Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Сливка І. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, треті
особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вказаним позовом, мотивуючи тим, що на
підставі договору дарування йому
належить 75 100 частин трьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1. Інший співвласник
даної квартири, яка мала у власності 25
100 частин цієї квартири - ОСОБА_5 померла
у ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач не може
користуватися своїм майном, так як в
зазначеній квартирі проживає
відповідач, який не бажає добровільно
звільняти житло, а тому позивач просить
суд усунути перешкоди користування
його майном, шляхом виселення з АДРЕСА_1
мешканця ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач та
його представник, згідно довіреності в
справі, підтримали позов в повному
обсязі.

Представник відповідача та третіх
осіб, згідно договору, позов не визнав.

Відповідач та треті особи в судове
засідання не з'явилися, про день та час
розгляду справи були повідомлені
належно.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, третіх осіб, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов обґрунтований і
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що
відповідно до договору дарування
частини квартири позивачу належить 75 100
частин квартири АДРЕСА_1. Згідно
зазначеного договору позивачу
подарували 75100 частин квартири, а саме
дві житлові кімнати - 16,95 кв.м., 12,65 кв.м.,
а шафа -0,47 кв.м., балкон -0,6 кв.м., коридор,
санвузол, кухня знаходиться в
спільному користуванні. Згідно витягу
з реєстру прав власності на нерухоме
майно, ОСОБА_5 належить 1 4 частина
зазначеної квартири, а ОСОБА_1 75 100
частин цієї ж квартири. Форма власності
- приватна спільна часткова. Наведене
підтверджується копією договору
дарування частини квартири від 05.10.2011 р.
та даними РПВ (а.с. 4а,5).

Відповідно до наданої інформації
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану - ОСОБА_5 померла та
актовий запис про смерть за №15 від
20.01.1999 року було складено виконавчим
комітетом Узинської міської ради
Білоцерківського району (а.с.72-74).

На запит суду, Узинська міська
державна нотаріальна контора
Київської області повідомила, що
спадкова справа після померлої ОСОБА_5
не заводилася (а.с.76-77).

Відповідно до довідки ф.3 - в
квартирі АДРЕСА_1 ніхто не
зареєстрований. Дане підтверджується
довідкою ф.№3, наданою КП ВУ ЖЕК №1 від
03.02.2014 р. (а.с.78).

В судовому засіданні встановлено,
що договору найму (оренди) спірної
квартири між сторонами не укладалося.

Судом встановлено, що в спірній
квартирі на сьогодні проживає без
реєстрації відповідач ОСОБА_2 Також,
встановленим є те, що будь-яких прав
власності чи користування зазначеною
квартирою за відповідачем не
зареєстровано. Дані обставини не
спростовані представником
відповідача.

Позивач в судовому засіданні
пояснив, що має у власності більшу
частину спірної квартири, але
позбавлений можливості користуватися
житлом, навіть, не може потрапити до
цієї квартири. З даного приводу позивач
звертався до правоохоронних органів,
але на сьогодні спір так і не
вирішений.

Представник відповідача
заперечуючи позов, суду пояснив, що
дійсно, на даний час законних прав у
відповідача на спірну квартиру не має.
ОСОБА_2 мав намір придбати цю квартиру
та сплатив 17 тисяч доларів США в
агенцію нерухомості «Надросся», але
виявилося, що агенція належно не
оформила документів, відповідача було
обмануто. Відповідач зазначає, що
позивач не має право вимагати
виселення відповідача з усієї
квартири, оскільки, позивач має у
власності, лише, 75 100 частин спірної
квартири та в договорі дарування
частини квартири прописано, що
позивачу належать дві кімнати, а інші
приміщення (кухня, санвузол, шафа,
коридор, балкон) перебувають в
спільному користуванні. На сьогодні
розглядається судовий позов третіх
осіб про визнання за ними права
власності на 1 4 частину спірної
квартири в порядку спадкування, після
задоволення якого, у відповідача
виникне право власності на 1 4 частину
цієї квартири, оскільки ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 передадуть у власність
відповідачу свою частку квартири.

При вирішенні даного позову
суд виходив з наступного.

Так, відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до до ч.1ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд критично ставиться до
позиції відповідача, з приводу
відсутності у позивача права вимоги на
виселення ОСОБА_2 із спірної квартири,
оскільки позивачу належить, лише,
частка цієї квартири. При цьому
відповідачем не надано жодного доказу
в підтвердження, власне, його права
власності чи користування цією
квартирою. Є не доведеним факт
наявності будь-якого права у
відповідача на спірне житло. Пояснення
того, що в майбутньому ОСОБА_2 набуде
права власності на 1 4 частину квартири,
теж, є необґрунтованим. Відсутні докази
шахрайських дій щодо оформлення чи
переоформлення прав на спірну
квартиру. Договір дарування частини
квартири від 05.10.2011 року, за яким
позивач став власником 75 100 частин
квартири, - не оскаржувався.
Відповідачем не надано доказів його
заперечень.

Відповідно до до ч.1ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

На час розгляду даної справи
відповідач не зазначив підстав свого
користування спірним житлом, не довів
свого права на спільне з позивачем
користування квартирою АДРЕСА_1.
Натомість, право власності ОСОБА_1 на
75100 частин зазначеної квартири
відповідачем визнано. Всі заперечення
відповідача будуються на припущеннях
та на, можливому, виникненню в
майбутньому у нього права власності на
1 4 частину цієї квартири.

Отже, оцінюючи наявні докази в
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи, суд дійшов висновку,
що заявлені позивачем вимоги
підлягають до задоволення з наведених
вище підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача розмір судових витрат
по справі, що складаються з судового
збору - 114,70 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.317, 391 ЦК України, ст. 109 ЖК України,
ст. ст. 10, 60, 88, 212 - 215,296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Усунути перешкоди в
користуванні майном ОСОБА_1, а саме -
квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у справі - 114 грн.
70 коп.

Рішення суду може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя О. Я. Ярмола