Справа № 495/9090/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року

м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання ОСОБА_1

про забезпечення позову до подання
позовної заяви

В С Т А Н О В И В :

21.11.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту –
заявник) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
клопотанням про забезпечення позову до
подання позовної заяви.

Дане клопотання ОСОБА_1 мотивує тим, що
має намір звернутися до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, а саме: 17/100
частин житлового будинку,
розташованого за адресою: Одеська
область, м. Білгород-Дністровський, вул.
Орджонікідзе, 17, що підтверджується
довідкою КП «Білгород-Дністровське
БТІ» №1825 від 19.11.2014 року та автомобілю
НОМЕР_1, які були придбані під час шлюбу,
але власником у реєстраційних
документах значиться ОСОБА_2

За твердженням ОСОБА_1, на даний час
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення в
майбутньому у випадку відчуження
ОСОБА_2 17/100 частин житлового будинку та
автомобілю в період розгляду справи в
суді.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про
забезпечення позову, суд дійшов
висновку про повернення такого
клопотання, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 151
Цивільного процесуального кодексу
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: 1) причини, у
зв’язку з якими потрібно забезпечити
позов; 2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову (ч.2
ст.151 ЦПК України).

Частиною третьою ст.151 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.4 ст.151 Цивільного
процесуального кодексу України, за
заявою заінтересованої особи суд може
забезпечити позов до подання позовної
заяви з метою запобігання порушенню
права інтелектуальної власності. До
заяви про забезпечення позову
додаються документи та інші докази, які
підтверджують, що саме ця особа є
суб'єктом відповідного права
інтелектуальної власності і що її
права можуть бути порушені у разі
невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Між тим, як вбачається з клопотання
ОСОБА_1 про забезпечення позову, єдиною
підставою для його задоволення
зазначено, що на даний час існує
загроза невиконання судового рішення в
майбутньому, у випадку відчуження
ОСОБА_2 17/100 частин житлового будинку та
автомобілю в період розгляду справи в
суді.

В свою чергу, в порушення пунктів 2, 3
частини другої статті 151 Цивільного
процесуального кодексу України, пункту
4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», ОСОБА_1:

- не визначено належним чином та не
підтверджено будь-якими доказами
обґрунтування необхідності виду
забезпечення позову, який належить
застосувати;

- не наведено інших (взагалі будь-яких)
відомостей, потрібних для забезпечення
позову;

- не представлено жодних доказів на
підтвердження своїх вимог, які б
свідчили, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Відсутність зазначених вище
відомостей, обґрунтувань та будь-яких
доказів позбавляє суд дійти висновку
про наявність достатньо
обґрунтованого припущення, що невжиття
заходів забезпечення позову може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Крім того, як було вище зазначено,
ОСОБА_1 звернулася до суду з
клопотанням про забезпечення позову до
подання позовної заяви про поділ
спільного майна подружжя.

Між тим, зі змісту ч.4 ст.151 Цивільного
процесуального кодексу України
вбачається, що за заявою
заінтересованої особи суд може
забезпечити позов до подання позовної
заяви лише з метою запобігання
порушенню права інтелектуальної
власності та до відповідної заяви про
забезпечення позову додаються
документи та інші докази, які
підтверджують, що саме ця особа є
суб'єктом відповідного права
інтелектуальної власності і що її
права можуть бути порушені у разі
невжиття заходів забезпечення позову.

Проте, ОСОБА_1 не додано до клопотання
документів та інших доказів, які
підтверджують, що саме вона є суб'єктом
відповідного права інтелектуальної
власності і що її права можуть бути
порушені у разі невжиття заходів
забезпечення позову, а напроти ОСОБА_1
зазначено про намір подати позов про
поділ спільного майна подружжя.

У відповідності до частини восьмої
статті 153 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, встановивши, що
заяву про забезпечення позову подано
без додержання вимог статті 151 цього
Кодексу, повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про повернення
клопотання ОСОБА_1 про забезпечення
позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 209, 210 Цивільного
процесуального кодексу України, суд –

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення
позову до подання позовної заяви –
повернути заявнику.

Повернути ОСОБА_1 (67700, Одеська область,
м. Білгород-Дністровський, вулиця
Орджонікідзе,17, ідентифікаційний номер
відсутній) сплачений, згідно квитанції
№ 7843 від 19.11.2014 року, судовий збір в сумі
121 (сто двадцять одна) гривня 80
(сімдесят) копійок.

Зобов'язати фінансовий орган – УДКСУ у
Білгород-Дністровському районі
Одеській області (ЄРДПОУ 37894104; МФО 828011;
адреса 67700, м. Білгород-Дністровський,
вул. Першотравнева,76) повернути ОСОБА_1
(67700, Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, вулиця
Орджонікідзе,17, ідентифікаційний номер
відсутній) сплачений, згідно квитанції
№ 7843 від 19.11.2014 року, судовий збір в сумі
121 (сто двадцять одна) гривня 80
(сімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Одеської області
через Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області.

Суддя

В.В. Мишко