3 при укладенні вказаної угоди
діяв особистих інтересах.

Спірний договір укладений на
невигідних для нього умовах з метою
завдання шкоди, оскільки у якості
другої сторони запрошений ОСОБА_1,
колишній чоловік ОСОБА_6, з якою
цивільним шлюбом проживає ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
повторно не з'явився, про день і час
розгляду даної справи повідомлявся
належним чином у тому числі шляхом
публікації оголошення у пресі - газеті
«Урядовий кур'єр» № 180 (5309) від 01.10.2014
року, судовою повісткою, направленою
рекомендованим листом та телеграмою зі
зворотнім повідомленням, про причини
неявки суд повідомив, заяв про слухання
даної справи у її відсутності до суду
не правив. Враховуючи повторну неявку
відповідача, суд розглянув дану справу
на підставі наявних у ній даних.

Вислухавши пояснення представника
позивача, заперечення представника
відповідача, покази свідка, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
встановив такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язані встановлено строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 на праві власності згідно із
державним актом серії КВ № 018431
належить земельна ділянка площею 0,0813
га для ведення садівництва, що
розташована за адресою Київська
область, Броварський район, Зазимська
сільська рада СТ Зазим'є - 17.

11 грудня 2006 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 нотаріально посвідчену
безстрокову довіреність з правом
передоручення ,якою серед іншого, надав
їм право вчиняти будь-які дії,
передбачені чинним законодавством
України щодо розпорядження вказаною
земельною ділянкою площею 0,0813 га для
ведення садівництва, що розташована за
адресою Київська область, Броварський
район, Зазимська сільська рада СТ
Зазим'є - 17 за ціною та на умовах за їх
розсудом укладати та підписувати
відповідні договори, в тому числі, але
не обмежуючись вказаним, попередні
договори та/або договори завдатку,
визначаючи при цьому на власний розсуд
будь-які умови договорів, в тому числі,
але не обмежуючись вказаним, розмір
завдатку та розмір штрафних санкцій.

Судом встановлено, що 03.04.2012 року між
ОСОБА_2 від імені якого діяв ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 укладено попередній договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрований у
реєстрі № 2145 предметом якого є
укладення у майбутньому договору
купівлі-продажу земельної ділянки, що
розташована за адресою Київська
область, Броварський район, Зазимська
сільська рада СТ Зазим'є - 17.

Згідно із п. 2.1 вказаного договору
сторони зобов'язалися у строк до 30.04.2012
року укласти нотаріально посвідчений
основний договір купівлі-продажу
указаної земельної ділянки за ціною
160000 грн.

Пунктом 2.2 попереднього договору
передбачено, що при підписанні цього
договору друга сторона (покупець)
передав, а перша сторона (продавець)
отримав 160000 грн., що за середнім
комерційним курсом на день укладення
цього Договору становить 20000 доларів
США.

Враховуючи наявність у попередньому
договорі вказаного пункту щодо
передачі та отримання грошових коштів,
суд вважає посилання відповідача
ОСОБА_2 щодо не передання ОСОБА_3
грошових коштів надуманими та жодним
чином не мотивованими. Вчинення на
попередньому договорі підпису ОСОБА_3
також свідчить про отримання ним
коштів.

За умовами попереднього договору,
а саме Розділом 3 визначені обов'язки
сторін виконання повинно передувати
укладенню основного договору
купівлі-продажу.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що у
разі відмови ОСОБА_2 від імені якого та
в інтересах якого діяв ОСОБА_3 від
укладення основного договору,
неподання ним документів, необхідних
для нотаріального посвідчення
основного договору або інших
документів, вказаних у п. 3.1 цього
договору, неприбуття до нотаріуса для
укладення основного договору та за
наявності інших обставин, внаслідок
яких основний договір укладений не
буде з його вини, то він має
відшкодувати ОСОБА_1 матеріальні
збитки у сумі 320 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що лише
09.04.2012 року дія довіреності від 11.12.2006
року видана на ім'я ОСОБА_3 припинена
ОСОБА_2, про що свідчить скорочений
витяг з Єдиного реєстру довіреностей.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Зобов'язання, встановлене
попереднім договором, припиняється,
якщо основний договір не укладений
протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

При розгляді даної справи достовірно
встановлено, що основний договір
купівлі-продажу земельної ділянки у
строк до 30.04.2014 року, між сторонами у
справі укладений не був. При цьому за
умовами попереднього договору сторони
фактично лише домовилися укласти
договір купівлі-продажу в майбутньому,
про що зазначено у п. 1.1 договору,
передана за попереднім договором сума
у розмірі 160000 грн. є авансом, що
підлягає поверненню ОСОБА_1 Зі змісту
попереднього договору встановлено, що
покупець передавав продавцю грошові
кошти у розмірі 160 000 грн., при цьому
зазначення грошового еквіваленту в
доларах США не свідчить про виконання
зобов'язання у доларах. Виходячи із
загальних правил ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору за якими передано грошові
кошти у гривнях, тому повернення коштів
теж повинно здійснюватися у гривнях.
Вимоги щодо стягнення 20000 доларів США є
такими, що не ґрунтуються на умовах
попереднього договору.

Вимоги позивача про стягнення
матеріальних збитків відповідно до п.
4.1 попереднього договору у доларовому
еквіваленті у сумі 40000 доларів США, що
відповідно до офіційного курсу НБУ
складає 537200 грн. є безпідставними з
огляду на ті обставини, що кошти
передані за попереднім договором у є
авансом, який підлягає поверненню в
отриманому розмірі, за таких обставин
стягнення матеріальних збитків не
передбачено.

Вирішуючи питання по суті зустрічного
позову про визнання попереднього
договору недійсним, суд приходить до
наступного висновку.

За правилами ч. 1 ст. 232 ЦК України
правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 2009 року № 9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснено, що
для визнання правочину недійсним на
підставі статті 232 ЦК необхідним є
встановлення умислу в діях
представника: представник усвідомлює,
що вчиняє правочин всупереч інтересам
довірителя та бажає (або свідомо
допускає) їх настання, а також
наявність домовленості представника
однієї сторони з іншою стороною і
виникнення через це несприятливих
наслідків для довірителя. При цьому не
має значення, чи одержав учасник такої
домовленості яку-небудь вигоду від
здійснення правочину, чи правочин був
вчинений з метою завдання шкоди
довірителю.

За змістом зазначеної норми
матеріального права необхідними
ознаками правочину, вчиненого у
результаті зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою є:
1) наявність умисного зговору між
представником потерпілої сторони
правочину і другої сторони з метою
отримання власної або обопільної
вигоди; 2) виникнення негативних
наслідків для довірителя та незгода
його з такими наслідками; 3) дії
представника здійснювалися в межах
наданих йому повноважень.

Таким чином, при розгляді справи про
визнання правочину недійсним саме з
підстав наявності зловмисної
домовленості представника однієї
сторони з другою стороною позивачу
слід доводити, а суду необхідно
встановити саме ці обставини.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що є
головою кооперативу Зазим'є - 17. У
березні 2012 року йому стало відомо, що
ОСОБА_3 продає земельну ділянку належну
ОСОБА_2, про що він повідомив
останньому. Особисто він порадив
ОСОБА_2 скасувати довіреність, так як
ОСОБА_3 позичив у людей велику
кількість грошових коштів. Після
скасування довіреності ОСОБА_2 дав
об'яву про втрату державного акту на
спірну земельну ділянку.

Зі слів ОСОБА_2 йому відомо, що кошти за
попереднім договором ОСОБА_3 не
передані.

Скасовуючи рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, суд касаційної
інстанції звернувся увагу, що судами не
перевірено чи усвідомлював ОСОБА_3, що
вчиняє правочин усупереч інтересам
довірителя і чи передбачав він
настання невигідних для нього
наслідків чи свідомо допускав чи бажав
ці наслідки.

При розгляді даної справи по суті та
перевірці вказаних обставин
встановлено, що відносини з
представництва інтересів між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 виникли на підставі довіреності
від 11.12.2006 року, при цьому остання була
видана безстроково та із правом
передоручення. За умовами довіреності
ОСОБА_2 уповноважив на розпорядження
спірною земельною ділянкою за ціною та
на умовах на його розсуд для чого також
надав право отримувати належні йому
кошти. Судом враховується хронологія
вчинення відповідачами дій, а саме
посвідчення попереднього договору
03.04.2012 року, отримання грошових коштів у
розмірі повної вартості земельної
ділянки за попереднім договором,
припинення дії довіреності 09.04.2012 року,
яка діяла понад п'ять років та
відсутність жодних мотивів щодо її
скасування саме після укладення такого
попереднього договору, враховуючи
також посилання ОСОБА_2 про
необізнаність щодо укладення спірного
попереднього договору.

Правилами ст. 249 ЦК України передбачено,
що особа, яка видала довіреність і
згодом скасувала її, повинна негайно
повідомити про це представника, а також
відомих їй третіх осіб, для
представника перед якими була видана
довіреність.

У матеріалах справи відсутні дані, що
ОСОБА_2 повідомляв свого представника
ОСОБА_3 та позивача про скасування
довіреності. У своїх поясненнях свідок
ОСОБА_7 вказав, що особисто повідомляв
ОСОБА_2 про укладення ОСОБА_3 договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
був ініціатором припинення дії
довіреності від 11.12.2006 року. Будучи
обізнаним із вказаними обставинами
щодо можливої реалізації його
особистого нерухомого майна та
наявності зобов'язальних відносин
відповідач ОСОБА_2 жодних претензій до
ОСОБА_3 не пред'являв, лише після
звернення до суду ОСОБА_1 про стягнення
коштів подав зустрічний позов про
визнання попереднього договору
недійсним.

Наявність несприятливих наслідків
після укладення попереднього договору
також є недоведеними, при цьому судом
враховується, що ОСОБА_2 до цього часу
не пред'явив вимоги до ОСОБА_3 про
стягнення коштів за попереднім
договором, не маючи фактично до нього
претензій майнового характеру. Покази
свідка щодо неповернення коштів, суд не
може взяти за основу, так як про це йому
відомо зі слів ОСОБА_2 Одночасно при
розгляді даної справи по суті не
встановлено обставин наявності
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
пов'язаності ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
перебування колишньої дружини ОСОБА_1 у
цивільному шлюбі із ОСОБА_3 не може
свідчити про наявність зловмисної
домовленості. Інші доводи ОСОБА_2 не
заслуговують на увагу суду та є
надуманими з огляду також і на
вищевикладені обставини.

При розгляді даної справи по суті
встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у
розшуку Печерським РВ ГУ МВС України в
м. Києві від 11.07.2013 року за скоєння
кримінального правопорушення,
передбаченого с. 4 ст. 190 КК України,
інформація щодо перебування
останнього у розшуку підтверджена
належним доказом довідкою
Броварського МВ ГУ МВС України у
Київській області від 31.10.2014 року №
07/15207.

З матеріалів справи вбачається, що
05.03.2013 року ОСОБА_3 повідомлено про
підозру у заволодінні чужим майном
шляхом обману (шахрайство), вчиненого
за попередньою змовою групою осіб, в
особливо великих розмірах, тобто
кримінальному правопорушенні,
передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України з цих
підстав останнього і оголошено у
розшук /а. с. 190-192 т. 1/. При цьому
пред'явлена підозра та перебування у
розшуку жодним чином не стосується
сторін по даній справі та
правовідносин, які між ними виникли та
відповідно не доводить наявності
зловмисної домовленості при укладенні
спірного попереднього договору.

З урахуванням наведеного, оскільки
ОСОБА_2 всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК
України не надав суду доказів того, що
даний правочин вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною, то
суд дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні зустрічного
позову та відповідно часткове
задоволення первісного позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стягненню із відповідачів підлягає
судовий збір пропорційно до
задоволеної частини позовних вимог.

Крім того, стягненню із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 підлягають витрати
пов'язані з публікацією оголошення у
пресі у розмірі 630 грн.та відправки
телеграми у розмірі 115,96 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

первісний позов задовольнити
частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м.
Потсдам Німеччина, податковий номер
НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце
народження м. Київ, податковий номер
НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
податковий номер НОМЕР_3 матеріальні
збитки за попереднім договором
купівлі-продажу від 03.04.2012 року у
розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
податковий номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, податковий номер НОМЕР_2
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
податковий номер НОМЕР_3 судовий збір у
розмірі по 800 (вісімсот) грн. з кожного.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
податковий номер НОМЕР_2 на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, податковий номер
НОМЕР_3 витрати, пов'язані з публікацією
в пресі оголошення про виклик
відповідача у розмірі 630 (шістсот
тридцять) грн. та витрати на відправку
телеграми у розмірі 115 (сто п'ятнадцять)
грн. 96 коп.

В іншій частині первісного позову
відмовити.

у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання
попереднього договору купівлі-продажу
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через Броварський
міськрайонний суд Київської області.

Суддя
Н. П. Маценко