Справа № 184/543/14-ц
Номер провадження 2/184/226/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2014м.
ОрджонікідзеОрджонікідзевський
міський суд Дніпропетровської області
в складі:

головуючого -
судді Томаш В.І.

при секретарі -
Михайловій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про
розподіл спільного майна подружжя»,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_3 підтримали та
уточнили свої позовні вимоги,
висловлені в позовній заяві та просять
суд визнати об'єктом особистої
приватної власності ОСОБА_1 нежитлове
приміщення АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог позивача не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи і
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що заявлені позивачкою
вимоги обґрунтовані, знайшли своє
підтвердження та підлягають
задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з
28.05.2004 року по 05.05.2011 року ОСОБА_1
перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому
шлюбі, від якого у них народився син -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
позивачкою та знаходиться на її
утриманні. За час сумісного проживання
сторони придбали спільне майно,
зокрема, нежитлове приміщення АДРЕСА_1,
питання про розподіл якого до сих пір
між ними не вирішено.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові,
на праві спільної сумісної власності
вважається, що кожна річ, набута за час
спільного проживання, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності цих осіб.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина
та чоловік мають рівні права володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє спільної
сумісної власності на майно , набуте за
час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо іншене визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України,
майно, що є об'єктом права спільної
сумісно власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України,
неподільні речі присуджуються одному
подружжю, якщо інше не визначено
домовленістю між ними. Присудження
одному з подружжя грошової компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно, зокрема на
житловий будинок, квартиру, земельну
ділянку, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільний кодексом України.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму
ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», - вирішуючи спори про поділ
майна подружжя, суди повинні
враховувати, що само по собі розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності подружжя на майно,
набуте за час шлюбу. Проте
розпорядження таким майном після
розірвання шлюбу здійснюється
колишнім подружжям виключно за
взаємною згодою відповідно до положень
ЦК України.

Позивачем ОСОБА_1 для своєї
підприємницької діяльності за рахунок
доходу від підприємницької діяльності
за договором купівлі - продажу від
26.02.2007 року за 7108 грн. була придбана
двокімнатна квартира АДРЕСА_1. На даний
час вартість цієї квартири складає 48400
грн.. На підставі рішення виконкому
вказана квартира була виведена з
житлового фонду і має конкретне
цільове призначення, пов'язане з
підприємницькою діяльністю позивачки.
Відповідач зі свого боку для своєї
підприємницької діяльності за час
перебування у зареєстрованому шлюбі
придбав декілька автомобілів, які
використав також тільки для своєї
підприємницької діяльності, оскільки
також є приватним підприємцем.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму
ВСУ № 11 від Пленуму Верховного суду
України № 11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», -
«Відповідно до положень статей 57, 61 СК
України, ст. 52 ЦК України майно
приватного підприємства чи фізичної
особи - підприємця не є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.
Інший із подружжя має право тільки на
частку одержаних доходів від цієї
діяльності».

Таким чином, зазначена вище квартира
АДРЕСА_1 є об'єктом особистої приватної
власності позивача ОСОБА_1 як фізичної -
особи підприємця і не підлягає
розподілу разом з іншим майном, яке
відноситься до спільної сумісної
власності подружжя.

Таким чином, суд приходить до висновку
позовні вимоги ОСОБА_1 «про розподіл
спільного майна подружжя» підлягають
задоволенню необхідно та визнати
об'єктом особистої приватної власності
ОСОБА_1 нежитлове приміщення АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного
Кодексу України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст. ст. 10, 11,
57, 60, 88, 209 - 213 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про
розподіл спільного майна подружжя»
задовольнити.

Визнати об'єктом особистої
приватної власності ОСОБА_1 нежитлове
приміщення АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш В.І.