Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що 19.12.2007 року
між ЗАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
відповідачем ОСОБА_1 укладено договір
про іпотечний кредит, відповідно до
якого їй надано кредит в сумі 216079 грн.
зі сплатою процентів за користування
кредитом та інших платежів у розмірі та
в строки, що передбачені Графіком
платежів, позичальник зобов'язувалася
погашати своєчасно заборгованість за
кредитом та відсотками, але своїх
зобов'язань не виконала, станом на
30.09.2013 року загальна сума
заборгованості за кредитом з
врахуванням заборгованості за тілом
кредиту, за відсотками, по комісії та
пені становить 318 265 грн.15 коп. З метою
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором між
банком та відповідачем ОСОБА_2 14.04.2008
року укладено договір поруки, згідно
якого він як поручитель взяв на себе
зобов'язання відповідати перед
кредитором за виконання позичальником
умов кредитного договору в повному
обсязі, в разі невиконання зобов'язань
за кредитним договором поручитель та
позичальник відповідають як солідарні
боржники. 17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні
ініціативи» та ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» було укладено договір
відступлення прав вимоги, відповідно
до якого банк відступив ТОВ «Кредитні
ініціативи» права вимоги по кредитних
договорах, укладених між банком та
фізичними особами, в т.ч. і з
відповідачкою ОСОБА_1 А тому позивач
просить суд стягнути з відповідачів
солідарно вказану суму боргу та судові
витрати.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю підтримав
позовні вимоги.

Представник відповідачів за
довіреністю позов не визнав, пояснив,
що 19.12.2007 року між ЗАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено
договір про іпотечний кредит, 17.12.2012
року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» було
укладено договір відступлення прав
вимоги, відповідно до якого ТОВ
«Кредитні ініціативи» набуло усі права
вимоги по відступленим кредитним
договорам, відповідно до умов
вказаного договору ТОВ «Кредитні
ініціативи» та ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» не направили належні
повідомлення про відступлення прав
вимоги банком, ОСОБА_1 не мала доказів
переходу до нового кредитора прав у
зобов'язанні, а тому не мала можливості
виконувати зобов'язання за кредитним
договором на користь ТОВ «Кредитні
ініціативи». Щодо відповідальності
ОСОБА_2 як поручителя, то без його згоди
неодноразово між позичальником та
банком укладалися договори про
внесення змін до кредитного договору
щодо збільшення відсоткової ставки за
користування кредитом, а за ч.1 ст.559 ЦК
України порука припиняється у разі
зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, а тому договір
поруки між ЗАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та ОСОБА_2 є припиненим.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, оглянувши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 19.12.2007 року
між ЗАТ «Акціонерний комерційний
промислово -інвестиційний банк» та
ОСОБА_1 було укладено договір про
іпотечний кредит № 310-2007/ф на строк до
17.12.2027 року, згідно якого позичальнику
було надано кредит у розмірі 219 079 грн. з
метою сплати останнім вартості об'єкту
нерухомості, що будується, а
позичальник зобов'язувалася
використати кредит за цільовим
призначенням і погасити
заборгованість по кредиту перед банком
відповідно до розробленого графіку
погашення /додаток № 1, № 2 до договору/
шляхом внесення коштів через ощадну
або операційну касу банку готівкою,
своєчасно сплачувати проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у
терміни, передбачені цим договором, що
стверджується копією цього кредитного
договору з додатками до нього /а.с.21-39/.

Відповідно до п.2.2 договору позичальник
сплачує банку проценти за користування
кредитом у розмірі 17 % річних за весь
строк фактичного користування
кредитом.

А п.3.4 договору передбачено, що у
випадку порушення позичальником
встановленого п.2.4 цього договору
строку погашення одержаного кредиту
позичальник надалі сплачує відсотки за
неправомірне користування кредитом,
виходячи із відсоткової ставки у
розмірі 25,5 відсотків річних, порядок
нарахування та сплати яких
встановлюється згідно п.3.2, 3.3 цього
договору.

Як вбачається з копії кредитного
договору, цей договір підписано
представником банку та позичальником,
що свідчить про те, що позичальник з
умовами договору була ознайомлена,
повністю погодилася з ними при
підписанні договору.

Згідно п.6.2 договору за несвоєчасну
сплату сум кредиту або процентів за
користування кредитом чи процентів за
неправомірне користування кредитом
позичальник сплачує банку пеню, яка
обчислюється від суми простроченого
платежу, у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діє у період
прострочення, що нараховується
щоденно.

З матеріалів даної справи також
вбачається, що 02.10.2008 року між ЗАТ
«Промінвестбанк» та ОСОБА_1 укладено
договір про внесення змін та доповнень
до договору про іпотечний кредит №
310-2007/ф, відповідно до якого внесено
зміни до п.3.4 кредитного договору щодо
розміру відсоткової ставки за
неправомірне користування кредитом,
виходячи із відсоткової ставки у
розмірі 17,0 % річних, що слідує з копії
цього договору /а.с.40 /.

28.02.2009 року між банком та позичальником
укладено договір про внесення змін та
доповнень до договору про іпотечний
кредит № 310-2007/ф, відповідно до якого
внесено зміни до п.3.4 кредитного
договору щодо розміру відсоткової
ставки за неправомірне користування
кредитом, виходячи із відсоткової
ставки у розмірі 24,0 % річних, що
стверджується копією договору /а.с.41/.

10.06.2009 року було укладено ще один
договір про внесення змін та доповнень
до договору про іпотечний кредит №
310-2007/ф, відповідно до якого внесено
зміни до п.3.4 кредитного договору щодо
розміру відсоткової ставки за
неправомірне користування кредитом,
виходячи із відсоткової ставки у
розмірі 25,5 % річних, що вбачається з
копії цього договору /а.с.42/.

В судовому засіданні також
встановлено, що в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між ЗАТ «Промінвестбанк» ,
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено 14.04.2008 року
договір поруки № 7/п, на підставі якого
поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати за погашення
боргу за кредитним договором на
засадах солідарного боржника, що
слідує з копії договору поруки /а.с.43-44/.

Згідно п.2.1 договору поруки поручитель
у відповідності до умов цього договору
у випадку невиконання або прострочення
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором зобов'язується
виконати зобов'язання по погашенню
заборгованості за кредитним договором,
а саме: заборгованість в розмірі
наданого кредиту -219079 грн.; нараховані
за користування кредитом проценти на
момент погашення суми кредиту;
неустойки /штрафу, пені/; збитків,
завданих кредиторові.

У випадку невиконання або прострочення
виконання позичальником зобов'язань,
що випливають із кредитного договору,
поручитель відповідає перед
кредитором як солідарний боржник в
тому ж обсязі, що й позичальник.

З матеріалів справи вбачається, що
17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк», яке виступає правонаступником
ЗАТ «Промінвестбанк», та ТОВ «Кредитні
ініціативи» укладено договір
відступлення прав вимоги, за умовами
якого первісний кредитор передає
/відступає/ , а новий кредитор приймає
кредитний портфель та зобов'язується
сплатити за нього первісному
кредиторові грошову винагороду /ціну
продажу/ на умовах, визначених цим
договором, що стверджується копією
цього договору /а.с.9-19/.

Згідно п.2.2 договору внаслідок передачі
/відступлення/ кредитного портфелю за
цим договором, новий кредитор набуває
усіх прав вимоги первісного кредитора
за кредитними договорами та договорами
забезпечення, включно з правом вимоги
від позичальників належного виконання
всіх грошових та інших зобов'язань,
правом на звернення стягнення за
зобов'язаннями позичальників на
заставлене майно, та іншими правами
вимоги за кредитними договорами та
договорами забезпечення. При цьому
передача прав вимоги за
забезпеченнями, що випливають з
договорів застави/поруки /якщо вони
укладені у письмовій формі з
нотаріальним посвідченням/ та
іпотечних договорів, укладених
первісним кредитором з позичальниками,
оформлюються окремим договором про
передачу прав вимоги за
забезпеченнями, що випливають з
договорів застави /поруки /якщо вони
укладені у письмовій формі з
нотаріальним посвідченням/ та
іпотечних договорів, які укладаються
сторонами одночасно з підписанням
Реєстру позичальників.

Умовами вказаного договору
передбачено, що відступлення прав
вимоги первісним кредитором новому
кредитору, набуття новим кредитором
прав вимоги та заміна кредитора за
правами вимоги на нового кредитора
набувають чинності у день укладення
договору, за умови належного
оформлення сторонами /підписання та
скріплення відбитком печатки сторін/
Реєстру позичальників. При цьому права
вимоги, що виникнуть у майбутньому,
набуваються новим кредитором з моменту
їх виникнення, але в будь-якому разі
після підписання сторонами Реєстру
позичальників /п.4.1 договору/.

Судом встановлено, що до Реєстру
позичальників, який є Додатком № 1 до
договору про відступлення прав вимоги,
включено відомості про позичальника
ОСОБА_1 на підставі кредитного договору
310-2007/ф від 19.12.2007 року, що стверджується
витягом з Реєстру позичальників /а.с.20/.

Отже, після підписання Реєстру
позичальників згідно Умов договору
про відступлення прав вимоги до ТОВ
«Кредитні ініціативи» перейшло право
вимоги до позичальника ОСОБА_1 на
підставі кредитного договору та до
поручителя ОСОБА_2 на підставі договору
поруки, оскільки договір поруки
укладений без нотаріального
посвідчення, то окремий договір про
відступлення прав вимоги за договорами
забезпечення не оформляється.

За ст.513 ЦК України правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові.

Відповідно до приписів ст.514 цього
Кодексу, до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

А ст.516 ЦК України передбачено, що
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Кредитні ініціативи» зареєстровано
як фінансову установу відповідно до
розпорядження Комісії з регулювання
ринків фінансових послуг України від
18.09.2008 року № 1121, що слідує з копії
свідоцтва про реєстрацію фінансової
установи серії ФК № 214 від 22.09.2008 року
/а.с.7/.

Отже, відповідно до вищенаведених
правових норм та досліджених в
судовому засіданні доказів, суд
приходить до висновку, що ТОВ «Кредитні
ініціативи» набуло право вимоги до
відповідачів за кредитним договором з
відповідними змінами та договором
поруки, які були укладені 19.12.2007 року та
14.04.2008 року між відповідачами та ЗАТ
«Промінвестбанк».

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилається на
те, що позичальником порушено умови
кредитного договору щодо своєчасного
погашення заборгованості за кредитом
та процентами, а тому позивач набув
права дострокового стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона
/боржник/ зобов'язана вчинити на
користь другої сторони /кредитора/
певну дію /передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо/ або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
/неналежне виконання/.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання або розірвання договору;
зміна умов зобов'язання; сплата
неустойки; відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Крім вищенаведених правових норм,
умовами кредитного договору також
передбачено право банку вимагати від
позичальника /незалежно від настання
строку погашення кредиту/ сплати в
повному обсязі заборгованості за
кредитом або процентів за користування
ним, або процентів за неправомірне
користування кредитом, суму неустойки
і збитків, передбачених договором, якщо
зокрема, позичальник не виконав у строк
свої зобов'язання по поверненню
кредиту або сплаті процентів за
користування кредитом /п.5.3.2 кредитного
договору/.

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
/солідарних боржників/ кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються
зобов'язаними доти, доки їхній
обов'язок не буде виконаний у повному
обсязі.

Виконання солідарного обов'язку у
повному обсязі одним із боржників
припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором.

За ст.544 ЦК України боржник, який
виконав солідарний обов'язок, має право
на зворотну вимогу /регрес/ до кожного з
решти солідарних боржників у рівній
частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього.

З розрахунку заборгованості, який
надано позивачем /а.с.53/, вбачається, що
позичальником порушено умови
кредитного договору щодо своєчасного
погашення кредиту та сплати відсотків
за користування кредитом.

Так, станом на 30.09.2013 року
заборгованість позичальника за
кредитним договором становить 318 265
грн.15 коп., а саме: за кредитом -188950 грн.,
по відсотках-119256 грн.35 коп., по
комісії-260 грн.57 коп., по пені-9798 грн.23
коп., пеня розрахована за період з
березня 2013 року.

Розрахунок заборгованості представник
відповідачів не оспорював.

Таким чином, вимоги позивача щодо
дострокового стягнення солідарно з
обох відповідачів, як позичальника та
поручителя, заборгованості за
кредитним договором у вказаній вище
сумі суд вважає обґрунтованими,
оскільки позичальником були порушені
умови кредитного договору.

Заперечуючи проти позову, представник
відповідачів посилався на те, що ТОВ
«Кредитні ініціативи» та ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» не
направили належні повідомлення про
відступлення прав вимоги банком,
ОСОБА_1 не мала доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні, а
тому не мала можливості виконувати
зобов'язання за кредитним договором на
користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідно до п.6.1 договору про
відступлення прав вимоги, сторони
домовились здійснити розсилку
повідомлень кожному позичальнику про
відступлення прав вимоги за формою,
затвердженою Додатком № 4 та
повідомлення про нові банківські
реквізити спільними зусиллями.

Як встановлено судом, 06.01.2013 року на ім'я
ОСОБА_1 було направлено повідомлення
про відступлення прав вимоги за
встановленою формою, що стверджується
копією цього повідомлення від 20.12.2012
року та копією витягу із Списку
згрупованих рекомендованих
повідомлень, в якому під № 23 значиться
ОСОБА_1 /а.с.94-96/.

З матеріалів справи також вбачається,
що 28.08.2013 року на ім'я обох відповідачів
було направлено позивачем
повідомлення про порушення основного
зобов'язання, в якому зазначено про
відступлення права вимоги і вказано
реквізити для перерахування коштів,
дане повідомлення відповідачами
отримано 05.09.2013 року, що стверджується
копією повідомлення та копіями
рекомендованих повідомлень про
вручення поштового відправлення
/а.с.54-56/.

Отже, відповідачі були повідомлені про
відступлення права вимоги за кредитним
договором та договором поруки на
користь ТОВ «Кредитні ініціативи», а
тому заперечення представника
відповідачів суд вважає
необґрунтованими.

Крім того, відповідачі мали можливість
в разі, якщо не були повідомлені про
відступлення права вимоги, виконувати
зобов'язання на користь первісного
кредитора, чого ними також зроблено не
було.

Щодо посилань представника
відповідачів на припинення дії
договору поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК
України, оскільки зміни до кредитного
договору без згоди поручителя привели
до збільшення його відповідальності,
то суд виходить з наступного.

Так, за ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Як вказано вище в рішенні, до
кредитного договору дійсно вносилися
зміни в п.3.4 щодо розміру відсоткової
ставки за неправомірне користування
кредитом /17 %, 24%, 25,5 %/, але при укладенні
кредитного договору 19.12.2007 року ця
відсоткова ставка була визначена на
рівні 25,5 % річних, а умовами договорів
про внесення змін до кредитного
договору розмір відсоткової ставки
зменшувався, до того ж, в п.2.2 кредитного
договору, яким визначено розмір
процентної ставки за користування
кредитом -17% річних, зміни не вносилися.

А з розрахунку заборгованості
вбачається, що нарахування відсотків
за користування кредитом проведено із
відсоткової ставки 17 % річних.

Отже, зміни до кредитного договору
дійсно вносилися без згоди поручителя,
але порука згідно вимог закону
припиняється внаслідок таких змін
зобов'язання, які привели до збільшення
відповідальності поручителя, чого в
даному випадку не відбулося, крім того,
при укладенні договору поруки в квітні
2008 року вказана відсоткова ставка за
неправомірне користування кредитом
була визначена в кредитному договорі
на рівні 25,5 % річних,
на що вказувалося вище в рішенні.

А тому з врахуванням всього наведеного
суд вважає за можливе стягнути з
відповідачів солідарно на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором в сумі 318 265 грн.15 коп.

На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України, ст.4
Закону України «Про судовий збір» з
відповідачів належить стягнути на
користь позивача судовий збір в сумі 3182
грн.65 коп. - порівну з кожного.

Керуючись ст.ст. 509, 513, 514, 516, 526, 543, 544, 559,
610, 611, 1049,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10,60,79,88,
209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» заборгованість за
кредитним договором в сумі 318 265 грн.15
коп. та судовий збір по 1591 грн.33 коп. з
кожного.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко