Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської
І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5, про стягнення
авансу за договором; за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_5, про відшкодування майнової
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в
особі представника - ОСОБА_6 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 23 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 07
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2009 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_4
про стягнення авансу за договором.
Змінивши предмет позову, позивач
просив стягнути з ОСОБА_4
забезпечувальний платіж (аванс) у
розмірі 50000 дол. США за курсом НБУ, що
має бути перерахований в гривневому
еквіваленті на день ухвалення рішення;
визнати недійсним попередній договір,
укладений між сторонами 10 вересня
2008 року. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що 10 вересня 2008 року
між сторонами укладено попередній
договір, на виконання умов якого
уповноваженим представником позивача
було передано відповідачу
забезпечувальний платіж - грошові
кошти у розмірі 242570 грн., що за курсом
НБУ становить 50000 дол. США. Оскільки в
подальшому між сторонами не було
укладено основного договору, в зв'язку
з тим, що сторони не дійшли згоди з усіх
істотних умов, і відповідач
відмовляється повернути отримані
вищезазначені грошові кошти, позивач
вимушений був звернутися до суду за
захистом свого порушеного права, і
стягнення цих коштів примусово з
відповідача на свою користь.

В вересні 2010 року не погоджуючись з
первісним позовом ОСОБА_4
звернувся до суду з зустрічним позовом
до ОСОБА_3, в якому останній просив суд,
з урахуванням поданої заяви про
зменшення позовних вимог, стягнути з
ОСОБА_3 майнову шкоду у вигляді
неотриманих доходів (упущеної вигоди) в
розмірі 246977,38 грн., що за офіційним
курсом НБУ, станом на 28 січня 2013 року
становить 30899,21 дол. США.
ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_3
необґрунтовано відмовився від
укладення основного договору,
внаслідок чого продавець був
позбавлений можливості продати
земельну ділянку третім особам, а тому
в розумінні положень ст. 22 ЦК України
ОСОБА_4 зазнав збитки, які підлягають
стягненню з відповідача за зустрічним
позовом.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 липня 2013 року
провадження у справі в частині вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
недійсним попереднього договору
закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
07 листопада 2013 року, позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
забезпечувальний платіж (аванс) у
розмірі 242570 грн. В задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено. У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити у
справі нове рішення про відмову в
задоволенні первісного позову та
задоволення зустрічних позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що 10 вересня 2008
року між сторонами укладено попередній
договір, за умовами якого вони
зобов'язалися до 10 грудня 2008
року укласти договір купівлі-продажу
земельної ділянки № 115, яка розташована
по вул. Баклажанній (с/т «Арсеналець») у
Подільському районі м. Києва.

На виконання умов вказаного договору
представник ОСОБА_3 передав ОСОБА_4
забезпечувальний платіж - грошові
кошти у розмірі 242570 грн., що за курсом
НБУ становить 50000 дол. США. Вказана сума
підлягає заліку в ціну земельної
ділянки відповідно до п. 2.3
попереднього договору (а.с. 4, т. 1).

Відповідно до п. 4.1. попереднього
договору, у разі відмови продавця від
укладення основного договору,
неподання ним документів, необхідних
для нотаріального посвідчення
основного договору, зокрема,
державного акту на право власності на
земельну ділянку, звіту про експертну
грошову оцінку земельної ділянки і
довідку про відсутність (наявність)
обмежень (обтяжень) за даними
Державного земельного кадастру,
неприбуття цієї сторони до нотаріуса
для укладення основного договору та за
наявності інших обставин, внаслідок
яких основний договір не буде укладено
з вини продавця, ця сторона має
повернути не пізніше семи днів покупцю
та/або його представнику отриманий ним
забезпечувальний платіж грошові кошти
у розмірі 242570 грн., яка на день
укладення попереднього договору за
курсом НБУ складає 50000 дол. США, що
передбачено п. 3.1. цього договору, а
також відшкодувати покупцю та/або його
представнику штраф, суму якого сторони
визначають у розмірі 242570 грн., що на
день укладення попереднього договору
складає за курсом НБУ 50000 дол. США.

Згідно із ст. 635 ЦК України попереднім є
договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.
Законом може бути встановлено
обмеження щодо строку (терміну), в який
має бути укладений основний договір на
підставі попереднього договору.
Сторона, яка необґрунтовано ухиляється
від укладення договору, передбаченого
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.
Зобов'язання, встановлене попереднім
договором, припиняється, якщо основний
договір не укладений протягом строку (у
термін), встановленого попереднім
договором, або якщо жодна із сторін не
направить другій стороні пропозицію
про його укладення.

Відповідно до положень частин першої,
другої ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Підставою первісного позову стало
порушення ОСОБА_4 умов попереднього
договору стосовно взятого на себе
обов'язку укласти основний договір до 10
грудня 2008 року.

Задовольняючи первісні позовні вимоги
та відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову, місцевий суд, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, вірно виходив із того,
що оскільки основний договір
купівлі-продажу земельної ділянки між
сторонами укладено не було, то
попередній договір припинив свою дію, а
тому з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума попереднього
авансу у розмірі 242570 грн.,
оскільки саме вказана сума у гривнях, а
не в іншій валюті, була передана
покупцем продавцю, про що зазначено у п.
2.2 попереднього договору.

Частиною 1 ст. 335 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
досліджено обставини справи повно,
зібраним доказам дана оцінка.

Доводи скарги висновків судів не
спростовують.

Отже, судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для їх
зміни або скасування не встановлено.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 07 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.М.
Колодійчук

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська