Справа № 369/4876/14-ц Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/5252/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 9
У Х В А Л А

іменем України

2 жовтня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Білоконь О.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 10
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
Головне управління юстиції у м.Києві
про встановлення факту проживання із
спадкодавцем однією сім'єю, зміну
черговості одержання права на
спадкування та визнання права
власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним вище позовом, який
мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_4, з яким вона із січня 2007 року і до
моменту смерті проживала однією сім'ю
без реєстрації шлюбу. Після смерті
ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 35/100
частин квартири АДРЕСА_1, земельну
ділянку НОМЕР_2 площею 0,06 га в садовому
товаристві «Сотка» Васильківського
району Київської області та автомобіль
ВАЗ-21061 р.н.НОМЕР_1.

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_4 є його сини -
відповідачі у справі, які у
встановленому законом порядку
прийняли спадщину.

Вказувала, що вона як особа, яка
проживала зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (спадкоємець
четвертої черги) у встановлений
законом строк подала заяву до
держнотконтори про прийняття спадщини,
проте нотаріус відмовив у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
пославшись на відсутність належних
документів, які б надавали їй право на
спадкування, в тому числі нарівні із
спадкоємцями першої черги, зокрема
рішення суду про встановлення факту
проживання із спадкорємцем однією
сім'єю не менше п'яти років до часу
відкриття спадщини, нотаріально
посвідченого договору, укладеного між
спадкоємцями щодо зміни черговості або
рішення суду з цього приводу. Вважає, що
відповідно до вимог ст.1259 ЦК України є
підстави для зміни черговості
спадкування і надання їй права на
спадкування разом із спадкоємцями
першої черги, поскільки вона протягом
тривалого часу доглядала та надавала
допомогу спадкодавцеві ОСОБА_4, який
знаходився у безпорадному стані через
свій похилий вік та тяжку хворобу.

У зв'язку з наведеним просила
встановити факт її проживання із
спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім'єю із
січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити
черговість одержання права на
спадкування, визнавши її спадкоємицею
першої черги за законом після смерті
ОСОБА_4 та визнати за нею право
власності на 1/3 частину 35/100 частин
квартири АДРЕСА_1, 1/3 частину земельної
ділянки НОМЕР_2 площею 0,06 га для ведення
садівництва в садовому товаристві
«Сотка» Васильківського району
Київської області та 1/3 частину
автомобіля ВАЗ-21061 р.н.НОМЕР_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 10
липня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким її позов задоволити
в повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення і
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права.
Скаргу мотивує тим, що суд дав невірну
оцінку доказам у справі, зокрема
показам її свідків та наданим нею
фотокарткам, які підтверджують факт
родинних стосунків.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції обгрунтовував свої
висновки відсутністю передбачених
законом підстав для задоволення вимог
ОСОБА_1 При цьому суд виходив з того, що
відсутні підстави для зміни черговості
спадкування і надання позивачці права
на спадкування майна померлого ОСОБА_4
разом із спадкоємцями першої черги
відповідачами у справі, поскільки
недоведено перебування спадкодавця у
безпорадному стані.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до положень ст.ст.1217, 1223, 1258
ЦК України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. У разі
відсутності заповіту право на
спадкування за законом почергово
одержують особи, визначені у ст.1261-1265
цього Кодексу.

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст.1259 ЦК України фізична
особа, яка є спадкоємцем за законом
наступних черг, може за рішенням суду
одержати право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який
заповіту не залишив. Після смерті
ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 35/100
частин квартири АДРЕСА_1, земельну
ділянку НОМЕР_2 площею 0,06 га в садовому
товаристві «Сотка» Васильківського
району Київської області та автомобіль
ВАЗ-21061 р.н.НОМЕР_1.

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_4 є його сини -
відповідачі у справі, які у
встановленому законом порядку
прийняли спадщину, шляхом подачі
відповідної заяви нотаріусу 26 квітня
2013 року.

Позивачка 20 вересня 2013 року подала
заяву про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4 приватному нотаріусу
ОСОБА_5, яка листом від 6 листопада 2011
року

повідомила її про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку із відсутністю будь-яких
документів, які б давали їй право
спадкування після смерті спадкодавця,
в тому числі із спадкоємцями першої
черги, зокрема рішення суду про
встановлення факту проживання із
спадкорємцем однією сім'єю не менше
п'яти років до часу відкриття спадщини,
нотаріально посвідченого договору,
укладеного між спадкоємцями щодо зміни
черговості або рішення суду з цього
приводу.

Також судом встановлено, що позивачка
не надала переконливих доказів про те,
що вона проживала однією сім'єю із
спадкодавцем ОСОБА_4, мала з ним взаємні
права і обов'язки як подружжя, не надала
доказів спільного бюджету та ведення
сімейного побуту.

Крім того, позивачка не надала доказів,
що є передбачені законом підстави для
зміни черговості одержання нею права
на спадкуваня, а саме, що вона протягом
тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу ОСОБА_4, який через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
був у безпорадному стані.

За таких обставин з огляду на
недоведеність позовних вимог суд
обгрунтовано відмовив у їх
задоволенні.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд дав неналежну оцінку доказам
свідків позивачки необгрунтовані,
поскільки свідки дали у справі
загальні покази щодо спільного
проживання, і суд оцінив ці покази
критично про що вказав у рішенні.

Посилання апелянта на висновок
дільничного інспектора
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
у Київській області від 3 травня 2013
року, де вказано, що відповідачі не
будуть перешкоджати забирати
позивачці її речі із квартири не є
доказом проживання позивачки і ОСОБА_4
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини, як і не
свідчать про це надані позивачкою
фотографії із зображеннями застілля.

Посилання апелянта на незаконність
рішення в частині того, що відсутні
підстави для зміни черговості
спадкування у зв'язку із перебуванням
ОСОБА_4 у безпорадному стані через
похилий вік та тяжку хворобу
спростовуються матеріалами справи, з
яких вбачається, що ОСОБА_4 не перебував
у безпорадному стані, сам себе
обслуговував і до смерті працював в ТОВ
«Віндлес» на посаді сторожа. Трудові
відносини припинені з ним у зв'язку із
смертю. Крім того, ОСОБА_4 мав власний
автомобіль, який він самостійно
обслуговував та керував самостійно до
моменту смерті.

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо відмови у позові,
обгрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 10
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :