АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1072/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 638/8740/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

при секретарі Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 31 жовтня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи - адміністрація
Дзержинського району Харківської
міської ради, Дзержинський районний
відділ у м. Харкові головного
управління Департаменту міграційної
служби України в Харківській області
про визнання осіб такими, що втратили
право користування жилим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИЛА:

27 вересня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про визнання ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
неприватизованою квартирою АДРЕСА_1 та
зняття їх з реєстраційного обліку за
місцем реєстрації за вказаною адресою.

В обґрунтування підстав позову ОСОБА_2
послався на те, що відповідач ОСОБА_3 з
2009 року, а відповідачка ОСОБА_4 - з 2010
року, не проживають у вказаній квартирі
без поважних причин, відповідачка
добровільно переїхала проживати до
бабусі у приватний будинок. Отримавши
ключі від спірної квартири,
відповідачі до неї вселятися не
забажали, їхні речі там відсутні, а
витрат по утриманню житла вони нести не
бажають з 2008 року. З боку позивача
ніяких перепон для проживання
відповідачів у спірній квартирі не
чиниться.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав і не
заперечував проти їх задоволення.
Зазначив, що він дійсно не користується
спірної квартирою.

Відповідачка ОСОБА_4 проти задоволення
позову заперечила з тих підстав, що між
сторонами виникли конфліктні
відносини, внаслідок чого вона не має
можливості там проживати. Пояснила, що
позивач, її батько, без її згоди вселив
до спірної квартири іншу жінку, створив
з нею нову сім'ю, внаслідок чого
кімнату, в якій проживала відповідачка,
було відведено до проживання
малолітньої доньки її батька, ОСОБА_5, а
її речі було викинуто з квартири. Коли
їй вдається залишитися у спірній
квартирі, їй виділяють прохідну
кімнату, проти чого вона заперечує і що
її не влаштовує, на підставі чого вона
звернулася до суду з позовом, розгляд
якого ще триває, про визначення порядку
користування спірною квартирою, в якій
вона бажає проживати і згідна
сплачувати витрати після свого
вселення, чому заважає конфліктна
ситуація, іншого житла у неї не має.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 31 жовтня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 було задоволено
частково. Визнано ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1. Зобов'язано Дзержинський
районний відділ у м. Харкові ГУ
Департаменту міграційної служби
України в Харківській області зняти
ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за
вказаної адресою.

У задоволенні позовних вимог в іншій
частині було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням в
частині відмови у задоволенні позову,
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі поставив
питання про його зміну і ухвалення
нового рішення про повне задоволення
позову, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, які мають
значення по справі і на які позивач
посилався на обґрунтування своїх
вимог; недоведеність обставин про
відсутність відповідачки ОСОБА_4 у
спірній квартирі з поважних причин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; безпідставне не
застосування норм ст. 72 ЖК України.

Судова колегія відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне у її задоволені відмовити з
наступних підстав.

Оскільки рішення районного суду в
частині, в якій було задоволено позов
ОСОБА_2 не оскаржується, то в цій
частині воно й не перевіряється.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України член
сім'ї наймача, при наявності спору, може
бути визнаний судом таким, що втратив
право користування жилим приміщенням,
лише у випадку якщо його тимчасова
відсутність понад встановлені законом
у даному випадку строк шість місяців не
має поважних причин.

Судом правильно встановлено, що на день
виникнення спірних правовідносин
позивач є основним наймачем квартири
АДРЕСА_1., а відповідачка ОСОБА_4, як його
донька і член сім'ї, зареєстрована за
вказаною адресою. Після вирішення
судом на її користь спору з позивачем
про усунення перешкод у користуванні
вказаним жилим приміщенням, у січні 2012
року відповідачка отримала ключі,
однак на день звернення до суду з цим
позовом не може туди вселитися з огляду
на триваючий між сторонами конфлікт,
який виник в результаті вселення
позивачем без дозволу відповідачки до
спірної квартири жінки, з якою він
створив сім'ю, у них народилася донька
ОСОБА_5, якій для проживання була
виділена ізольована кімната, внаслідок
чого між сторонами по іншій справі
розглядається спір про порядок
користування квартирою. Про наявність
цього конфлікту свідчить той факт, що
за позовом відповідачки ОСОБА_2
рішенням суду дружину позивача було
виселено зі спірної квартири, позивач
ОСОБА_2 був зобов'язаний судом не чинити
перешкоди в користуванні цим житлом
шляхом видачі ключів від вхідних
дверей цієї квартири.

Оскільки з отриманням ключів конфлікт
між сторонами не був вичерпаний, і
позивач не надає реальної можливості
проживати відповідачці у спірній
квартирі, її відсутність у квартирі з
січня 2012 року по день звернення до суду,
27 вересня 2012 року, має тимчасовий
характер і поважні причини, тому
районний суд обґрунтовано та
відповідно до ст. 71 ЖК України дійшов
висновку про те, що позивачка зберегла
право користування цим житлом і тому
передбачені наведеними нормами ЖК
України підстави для її виселення
відсутні .

Судова колегія відхиляє доводи скарги,
за їх безпідставністю і звертає при
цьому увагу на те, що проживання
відповідачки у своєї бабусі має
тимчасовий характер і окрім конфлікту
з батьком, було обумовлено наданням
бабусі допомоги, якої вона в той час
потребувала, як це вбачається з наявних
в матеріалах справи медичних довідок
(а.с. 48, 64).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 319-325 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 31 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак протягом двадцяти днів після
набрання законної сили може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: