Справа № 101/6339/13-ц
У Х В А Л А

16 січня 2014 року Алуштинський міський
суд Автономної Республіки Крим

у складі:

головуючого судді -
Хотянової В.В.

при секретарі - Дороніної
Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Алушті АР
Крим заяву ОСОБА_2 про забезпечення
позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу у
розмірі 5000,00 грн. та судових витрат у
розмірі 344,12 грн.

Разом з поданням позовної заяви
позивач ОСОБА_2 надала до суду заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нерухоме майно, що належить
на праві приватної власності
відповідачу ОСОБА_3, а саме на квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що заява про забезпечення
позову задоволенню не підлягає
наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як зазначено у Постанові Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; 2) вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 є власником
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

З суті позовних вимог вбачається
стягнення суми боргу та судових витрат,
сума боргу складає 5 000,00 грн., а судових
витрат - 344,12 грн.

Ч. 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

У даному випадку заявлений позивачем
вид забезпечення позову не співмірний
із заявленими ним вимогами.

Таким чином, суд не вбачає підстав
для вжиття заходів забезпечення
позову.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 151,152,153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на нерухоме майно, що
належить на праві приватної власності
відповідачу ОСОБА_3, а саме на квартиру
АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний
строк з дня проголошення ухвали
апеляційної скарги. Уразі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя Алуштинського

міського суду АР Крим В.В.Хотянова