АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1397/14
Головуючий 1-інст. -
Категорія - власність
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого
судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів
колегії - КРУГОВОЇ С.С

- ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при
секретарі - Прудніковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Московського
районного суду міста Харкова від 23
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення
ідеальних часток,-

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
Московського районного суду міста
Харкова з позовом, в якому просив
визначити розмір ідеальних часток у
праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ним та за ОСОБА_4 -
по ? частці за кожною особою.

Рішенням Московського районного суду
міста Харкова від 23 грудня 2013 року
позов задоволено.

Визнано, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 належить по
? частині в квартирі АДРЕСА_1, кожному.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, як необґрунтоване і
незаконне та визначити ідеальну
частку ОСОБА_5 у спільній сумісній
власності на вищевказану квартиру в
розмірі ? .

В обґрунтування скарги посилається на
те, що суд першої інстанції не взяв до
уваги тих обставин, що позивач з 1998 року
не володіє, не користується і не
розпоряджається своїм майном, а саме
квартирою АДРЕСА_1, не проживає в ній, не
сплачує комунальні платежі, не робить
в квартирі ремонти, у нього відсутня
реєстрація за вказаною адресою.

Вона проживає в квартирі з 1973 року
разом з дорослими синами-близнюками
ОСОБА_6 і ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 та
малолітньою донькою
ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2. В період з 2008 по 2012
рік її сім"я за власні кошти здійснила
капітальний ремонт квартири,
встановила нові вікна та двері,
внаслідок чого первісний стан житла
було набагато поліпшено.

Вказує, що згідно положень ст. 344 ЦК
України, особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Звертає увагу, що суд першої інстанції
фактично необґрунтовано здійснив
поділ трикімнатної квартири між двома
співвласниками. Зазначає, що ч.ч. 1 та 2
ст. 372 ЦК України передбачено, що майно,
яке перебуває у спільній сумісній
власності, може бути поділено за
домовленістю сторін. За рішенням суду
частка співвласника може бути
збільшена або зменшена з урахуванням
обставин, що мають істотне значення.
Вважає, що наведені нею обставини мають
істотне значення.

Крім того вказує, що суд поспішно
вирішив справу, не надавши їй
можливість укласти мирову угоду.

Позивач на апеляційну скаргу ОСОБА_4
подав заперечення, в яких просить про
її відхилення та залишення рішення
суду першої інстанції без змін,
посилаючись на безпідставність
доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін та представника відповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - у межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 та
ОСОБА_4на праві спільної сумісної
власності на підставі свідоцтва про
власність на житло, виданого 27.11.2006 року
відділом приватизації житлового фонду
Управління комунального майна та
приватизації Харківської міської ради.
Загальна площа даної квартири
становить 60,8 кв.м.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
виходив з того, що частки у праві
спільної сумісної власності
вважаються рівними, проте помилково
послався на ст.357 ЦК України, яка
регулює питання щодо спільної
часткової власності. Проте, на думку
судової колегії, вказана помилка не
призвела до неправильного вирішення
спору, оскільки ч.2 ст.372 ЦК України
також визначає рівність часток
співвласників у праві спільної
сумісної власності.

Цією ж нормою матеріального права
визначено, що за рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення.

Відповідач в апеляційній скарзі
обставинами, які мають істотне
значення і є підставою для збільшення
її частки у праві спільної сумісної
власності, зазначає, що позивач не
проживає за місцем знаходженння майна,
не сплачує комунальні платежі, не
проводить ремонтів в квартирі.

Судова колегія доходить висновку, що
вказані доводи не є підставою для
задоволення скарги, виходячи з
наступного.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 не
заперечувала, що ОСОБА_5 з 2010 року не має
реєстрації в спірній квартирі , не
проживаає в ній і не користується
комунальними послугами, які надаються
до цієї квартири.

Не заперечує також, що ремонтні роботи
здійснювались її сім"єю з наміром
поліпшенння житлових умов та без
узгодження цих дій з позивачем, як
співвласником квартири.

Пояснила також, що її сини у
приватизації квартири участі не брали,
оскільки до теперішнього часу
зареєстровані за місцем проживання
батька і використали право на
приватизацію житла за місцем
реєстрації.

Посилання відповідача на те, що позивач
з 1998 року не проживає в спірній
квартирі не має правового значення
для вирішення спору про визначення
часток у праві спільної сумісної
власності.

Про намір укладення мирової угоди щодо
предмету спору жодна зі сторін в суді
першої інстанції не заявляла і в суді
апеляційної інстанції позивач
висловив незгоду на її укладення зі
зменшенням його частки.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду, проте
такі вимоги предметом судового
розгляду у цій справі не були.

Керуючись ст.ст.303,304,п.1ч.1
ст.307,ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України
судова колегія, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Московського районного
суду міста Харкова від 23 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу
апеляційного суду може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя - копія

Судді колегії - копія

Копія вірна. Суддя -