АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/857/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черновський Г.В. Доповідач -
Слоквенко Г.П.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого: - Слоквенка Г.П.,

Суддів: - Максюти Ж.І.,
Кочкової Н.О.,

при секретарі: Пантелеєвій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
14 листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ПАТ «Родовід Банк»
звернулось до суду з даним позовом
посилаючись на те, що між ВАТ „Родовід
Банк", правонаступником якого є ПАТ
„Родовід Банк", та відповідачем ОСОБА_5
16.05.2007 року був укладений кредитний
договір № 35.1/СЖ-135.07.1, за умовами якого
банк відкрив позичальнику
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 40 000,00 доларів США на
споживчі потреби, зі сплатою 15% річних
за користування кредитними коштами,
терміном повернення - до 15.05.2010 року
включно.

На забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором, 16.05.2007
року між ВАТ „Родовід Банк" (ПАТ
„Родовід Банк"), та ОСОБА_6 був
укладений договір поруки. У зв'язку з
неналежним виконанням ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором №
35.1/СЖ-135.07.1 від 16.05.2007 року станом на
15.04.2013 року утворилась заборгованість
перед банком у сумі еквівалентній на
день розрахунку 722 101,45 грн., яка
складається з: простроченої
заборгованості за кредитом у сумі 319
694,82 грн., відсотків за користування
кредитом (в тому числі прострочені) у
сумі 51 806,79 грн., пені у сумі 350 599,84 грн., а
також судовий збір у сумі 3 441,00 грн., а
разом - 725 542, 45 грн., яку позивач просив
стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
а також покласти на них судові витрати

( а.с.2-3).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14 листопада 2013
року позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк»
задоволені в повному обсязі( а.с.103-105).

В апеляційній скарзі відповідачі,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просили скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.( а.с.109-114).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 16.05.2007
року між ВАТ „Родовід Банк",
правонаступником якого є ПАТ „Родовід
Банк", та ОСОБА_5 укладений кредитний
договір №35.1/СЖ-135.07.1, за умовами якого
банк відкрив позичальнику
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 40 000,00 доларів США на
споживчі потреби, зі сплатою 15% річних
за користування кредитними коштами по
15.05.2010 року включно.

На забезпечення виконання зобов'язань
за умовами кредитного договору №
35.1/СЖ-135.07.1 від 16.05 2007 року, між банком та
ОСОБА_6 було укладено договір поруки.
Відповідно до п. 3.4. кредитного договору
№35.1/СЖ-135.07.1 від 16.05 2007 року, в якості
забезпечення виконання позичальником
своїх зобов'язань щодо погашення
заборгованості за кредитом, сплати
процентів за користування грошовими
коштами, пені за несвоєчасну сплату
процентів, штрафу, а також
відшкодування збитків у зв'язку з
порушенням умов кредитного договору.
Згідно із п. 1.1 договору поруки від
16.05.2007 року укладеного між банком та
ОСОБА_6 поручитель зобов'язується
солідарно відповідати перед банком у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань ОСОБА_5

Задовольняючи позов, суд 1
інстанції виходив з того, що ОСОБА_5
свої зобов'язання за кредитним
договором № 35.1/СЖ-135.07.1 від 16.05.2007року,
укладеним між ним та позивачем, а
відповідач ОСОБА_6 - зобов'язання за
відповідним договором поруки, не
виконали вчасно та належним чином, і
тому суд вважав за необхідним стягнути
солідарно з відповідачів на користь
позивача заборгованість за вказаним
кредитним договором, яка станом 15.04.2013
року складала 722 101,45 грн., та
складається з: простроченої
заборгованості за кредитом у сумі 319
694,82 грн., відсотків за користування
кредитом (в тому числі прострочені) у
сумі 51 806,79 грн., пені у сумі 350 599,84 грн., а
також судовий збір у сумі 3 441,00 грн., а
разом - 725 542, 45 грн., задовольнивши таким
чином позов у повному обсязі.

Проте з такими висновками суду повною
мірою погодитись не можна.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. А відповідно до ч. 1
ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, і в установлений строк
(ст.. 530 ЦК України). Зокрема згідно із
п.п. 4.1 кредитного договору ОСОБА_5
зобов'язався повернути одержаний
кредит згідно з умовами цього договору
не пізніше 15.05.2010 року шляхом внесення
готівкою чи перерахування зі свого
поточного рахунку на рахунок, вказаний
у п. 1.2. кредитного договору.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Із
договору поруки, зокрема п.п. 4.1
вбачається, що договір набуває
чинності з моменту його

підписання сторонами і втрачає
чинність після повного погашення
позичальником та /або поручителем
заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

На виконання умов зазначеного вище
кредитного договору банк неодноразово
звертався до ОСОБА_6 та ОСОБА_5, з
вимогами повернення кредиту, сплати
процентів за його користування ( а. с.
17-19).

Такі вимоги не були виконані, тому банк
звернувся з вимогами до боржника та
поручителів безпосередньо до суду.

Такі дії банку не суперечать вимогам
закону.

В пункті 24 постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
при вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов»язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов»язань за цим
договором строк пред»явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов»язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання
зобов»язання у повному обсязі або у
зв»язку із застосуванням права на
повернення кредиту достроково. Таким
строком не може бути лише несплата
чергового платежу.

Пред»явленням вимоги до поручителя є
як направлення/вручення йому вимоги
про погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред»явлення до нього
позову. При цьому в разі предявлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов»язання.

Таким чином, посилання в апеляційній
скарзі на не застосування до спірних
правовідносин норм ч. 4 ст. 559 ЦК України
- не основані на законі. Строк виконання
основного зобов'язання не настав, тим
більш пунктом 4.1 договору поруки від 16
травня 2007 року, укладених між банком та
ОСОБА_6, визначено, що «договір втрачає
чинність після повного погашення
заборгованості за Кредитним
договором», а момент початку
обчислення шестимісячного строку від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання, ще не наступив.

У той же час, рішення суду у частині
стягнення пені за несплату відсотків,
пені за порушення строку повернення
кредиту ухвалено з порушенням п.1 ч.2 ст.
258 ЦК України, яка встановлює
спеціальну позовну давність - 1 рік - до
вимог про стягнення штрафу (пені). У
зв'язку із цим рішення суду підлягає
зміні, а суми пені зменшенню, оскільки
стороною відповідача у суді 1
інстанції заявлено клопотання про
застосування строку позовної давності
(а.с. 81-82) та клопотання про зменшення
розміру неустойки (а.с. 97-98), а суд 1
інстанції ці клопотання не розглянув,
жодним чином не мотивуючи відмову у їх
розгляді.

Із матеріалів справи ( а.с.5) вбачається,
що у межах строку позовної давності за
період з 15 квітня 2012 року по 15 квітня 2013
року сума пені, згідно до п.5.4.
Кредитного договору, за порушення
строку повернення кредиту складає
11999,05доларів США

(36720,40 доларів США - сума пені за період з
26.03.2010 по 15.04.2013 : 1117 днів = 32,874 (в день) х 365
днів), що в гривневому еквіваленті за
курсом НБУ - 7,993, дорівнює - 95908,45
гривень. А пені за несвоєчасну сплату
відсотків 2117,95 доларів США (6481,52. - сума
пені за період з 26.03.2010 по 15.04.2013: 1117 днів
= 5,802 (в день) х 365 днів) ), що в гривневому
еквіваленті за курсом НБУ - 7,993,
дорівнює - 16928,80 гривень.

Не можна погодитись з рішенням суду і в
частині солідарного стягнення з
відповідачів сплаченого позивачем
судового збору у розмірі 3 441 грн.00 коп.
Так, згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Вказана
норма права не передбачає стягнення
судових витрат у солідарному порядку,
тому рішення суду в цій частині згідно
із п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає
зміні, а судові витрати - стягненню у
дольовому порядку: по 1720 грн. 50 коп. з
кожного, оскільки позивачем сплачено
судовий збір у сумі 3441 гр. 00коп. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 209, 303, 309, 316 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
-задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14 листопада 2013
року змінити

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14 листопада 2013
року -

змінити, зменшивши суму пені за
несплату відсотків, яка підлягає
стягненню солідарно із ОСОБА_5, ОСОБА_6
на користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» з 57093,67 грн.
до 16928,80 грн., пені за порушення строку
повернення кредиту із 293506,15 грн. до 95908,45
гривень, а загальної суми
заборгованості за кредитним договором
№ 35.1/СЖ-135.07.1 від 16.05.2007 року із 722 101,45
грн. до 432532,07 грн., вказавши, що судовий
збір підлягає стягненню із ОСОБА_5,
ОСОБА_6 у дольовому порядку: по 1720,50 гр.
з кожного.

В іншій частині рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
14 листопада 2013 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: