4 березня 2014 року
Добропільський міськрайонний
суд Донецької області в складі:
Головуючого - судді Тітової
При секретарі Михайловській
За участю позивача ОСОБА_1
Представника позивача ОСОБА_2
Відповідача ОСОБА_3
Представника відповідача
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Добропілля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, 3-я особа ОСОБА_5 , про визнання
особи такою , що втратила право
користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 14 січня 2014 року
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3
про визнання його таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
квартири АДРЕСА_1 , у відповідності до
Заявою від 4 березня 2014 року
позивач ОСОБА_1 уточнила правову норму
і просила визнати відповідача таким,
що втратив право користуванням
вказаним жилим приміщенням , на
підставі ст.. 107 ЖК України.
Позивач зазначила та в судовому
засіданні на підтримання своїх
позовних вимог пояснила , що з 1982 року
вони з відповідачем перебували в
зареєстрованому шлюбі і за час
сімейного життя отримали у
користування на підставі ордеру від 26
січня 1989 року житло в АДРЕСА_1.
Шлюб розірвано 18 серпня 2008
Після припинення сімейних
відносин відповідач покинув квартиру
, але залишається в ній зареєстрований.
Між тим, ніякої участі в утриманні
житла та підтриманні його стану не
приймає, витрати на комунальні послуги
не несе , ним не цікавиться .
Вказує на те, що відповідач вибув
на інше місце проживання до своєї
матері в Дніпропетровську область , там
постійно проживає в будинку своєї
матері , здійснює ремонт , працює.
Вона має намір приватизувати
спірне житло , щоб мати гарантію для
забезпечення своїх дітей .
Відповідач ОСОБА_3 позов не
визнав та пояснив, що після розлучення
він у 2008 році поїхав на заробітки в
Москву і в квартиру більше не
повертався , оскільки з 2010 року став
проживати в смт. Славгород
Дніпропетровської області з мамою в
її будинку, там же працевлаштувався.
Посилається на те, що проживання у
матері є тимчасовим, оскільки вона
через свій похилий вік та стан здоров»я
потребує стороннього догляду . Деякий
час він платив за спірну квартиру ,
хоча підтвердити цей факт
документально не може , але в квартиру
не навідувався, участі в ремонті не
приймав і коштів на це не надавав,
спілкувався лише з дітьми по телефону.
3-я особа ОСОБА_5 дочка сторін в
судове засідання не прибула , направила
заява з проханням розглянути справи за
її відсутності та задовольнити
Свідок ОСОБА_6 пояснила , що є
сусідкою сторін за адресою в АДРЕСА_1 ,
і вже на протязі 7-8 років відповідач
ОСОБА_3 в квартирі не проживає.
Зазначила, що в квартирі проживає
позивач з дочкою , здійснює ремонт та
платить комунальні послуги.
Свідок ОСОБА_7 пояснила , що
підтримувала стосунки з подружжям з
1989 року , проживає по сусідству. Деякий
час відповідач лише іноді
навідувався в квартиру, а вже 5-6 років
постійно там не живе . З розповідей
дочки сторін їй відомо, що відповідач
проживає з мамою в іншій місцевості.
Підтриманням стану житла займається
лише позивач, здійснювала ремонт, і
вона їй в тому допомагала.
Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали
суду аналогічні показання тим, що
свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7.
Вислухавши пояснення сторін та
їх представників , допитав свідків,
дослідивши матеріали справи , суд
дійшов висновку, що позов ОСОБА_1
обґрунтований та підлягає задоволенню.
Матеріалами справи
встановлено, що сторонам в період
шлюбу на підставі ордеру № 50 від
26січня 1989 року виконавчого комітету
Добропільської міської ради на склад
сім»ї із трьох чоловік була надана
квартира, що складається із двох
кімнат, розташована в АДРЕСА_1 .
Згідно копії особового рахунку
даного жилого приміщення , виданого 14
лютого 2014 року КП « Добропільська
служба єдиного замовника» , в квартирі
крім сторін зареєстрована їх дочка
ОСОБА_5 , син ОСОБА_10 з реєстрації
Позивач ОСОБА_1, посилаючись на
норму ст. 107 ЖК України , просить
визнати колишнього чоловіка ОСОБА_3,
який вибув на інше місце проживання,
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням в їх квартирі.
Відповідно до ст. 107 ЖК України
наймач або член його сім»ї , який вибув
на інше постійне місце проживання ,
втрачає право користування жилим
приміщенням з дня вибуття.
Як зазначив Верховний Суд
України в постанові Пленуму від 12
квітня 1985 року № 2( зі змінами) в п. 12, на
ствердження вибуття суд може брати до
уваги будь-які фактичні дані , які
свідчать по обрання стороною іншого
постійного місця проживання (
повідомлення про це в листах ,
розписка , переадресування
кореспонденції , утворення сім»ї в
іншому місці , перевезення майна в
інше жиле приміщення , виїзд в інший
населений пункт і укладання
трудового договору на невизначений
Суд, дослідивши докази, вважає,
що відповідач ОСОБА_3 вибув із
спірного житла на інше постійне місце
проживання. На підтвердження його
вибуття свідчать такі факти.
Як визнав сам відповідач, він з
2010 року , дійсно, проживає в іншому
населеному пункті АДРЕСА_2 разом з
Ця обставина підтверджена
довідкою виконавчого комітету
Славгородської селищної ради від 25
лютого 2014 року № 200.
З пояснень ОСОБА_3 та довідки № 12
від 18 лютого 2013 року, виданої ТОВ
"Славгород -агро", слідує, що відповідач
там працевлаштувався на невизначений
строк з 5 листопада 2010 року і працює до
Таким чином, виїзд ОСОБА_3 в
інший населений пункт , вселення його
на жилу площу своєї мами , членом сім»
якої він є , укладення в тому ж
населеному пункті трудового договору,
а також його байдужість щодо
утримання спірної квартири
достовірно підтверджують факт
вибуття відповідача зі спірного
Суд не приймає до уваги доводи
відповідача про те , що його
відсутність в квартирі викликана
необхідністю догляду за своєю мамою.
Так, довідка щодо потреби
ОСОБА_11 мами відповідача у
сторонньому догляді видана
Славгородською амбулаторією 25 лютого
2014 року . Відповідач ОСОБА_3 проживає у
матері з 2010 року . Докази того , що саме
з того часу проживання ОСОБА_3 з
матір»ю обумовлене зазначеною
обставиною , відсутні.
Крім того, довідка про потребу
у сторонньому догляді видана за
одноособовим підписом лікаря , а не є
висновком лікарсько - консультативної
Нарешті, для визнання особи такою , що
втратила право користування жилим
приміщенням на підставі ст. 107 ЖК
України , причина вибуття на інше
місце проживання значення не має.
На підставі викладеного , ст.
107 ЖК України,керуючись ст. 209 ЦПК
України , суд
ОСОБА_3 визнати таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням за АДРЕСА_1 у зв»язку з
вибуттям на постійне проживання в
інше жиле приміщення.
Повне рішення складене 11
На рішення може бути подана
апеляція в апеляційний суд Донецької
області через даний суд протягом 10
Суддя