інстанції - Сидоренко А. П.Номер
провадження 22-ц/788/481/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 50
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В., Попруги С. В.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 31 січня 2014 року

у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - Служба в справах
дітей Сумської міської ради

про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а
:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 31 січня 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить зазначене
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задоволити позовні
вимоги та позбавити ОСОБА_4
батьківських прав. При цьому зазначає,
що протягом 2009-2013 років відповідач не
брав участі у вихованні малолітньої
дочки та не надавав матеріальної
допомоги на ї утримання та, що він
періодично порушує кримінальний закон
і не має власного житла.

Заслухавши пояснення представників
позивача, який підтримав апеляційну
скаргу, заперечення відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано доказів того, що
батько неповнолітньої дівчинки не
цікавиться її життям, здоров'ям, не
відвідує її та не зустрічається з нею,
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини,
оскільки зв'язок між батьком та
дівчинкою не втрачено.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що з 14
грудня 2002 року відповідач ОСОБА_4
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5, що підтверджується копією
свідоцтва про одруження. (а.с. 5)

Згідно зі свідоцтвом про народження
ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
(а.с. 6)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. (а.с 7)

Рішенням Виконавчого комітету
Сумської міської ради від 15 січня 2013
року над малолітньою ОСОБА_6
встановлено опіку та призначено
опікуном ОСОБА_3 (а.с. 71- 72), так як
дівчинка проживає разом з ним та
родичами, які про неї піклуються.

Звертаючись до суду з вимогою про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
посилався на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України,
яким передбачено, що підставою для
позбавлення батьківських прав батьків
є випадки, якщо мати, батько ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30
березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" роз'яснено, що
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
позивача про те, що відповідач не надає
матеріальної допомоги на утримання
дитини та не спілкується з нею, то
колегія суддів не може їх взяти до
уваги, оскільки ці твердження
спростовуються матеріалами справи.

Так, з копій квитанцій про поштові
перекази, надані відповідачем
вбачається, що він пересилав ОСОБА_3
грошові кошти в сумі 3643,20 грн., 1416,80 грн.
та 520 грн. та 950 грн. - на рахунок
Сумського ДНЗ № 12 «Олімпійський» в
якості плати за харчування ОСОБА_6. (а.с.
41-43)

Підтвердження грошових переказів на
утримання дитини в 2013-2014 роках на суму
6500 грн. ним надані і в суді апеляційної
інстанції.

З довідки з дитсадка від 25 лютого 2013
року вбачається, що з період з вересня
2009 року по вересень 2010 року батько
постійно відвідував дитячі свята за
участю дитини та забирав доньку з
дитячого садка, в період з вересня 2011
року по січень 2012 року відвідував
дошкільний заклад 1-2 рази на місяць, а у
лютому 2013 року тричі провідував дитину
у дитсаді. (а.с.90)

Крім того, в матеріалах справи є
наявний висновок органу опіки і
піклування, відповідно до якого Служба
у справах дітей вважає за
недоцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4 (а.с. 156)

Колегія суддів не може взяти до уваги
доводи апелянта про те, що дівчинка
вважає батьками інших осіб - своїх
дядька та тітку, оскільки це не є
підставою того, що дитина не повинна
знати свого батька.

За змістом ст. 171 СК України дитина має
право знати своє походження та брати
участь у вирішенні питань, що
стосуються її особисто.

До того ж, із пояснень представника
апелянта в суді апеляційної інстанції
вбачається, що дівчинка знає свого
рідного батька, який спілкується з нею
і родичі не заперечують проти побачень
батька з дочкою.

Позивач не надав докази про те, що
відповідач має негативний вплив на
дитину.

Колегія суддів не може взяти до уваги
факти про судимість відповідача,
оскільки за даними ОДК УМВС України в
Сумській області судимість мала місце
в 2000 році, тобто до реєстрації шлюбу.

Крім того, колегія суддів бере до уваги
і ту обставину, що відповідач жодного
разу не попереджувався та не
притягався до адміністративної
відповідальності за ухилення від
виконання батьківських обов'язків.

В суді апеляційної інстанції він
сказав, що дочку любить і буде брати
участь у її забезпеченні та вихованні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що позивач не
надав доказів на підтвердження доводів
щодо умисного ухилення відповідача від
виконання батьківських обов'язків,
тому суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 31 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко