Номер провадження: 22-ц/785/9775/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Комаровської Н.В.,
Короткова В.Д..

з участю секретаря - Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення
факту прийняття спадщини , визнання
частково недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом , за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Київського районного суду м.Одеси від
19.09.2014 року,

встановила:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом про
встановлення факту прийняття
спадщини , визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом та разом з позовною заявою
надала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 19.09.2014 року заяву позивача
ОСОБА_2 про забезпечення позову
задоволено.

З метою забезпечення позову накладено
арешт на:

- 12 частину житлового будинку , що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалу Київського районного
суду м. Одеси від 19.09.2014 року про
забезпечення позову з підстав
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги, заперечень на них, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а ухвала суду
першої інстанції зміні з наступних
підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Суд першої інстанції задовольняючи
заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову
виходив з того,що оскільки між
сторонами виник спір відносно
нерухомого майна,тому незабезпечення
позову може ускладнити або зробити
неможливим виконання рішення суду .

Проте повністю з висновками суду
першої інстанції погодитися не можна
,з наступного .

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, забороною вчиняти
певні дії.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

З виділених матеріалів справи
вбачається ,що у вересні 2014 року
позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом про встановлення факту
прийняття спадщини , визнання
частково недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом та разом
з позовною заявою надала заяву про
забезпечення позову.

Ухвалою Київського районного суду
м.Одеси від 19.09.2014 року провадження у
справі відкрито.

Ухвалою Київського районного суду
м. Одеси від 19.09.2014 року заяву позивача
ОСОБА_2 про забезпечення позову
задоволено.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
18.07.2014 року ,свідоцтв про право на
спадщину за законом від 18.07.2014 року
,ОСОБА_3 належить 1120 частин спірного
домоволодіння.

Матеріали виділеної справи не
містять доказів належності
відповідачу 12 частини спірного
домоволодіння.

Суд першої інстанції не врахував
уваги на вищенаведене ,не встановив
дійсну частку належного ОСОБА_3
спірного майна та помилково наклав
арешт на 12 частину спірного
домоволодіння ,яка не належить
відповідачу.

Колегія суддів, з врахуванням
роз'яснень Постанови ПВСУ від 22.12.2006 N 9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» вважає, що заява
ОСОБА_2 про забезпечення позову є
частково обґрунтованою та такою, що
частково відповідає вимогам ст. 151-152
ЦПК України та підлягає задоволенню в
частині вимог про накладення арешту на
1120 частини спірного нерухомого майна,
оскільки позивачем оспорюється право
власності на 12 частину спірного
нерухомого майна, що належало
померлому .

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
того,що позивачем не надані докази
наміру відповідача відчужити
спірний будинок , не заслуговують на
увагу , оскільки 1120 частини спірного
будинку зареєстровано за
відповідачем та відповідач на час
вирішення спору є власником зазначеної
частини спірного будинку . Відповідач
,як власник нерухомого майна може
скористатися правом на власний розсуд
розпорядитися нерухомим майном не
повідомляючи про це позивача .

Оскільки спір виник саме з підстав
належності частини успадкованого
відповідачем спірного будинку ,тому
до вирішення спору , суд першої
інстанції вірно виходив з доцільності
обмеження відповідача у праві
відчуження частини спірного будинку ,
незалежно від наявності чи
відсутності у відповідача наміру
відчужити спірний будинок.

Доводи апеляційної скарги щодо
безпідставності позовних вимог та
пред'явлення позивачем позову до
неналежного відповідача не
заслуговують на увагу , оскільки при
вирішенні питання про застосування
заходів забезпечення позову , суд не
розглядає спір по суті .

За таких підстав , відповідно до п.2 ч.1
ст. 312 ЦПК України ,ухвала суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
розміру частки спірного майна на яке
був накладений судом першої інстанції
арешт.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.2 ст.312, 315,319 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3,подану через
представника ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу Київського районного суду
м.Одеси від 19.09.2014 року змінити в
частині розміру частини житлового
будинку та абзац перший резолютивної
частини ухвали суду викласти в
наступній редакції .

« Накласти арешт на 1120 частин
житлового будинку ,розташованого за
адресою : АДРЕСА_1,що належить на праві
власності ОСОБА_3 ,до розгляду справи
по суті».

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

В.М. Гончаренко

В.Д. Коротков