Справа № 439/197/13
Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/783/439/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

при секретарі : Гацій
І.І.

З участю: представників позивачки
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, апелянта ОСОБА_4,
відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_4
на рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 15 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5
про поділ майна подружжя та зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ
майна подружжя,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Бродівського
районного суду Львівської області від
15 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_6
до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя
задоволено частково.

Визнано майно, а саме: автомобіль Опель
ВІВАРО д.н.з. НОМЕР_1 спільною частковою
власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без його
реального поділу із визначенням
ідеальних часток по ? за кожним.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна
подружжя відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про поділ майна подружжя
задоволено частково.

Визнано майно, а саме: житловий будинок
за адресою АДРЕСА_1; автомобіль марки
ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_2; телевізор марки
Самсунг CS-29Z58HPS-29, холодильник-вітрину
б/у польського виробництва та
морозильну камеру б/у польського
виробництва- спільною частковою
власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без його
реального поділу із визначенням
ідеальних часток по ? за кожним.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна
подружжя відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_6 та
ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_6
зазначає, що не погоджується з даним
рішенням, вважає його неправомірним та
необґрунтованим, таким, що не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Постановляючи рішення, суд вийшов за
межі позовних вимог і виділив за
кожним із подружжя по ? ідеальної
частки із спільного майна без його
реального поділу, хоч таких позовних
вимог не було у жодному із позовів.

Судом грубо порушено вимоги ч.2 ст. 71
Сімейного кодексу України.

Не дивлячись на те, що автомобіль ОПЕЛЬ
ВІВАРО, автомобіль ВАЗ-2108, телевізор
САМСУНГ, холодильник-вітрина є
неподільними речами, суд їх поділив, не
вказавши при цьому, яка саме частина
реально з цих речей належить кожній із
сторін.

Судом не взято до уваги і той факт, що
автомобіль марки ВАЗ-2108 куплений за
кошти її матері ОСОБА_3, що було
встановлено в судовому засіданні.

Судом неправильно визначено частку на
житловий будинок АДРЕСА_1 в розмірі по ?
ідеальних часток за кожним, але в ході
судового розгляду встановлено, що
даний будинок куплений за кредитні
кошти, оформлені на ім»я ОСОБА_6 та не
дивлячись на те, що станом на 15 жовтня
2013 року заборгованість по даному
кредиту в банку становить більше 14
тисяч доларів США, і в період з жовтня
2012 року по даний час кредит сплачувала
вона сама, суд поділив це майно порівну,
не поклавши на ОСОБА_5 жодних
обов»язків по виплаті даного кредиту.

Просить скасувати оскаржуване рішення
суду та постановити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі, у задоволенні
зустрічних позовних вимог відмовити.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі зазначає,
що постановленим рішенням суду
порушені його майнові права. В
мотивувальній частині рішення, а саме
на арк. 3 рішення в абзаці 11 судом
вирішено питання про його права та
обов»язки без залучення його стороною
чи третьою особою в даній справі,
наступного змісту: «За таких обставин,
у суду немає жодних правових підстав
вважати, що 6000 доларів США, які були
отримані особисто ОСОБА_5 були отримані
ним як позика у ОСОБА_4 з умовою її
повернення.

З такими висновками суду не
погоджується, вважає їх неправомірними
та необґрунтованими.

Просить змінити оскаржуване рішення
суду і виключити з мотивувальної
частини рішення 11 абзац на аркуші 3
судового рішення наступного змісту:
«За таких обставин, у суду немає жодних
правових підстав вважати, що 6000 доларів
США були отримані особисто ОСОБА_5, були
отримані ним як позика у ОСОБА_4 з
умовою її повернення».

Заслухавши пояснення представників
позивачки адвоката ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення з приводу
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5,
пояснення ОСОБА_4 на підтримання
доводів його апеляційної скарги,
вивчивши матеріали цивільної справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_6 підлягає до часткового
задоволення, апеляційна скарга ОСОБА_4-
до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що сторони по справі
колишнє подружжя, які перебували у
зареєстрованому шлюбі з 24.04.2004р. по
03.12.2012 року.

Рішенням Бродівського районного суду
Львівської області від 20.11.2012 року шлюб
між сторонами розірвано.

За час спільного подружнього життя
сторони набули певне майно, яке в
добровільному порядку не можуть
поділити, вважаючи кожний з них, що це
його особисте .

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 Сімейного кодексу України
передбачено, що об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.
Об»єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя. Якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім»ї, то
гроші, інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані ним за цим
договором, є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Матеріалами справи, судом та
поясненнями сторін по справі
встановлено, що сторони за час
спільного подружнього життя нажили
таке майно, що підлягає поділу, а саме:

- автомобіль ВАЗ 2108 д.н.з.НОМЕР_2 1986 року
випуску вартістю 16 000 грн.;

- телевізор марки «Самсунг» вартістю
2698,15 грн.;

- холодильні вітрини та холодильна
камера загальною вартістю 6 600,00 грн;

- автомобіль «Опель Віваро» д.н.з.НОМЕР_1
вартістю 56 000 грн.

Крім цього, сторонами по справі за
кредитні кошти було придбано житловий
будинок разом з господарськими
будівлями. Вартість житлового будинку
81 929 грн. (а.с.184). Сума отриманого кредиту
становила 15 000 доларів США. Кредитний
договір № 014/0642/55255 від 08 лютого 2008 року
та кредитний договір № 014/0642/74/26664 від
22.07.2011 року оформлені на позивачку
ОСОБА_6 ( а.с. 132-154).

При визначенні частки, що підлягає
поділу за придбаний житловий будинок,
суд бере до уваги суму сплаченого тіла
кредиту за час подружнього життя
сторонами .

Представленими суду розрахунками
банку «Райффайзен Банк Аваль»
визначено, що сторонами сплачено за
період з 08.03.2008 року по 08.07.2011 року 1 278,24
долари США, що становить 10 405, 73 грн. тіла
кредиту. (Розрахунок заборгованості за
кредитним договором № 014/0642/74/26664 від
22.07.2011 року та розрахунок
заборгованості за кредитним договором
№ 014/0642/74/55255 від 08.02.2008 р. а.с.155-158)., решту
сплаченої суми становлять відсотки,
які не враховуються судом при
визначенні вартості спільно нажитого
майна.

За таких обставин, судом приймається до
уваги сплачена сума тіла кредиту за
житловий будинок, що становить 10 405, 73
грн.

Суд не приймає до уваги пояснення
позивачки, що автомашина ВАЗ-2108, 1986 року
випуску є її особистою власністю,
оскільки куплена за кошти її матері
ОСОБА_3 Із матеріалів справи
встановлено, що автомашина куплена в
шлюбі, доказів дарування грошей чи
пересилання коштів, чи інше особисто
для позивачки ОСОБА_6 для купівлі
автомашини судом не здобуто, а
позивачкою не представлено. Пояснення
свідка ОСОБА_3 в цій частині позовних
вимог суд не приймає до уваги.

Щодо автомобіля «Опель Віваро» д.н.з.
НОМЕР_1, такий куплений сторонами в
шлюбі за позичені гроші у ОСОБА_4 та
ОСОБА_10 з метою перепродажі в
майбутньому для отримання сім»єю
прибутку, чого сторони по справі не
заперечили та наведене
підтверджується поясненнями апелянта
ОСОБА_4

Щодо іншого спільно нажитого майна, яке
сторонами по справі пред»явлено для
поділу у позовних вимогах, спору щодо
його походження чи визнання особистим
майном немає.

Отже, згідно вартості спільно нажите
майно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 становить:

-житловий будинок-10 845,45 грн.

-автомашина «Опель Віваро»- 56 000 грн.

-автомашина ВАЗ-2108- 16 000 грн.

-телевізор «Самсунг» 2698 грн.

-холодильні вітрини та камера -6 000 грн.

Всього вартість спільно нажитого
майна, що підлягає поділу становить 91
543,46 грн.

Відповідно до ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Отже, кожному із сторін належить із
спільно нажитого майна, майно на суму 45
771, 80 грн.( 91 543,46 : 2= 45 771, 80 грн.).

Вирішуючи спір, суд помилково прийшов
до висновку, що спільно нажите ОСОБА_6
та ОСОБА_5 не підлягає поділу, не
врахував при цьому, що у відповідності
до ст.71 п.4 СК України сторони згідні
отримати грошову компенсацію.

Крім цього, суд вийшов за межі позовних
вимог, визначивши ідеальні частки
кожного із подружжя по ? частини без
реального поділу в той час, коли
сторони таких вимог не ставили.

Згідно ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни є невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Виходячи із встановленого вище,
колегія суддів вважає за можливе
розділити спільно нажите майно сторін
таким чином: позивачці ОСОБА_6 залишити
у власності житловий будинок за який
оплачено тіло кредиту 10 845, 45грн. і на
яку покладено згідно кредитних
договорів подальша сплата кредиту,
залишити у власності автомобіль ВАЗ-2108
вартістю 16 000грн; телевізор «Самсунг» 2
698,15 грн. , холодильні вітрини та камеру
вартістю 6 000 грн - всього майна вартістю
35 543, 60 грн.

Відповідачу по справі ОСОБА_5 залишити
автомашину «Опель-Віваро» н.з. НОМЕР_1,
свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії
НОМЕР_3 видане на ОСОБА_5 вартістю 56 000
грн.

Отже, різниця у відступленні рівності
часток становить 10 228, 20 грн.( 45 771,80 - 35
543,60 = 10 228,20 грн.).

Щодо доводів апеляційної скарги
ОСОБА_4, то матеріалами справи
встановлено та не заперечили цього
сторони, що ОСОБА_4 позичив дітям ОСОБА_6
та ОСОБА_5 6( шість) тисяч доларів США для
придбання автомашини «Опель Віваро» з
метою перепродажі в майбутньому та
отримання ними прибутку для своєї
сім»ї.

За таких обставин, суд не вправі був у
мотивувальній частині рішення
висловлювати свій висновок, що у суду
немає жодних правових підстав вважати,
що 6 000 тисяч доларів США, які були
отримані особисто ОСОБА_5, були
отримані ним як позика у ОСОБА_4 з
умовою її повернення ( а.с.213)., оскільки
такий висновок суперечить
встановленим обставинам справи та
поясненням сторін і підлягає
виключенню із мотивувальної частини
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1
п.п.3,4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 15 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким поділити спільно нажите майно
колишнього подружжя, присудивши у
власність:

ОСОБА_6 житловий будинок ОСОБА_4 за який
за рахунок спільних коштів подружжя
було сплачено 10 845 грн.45 коп.;

-автомобіль ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_2 1986 року
випуску вартістю 16 000 грн.;

-телевізор марки «Самсунг» вартістю 2698,
15 грн;

-холодильні вітрини та камеру
загальною вартістю 6 000 грн.- всього
майна на суму 35 543 грн.60 коп.

ОСОБА_5 залишити у власності автомобіль
«Опель Віваро» д.н.з.НОМЕР_1 вартістю 56
000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
грошову компенсацію за різницю у
вартості присудженого майна в розмірі
10 228 грн.20 коп.

Виключити із резолютивної частини
рішення (арк.3 абз.11) висновок суду про
те «що немає жодних правових підстав
вважати, що 6 000 доларів США, які були
отримані особисто ОСОБА_5 , були
отримані ним як позика у ОСОБА_4 з
умовою її повернення».

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин