АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 27
листопада 2013 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення боргу за надання
юридичних послуг.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася у
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за надання юридичних послуг.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 29
серпня 2011 р. між нею та адвокатом ОСОБА_3
було укладено договір про надання
юридичних послуг, за умовами якого
сторони домовилися, що при умови
досягнення позитивного результату по
справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ
«Універсал Банк» про визнання
незаконним підвищення процентної
ставки, встановлення нікчемності умов
договору та зайво переплачених коштів,
вона зобов'язалася сплатити
відповідачу гонорар в сумі 32 000 грн. На
виконання умов договору сплатила в
порядку передплати, відповідачу 16 000
грн.

Зазначала, що ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання за договором не виконав, а
тому просила стягнути з відповідача на
її користь борг за надання юридичних
послуг в сумі 16 000 грн., 4 000 грн. витрат на
юридичну допомогу та 229 грн. 40 коп.
судового збору.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 27 листопада 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
представника позивачки, який підтримав
апеляційну скаргу, представника
відповідача, який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню частково, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 29 серпня 2011 р. між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір
про надання юридичної допомоги, за
умовами якого відповідач зобов'язався
від імені та за рахунок позивачки
представляти її інтереси в справі за
позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Універсал Банк»
про визнання незаконними підвищення
процентної ставки за генеральним
договором про надання кредитних послуг
від 27 березня 2008 р., встановлення
нікчемності умов договору та
повернення зайво переплачених коштів.

Згідно п.2.1 договору, ОСОБА_3 набув права
представляти інтереси позивачки з
правом отримання і подання документів
у її інтересах та вчиняти від її імені
процесуальні дії, передбачені
положеннями ст. ст. 27,44 ЦПК України.

Пунктом 6.1 договору встановлено строк
дії договору до 29.08.2012р. /а.с.5/

Разом з тим, п.4 додатку до договору від
29 серпня 2011р. сторони визначили, що
після підписання додатку до договору
всі інші домовленості і угоди між
сторонами втрачають силу.

Положеннями п.2-5 додатку до договору
встановлено, що за роботу, виконану
повіреним, клієнт зобов'язується
сплатити 32 000 грн., що включає в себе
суму гонорару повіреного і витрати, у
готівковій формі за умови досягнення
позитивного результату по справі.
Позитивним результатом роботи
повіреного за договором є визнання
незаконним підвищення процентної
ставки за генеральним договором про
надання кредитних послуг від 27 березня
2008р., встановлення нікчемності умов
договору та повернення зайво
переплачених коштів. Клієнт авансом
сплачує повіреному у день підписання
договору суму гонорару і витрат, а саме
16 000 грн. у готівковій формі. Залишок
суми гонорару і витрат, а саме 16 000 грн.
клієнт сплачує повіреному не пізніше
ніж за три дні до винесення рішення
судом на його користь. /а.с.6/

З метою виконання умов договору
позивачка в рахунок передоплати
сплатила відповідачу 16 000 грн., про що
свідчить розписка ОСОБА_3 /а.с.6/

Згідно п.5.1 договору у випадку
невиконання, неповного чи
несвоєчасного виконання зобов'язань за
договором сторони несуть повну взаємну
відповідальність і зобов'язані
відшкодовувати одна одній збитки,
спричинені таким невиконанням,
відповідно до чинного законодавства
України.

Матеріали справи свідчать, що ухвалами
Шевченківського районного суду
м. Києва від 20 грудня 2011р. позовну заяву
ОСОБА_2 до ВАТ «Універсал Банк» про
визнання незаконними підвищення
процентної ставки за генеральним
договором про надання кредитних послуг
від 27 березня 2008 р., встановлення
нікчемності умов договору та
повернення зайво переплачених коштів,
визнано неподаною й повернуто
позивачу, а ухвалою того ж суду від 23
жовтня 2012 р. залишено без розгляду на
підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України -
повторної неявки фактично
представника позивача в судове
засідання /а.с.157-158/.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, районний суд, обґрунтовуючи
свої висновки матеріалами цивільної
справи № 2610/3521/2012 Шевченківського
районного суду м. Києва, копії яких
долучено до справи /а.с.91-164/, виходив з
того, що вартість робіт, виконаних
відповідачем в інтересах ОСОБА_2, в сумі
16 000грн., повністю охоплюється обсягом
їх виконання та пов'язані з складанням
позовної заяви, участю відповідача у
двох судових засіданнях та
неодноразовим перенесенням розгляду
справи за його ініціативи у зв'язку з
подачею телеграм, клопотань, а також
підготовкою проекту можливого
судового рішення.

Між тим, з такими висновками суду
першої інстанції повністю погодитися
не можливо.

Так, судом першої інстанції залишено
поза увагою та не дано належної оцінки
у рішенні змісту долученого ОСОБА_3 до
справи розрахунку вартості робіт з
надання ОСОБА_2 юридичної допомоги
/а.с.73/.

Зокрема, ОСОБА_3 вказав про фактичне
виконання ним наступного :

- 1) підготовку позовних
матеріалів протягом 3 год., при вартості
800грн. за 1 год. = 2400грн.

- 2) участь в судових
засіданнях, з урахуванням перенесених 4
судових засідань за ініціативою суду -
4*3год.*800грн.= 9600грн.;

- 3) підготовку проекту
можливого судового рішення - 6
год.*800грн. = 4800грн.

- 4) перенесення засідань
за ініціативою адвоката з огляду часу
на виконання /клопотання, телеграми/ -
3*800грн.=2400грн. /а.с.72/.

Відповідно до поданого ОСОБА_3
розрахунку вартості робіт, ОСОБА_2 не
спростовано твердження відповідача
щодо встановленої ними вартості
підготовки позовної заяви, в сумі 2 400
грн. та вартості однієї години його
участі в судовому засіданні, в сумі 800
грн. /а.с.73/.

Разом з тим, розрахунок вартості робіт
у іншій частині не узгоджується з
даними, які містяться у долученій до
справи копії цивільної справи
№2610/3521/2012 Шевченківського
районного суду м. Києва та суперечить
вимогам закону.

Так, з матеріалів зазначеної справи,
убачається, що ОСОБА_3 з проведених
районним судом по справі п'яти судових
засідань, про час та місце яких
повідомлений належним чином: на 23
квітня 2012 р. /а.с.119-120/, 28 травня 2012 р.
/а.с.121-122/, 30 липня 2012 р., 10 вересня 2012 р.
/а.с.129/ та 23 жовтня 2012 р. /а.с.155/, приймав
участь у розгляді справи лише один раз -
30 липня 2012р. /а.с.127-128/.

Згідно даних журналу судового
засідання від 30 липня 2012р., відповідач
приймав участь у судовому засіданні в
період часу з 12.07 до 12.28, тобто протягом
21 хв., до того ж, розгляд справи було
відкладено за його клопотанням - з
причин наміру уточнити позовні вимоги
/а.с.128/.

Встановлено, що у подальшому, ОСОБА_3
уточнену позовну заяву не подав,
направивши на адресу районного суду 2
заяви про відкладення розгляду справи
у зв'язку з його зайнятістю у іншій
справі /а.с.142-146/, ні 10 вересня 2012р., ні 23
жовтня 2012р. в судові засідання не
з'явився /а.с.129,155/.

Відсутні у справі й будь-які
клопотання, телеграми, які б
підтверджували доводи його
розрахунку про вчинення в інтересах
ОСОБА_2 додаткових дій, що призвели до
додаткових витрат, визначених ним у п.4
розрахунку, в сумі 2 400грн. /а.с.73/.

Встановлено, що ухвала Шевченківського
районного суду м. Києва від 23
жовтня 2012р., якою позовну заяву ОСОБА_2
залишено без розгляду, є чинною
/а.с.157-158/.

Відповідно до вимог ст.12 Закону
України «Про адвокатуру» від 19 грудня
1992р. з наступними змінами, якими суд
керувався під час ухвалення рішення та
який був чинним на дату укладення між
сторонами договору, оплата праці
адвоката здійснюється на підставі угод
між громадянином чи юридичною особою і
адвокатським об'єднанням чи адвокатом.
У разі неналежного виконання доручення
на вимогу громадянина чи юридичної
особи, які уклали договір з адвокатом
чи з адвокатським об'єднанням, внесена
плата повертається їм повністю або
частково, а при виникненні спору - за
рішенням суду.

Отже, звернення ОСОБА_2 з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,
свідчить про наявність між сторонами
спору та ґрунтується на положеннях
Закону України «Про адвокатуру».

Разом з тим, районний суд, хоча і
послався у рішенні на зазначені вимоги
Закону, проте неправильно їх
витлумачив, мотивуючи як підставу
відмови у позові, невикористання
позивачкою передбаченого умовами
договору права попереднього вирішення
питань шляхом переговорів та того, що
договір про надання допомоги є чинним.

Враховуючи викладене, рішення
суду першої інстанції, як постановлене
на неповно з'ясованих обставинах
справи, невідповідністю висновків суду
обставинам справи, з порушенням
матеріального права, підлягає
скасуванню, а по справі слід ухвалити
нове рішення.

З урахуванням поданого відповідачем
розрахунку та обсягу виконаних ним за
договором робіт, колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість сплачених ОСОБА_2
коштів в сумі 2 680 грн., що складається з 2
400 грн. за складання позовної заяви та 280
грн. за участь у судовому засіданні (800
грн.:60 хв.Ч21 хв.=280грн.)

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню, а з ОСОБА_3 за невиконання
умов договору підлягають стягненню
кошти, в сумі 13 320 грн. (16 000 грн.-2 680 грн.),
а також витрати по справі, пов'язані з
оплатою судового збору, в сумі 229 грн.40
коп.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3
на її користь витрат, в сумі 4000грн.,
пов'язаних з оплатою вартості
отриманої нею правової допомоги під
час розгляду даної справи, задоволенню
не підлягають.

Так, положеннями ч.1. ст.88, п.2 ч.2 ст.79 ЦПК
України встановлено, що стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. До судових витрат серед
іншого належать і витрати на правову
допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги.

Матеріали справи свідчать, що
представник позивачки - ОСОБА_1 брав
участь у справі за дорученням, а тому
має процесуальний статус саме її
представника, що передбачено ст.26, 42 ЦПК
України і не може одночасно мати
процесуальний статус особи, яка надає
правову допомогу. Цивільне
процесуальне законодавство не
відносить до судових витрат витрати за
послуги представника у суді.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 27 листопада 2013 року
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за надання юридичних послуг
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
борг за надання юридичних послуг, в
сумі 13 320 грн. та 229 грн. 40 коп.
судових витрат.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/5475/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1354/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Леонтюк Л.К.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.