Справа № 444/1711/13
Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/809/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді -
Копняк С.М.

суддів: -
Мацея М.М., Монастирецького Д.І.

секретар -
Дідусь О.Р.

з участю предстаника відпоідача -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» на
рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 24 жовтня 2013 року
у справі за позовом ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_5
про стягнення в порядку регресу суми в
розмірі 49 000, 00 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_5 про
стягнення в порядку регресу суми в
розмірі 49000, 00 грн.

Рішенням Жовківського
районного суду Львівської області від
24 жовтня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішення суду оскаржив
позивач ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія».

В обґрунтування апеляційною
скарги, посилається на те, що рішення
районного суду є незаконним та
необґрунтованим, оскільки ухвалене при
неповно з»ясованих і не вивчених
обставинах справи та прийняте з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
зокрема судом порушені вимоги ч.1 ст. 57,
ч.1 ст.60, ч.1 ст.64, ч.1 ст.294, ст.979, ч.1 ст.1191
ЦК України, а також ЗУ «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Відповідно до договору від
16.06.2011 року на страховика та
страхувальника (або водія
забезпеченого транспортного засобу)
було покладено ряд обов»язків, в тому
числі, щодо вжиття необхідних дій при
настанні дорожньо-транспортної
пригоди. Сторонами не заперечувався
факт дорожньо-транспортної пригоди,
яка сталася 11.06.2012 року та вину
відповідача, яка встановлена
постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 31.08.2012 року.

За законом позивач
зобов»язаний був виплатити потерпілій
стороні страхове відшкодування, що і
було вчинено. Однак, відповідач у
встановлений законом строк не
повідомив страховика про
дорожньо-транспортну пригоду та не
обґрунтував поважність пропуску
такого.

Оскільки відповідачем ОСОБА_5
неналежно виконано зобов»язання щодо
повідомлення про ДТП, на нього перейшло
право регресної вимоги, як до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Просить рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
24 жовтня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задоволити повністю. Стягнути з
відповідача на користь ПАТ «
Україниська охоронно-страхова
компанія» сплачений судовий збір за
подання апеляційної скарги.

14 лютого 2014 року на адресу
Апеляційного суду Львівської області
поступило клопотання представника АТ
«УОСК» - Мельніченко О.Д., відповідно до
якого, останній просить розглядати
справу без участі представника
апелянта, вимоги, викладені в
апеляційній скарзі підтримує в повному
обсязі.

Згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Тому судова колегія вважає за
необхідне у відповідності з вимогами
ст.305 ЦПК України проводити розгляд
справи у їх відсутності, так як вони
належним чином повідомлені про час та
місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідча
ОСОБА_4 в заперечення мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

За приписами ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення в повній мірі відповідає даним
вимогам.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Права та обов»язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право на
судовий захист.

Згідно ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної
небезпекивідшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове
право,договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об»єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1 Закону України «Про
страхування» встановлено, що
«страхування-це вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів фізичних та юридичних осіб у
разі настання певних подій (страхових
випадків), визначених договором
страхування або чинним законодавством,
за рахунок грошових фондів, що
формування шляхом сплати фізичними
особами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків
страхових премій) та доходів від
розміщення цих фондів».

Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно- правовоївідповідальності
власників наземних транспортних
засобів» - особи відповідальність яких
застрахована, - страхувальник та інші
особи, які правомірно володіють
забезпеченим транспортним засобом
вважається правомірним, якщо інше не
встановлено законом або рішенням суду.

Об»єктом страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов»язані з
відшкодування особою цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров»ю майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 9.2 Закону України «Про
ОСЦПВВНТЗ», передбачено, що «при
настанні страхового випадку, страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих становить 50
000, 00 грн. на одного потерпілого.

Згідно статті 22 Закону України «Про
ОСЦПВВНТЗ» при настанні страхового і
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності
страховика відшкодовує у
встановленому даним Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров»ю, майну третьої
особи.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України
«Про ОСЦПВВНТЗ» після розгляду
страховиком наданих йому визначених у
статті 35 цього Закону документів про
дорожньо-транспортну пригоду
страховик приймає рішення про виплату
страхового відшкодування або відмову у
виплаті страхового відшкодування».

Стеттею 20 Закону України «Про
страхування» передбачено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
характеру, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Згідно ст.1191 ЦК України, особа,
яка відшкодувала, завдану іншою особою,
має право зворотної вимоги (регресу) до
винної особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Статтею 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів»
передбачено, що об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст.6 цього ж Закону,
страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 цього
Закону, при настанні страхового
випадку, страховик, відповідно до
страхових сум відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи.

Встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи, що
16 червня 2011 року між ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_7
було укладено договір обов»язкового
страхування цивільно-правовової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АА/5035195, за яким
було застраховано цивільно-правову
відповідальність водія автомобіля
«Ауді А6» державний номер НОМЕР_3.

Автомобіль «Рено-Дастер», державний
номер НОМЕР_2 було застраховано в «СК
«Універсальна» за договором
добровільного страхування
наземного транспорту №3015/2219/005336.

11.06.2012 року в м.Львові на перехресті
вул.Городоцька - пл.Торгова трапилася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Ауді А6» державний номер
НОМЕР_3, під керуванням відповідача
ОСОБА_5, та автомобіля «Рено-Дастер»,
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_8 В результаті пригоди автомобілі
зазнали значних механічних пошкоджень,
що підтверджено довідкою про ДТП №9019476
від 12.07.2012 року.

Винуватість відповідача ОСОБА_5 в
зазначеному ДТП встановлено
постановою Залізничного районного
суду м.Львова по справі №1309/6432/12 від
31.08.2012 року.

Платіжними дорученнями №276 від
16.01.2013р.; №244 від 15.01.2013р.;№223 від 14.01.2013р.;
№98 від 08.01.2013р.; №70 від 04.01.2013р.; №209 від
11.01.2013р.; №153 від 09.01.2013р.; №314 від 17.01.2013р.
стверджується перерахування ПАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» на користь ПАТ
«СК»Універсальна» коштів в сумі 49000,00
грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд вірно
керувався приписами ст.38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», відповідно до якої
Страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника
або водія забезпеченого
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до п.33.1.4. ст.33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» невідкладно, але не пізніше
трьох робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово на страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону
- МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження
свого транспортного засобу та
пошкодженого майна, контактний телефон
та свою адресу. Якщо водій
транспортного засобу з поважних причин
не мав змоги виконати зазначений
обов'язок, він має підтвердити це
документально.

Із відповіді на претензію від 06.03.2013
року вбачаться, що ОСОБА_5 відразу після
ДТП повідомив про це страхову компанію
і при першій же можливості подав таке
повідомлення в письмовій формі.

Заявою про настання події, що містить
ознаки страхового випадку, із
забезпеченим транспортним засобом
стверджується, що відповідач подав
таку до страхової компанії 15.06.2012 року,
тобто на 4 день після події, а не в межах
трьохденного терміну, як це
передбачено законом.

Однак, із посвідчення про відрядження
вбачається, що відповідач ОСОБА_5 з
12.06.2012 року по 14.06.2012 року перебував у
відрядженні в м.Києві. Колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що причина затримки
відповідачем письмового повідомлення
позивача про настання ДТП є поважною, а
сама затримка незначною - лише на 1 день.
Поважність причини підтверджена
документально.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення ухвалене судом на підставі
наявних у справі доказів, оцінених
судом належним чином кожного окремо на
їх достовірність, допустимість та
достатність, взаємний зв»язок у їх
сукупності; встановлених судом
обставин справи. Висновки суду
ґрунтуються на аналізі зібраних у
справі доказів.

З висновками суду слід
погодитись, оскільки ним правильно
визначено характер спірних
правовідносин та встановлено дійсні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України. Доводи апеляційної скарги ПАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» висновків суду не
спростовують, а тому підстави для її
задоволення та скасування рішення
Жовківського районного суду
Львівської області відсутні.

Керуючись ст.ст.209 ч.3, 303,307 ч.1 п.1,308,313,314
ч.1 п.1,315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
Акціонерного Товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» -
відхилити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 24 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20-ти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Мацей М.М.

Монастирецький Д.І.