Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/506/14 Головуючий у 1
інстанції: Лихосенко М.О.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 11» лютого 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про
стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів.

В обгрунтування позову зазначав, що 29
квітня 2012 року ним помилково було
перераховано 1 000,00 грн. на картковий
рахунок ОСОБА_4 Переказ грошей відбувся
в системі «Інтернет-банкінгу», коли в
нього на «робочому столі» його
комп'ютера була відкрита велика
кількість «вікон» та невідомим чином
ці кошти він переказав на рахунок
ОСОБА_4, хоча мав намір переказати їх на
іншій рахунок.

Факт отримання грошових коштів
відповідач не заперечувала, але
отримані від нього кошти в
добровільному порядку не повернула.

Посилаючись на положення ч.1 ст.1213, ст. 536
ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_4 на
його користь безпідставно набуті
грошові кошти у розмірі 1 000,00 грн.,
відсотки за користування безпідставно
набутими грошовими коштами у розмірі
165,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неналежну оцінку
доказів судом, порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За правилами ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виникають за наявності таких вимог: -
необхідно, щоб одна особа набула
(зберегла) майно за рахунок іншої; -
набуття майна однією особою за рахунок
іншої особи відбулось без достатньої
правової підстави, передбаченої
законом або угодою.

Відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином. При цьому,
обов'язок повернути безпідставно
отримане майно є різновидом
цивільно-правової санкції, а не мірою
відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем, відповідно до платіжного
доручення №294628 від 29.04.2012 р.,
перераховано кошти у сумі 1 000,00 грн. на
особистий картковий рахунок НОМЕР_1
відповідача ОСОБА_4 у ПАТ «Дельта Банк».

Як вбачається з електронної переписки
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, позивач звернувся до
останнього з метою реєстрації його в
системі «МММ 2011», що є добровільним
об'єднанням громадян та має ознаки
фінансової піраміди, існування якої не
заборонено законом, реєстрація в якій
відбувається через офіційний сайт
системи в мережі Інтернет. При цьому
ніяких письмових договорів з особою не
укладається, а видається номер
карткового рахунку, на який
відбувається поповнення грошових
коштів, які розподіляються між
учасниками системи МММ.

З метою оформлення зверх дохідного
депозиту строком на півроку, позивач
звернувся до ОСОБА_4 та перерахував на
рахунок відповідача суму в 1 000,00 грн.

Зазначені обставини знайшли
підтвердження в ході розгляду справи в
суді апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав вважати
безпідставно набутими грошові кошти,
перераховані позивачем на рахунок
відповідача.

Довід апеляційної скарги про те, що суд
першої інстанції прийняв до уваги
інформацію з мережі «Інтернет», що є
неналежним доказом в справі, колегія
суддів вважає таким, що не заслуговує
на увагу, оскільки суд першої інстанції
при ухваленні рішення, відповідно до
ст.212 ЦПК України, оцінив докази з
урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК
України про їх належність та
допустимість.

Колегія суддів вважає неприйнятним
довід апеляційної скарги щодо
незастосування судом першої інстанції
до спірних правовідносин вимог ст.1212 ЦК
України, оскільки ані в суді першої
інстанції, ані в суді апеляційної
інстанції позивач не надав належних
доказів помилковості перерахування
коштів на рахунок відповідача замість
перерахування на іншій рахунок.

До того ж, позивачем не надано будь-яких
доказів звернення до відповідача з
вимогою про повернення коштів, які він
начебто помилково перерахував,
незважаючи на те, що з моменту
перерахування коштів до звернення
позивача до суду пройшов рік, жодних
дій щодо повернення своїх коштів
ОСОБА_3 не вчиняв.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків, оскільки
є повторенням обставин, якими позивач
обґрунтовував свої позовні вимоги,
всебічна оцінка яким була дана судом
першої інстанції і зводяться лише до
особистої незгоди з висновками суду
щодо їх оцінки.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 грудня 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: