АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1233/14
інстанції - Макаров В.О.
Справа № 639/6932/13-ц
Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - земельні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Маміної О.В.,
Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє
в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення
Жовтневого районного суду м Харкова
від 25 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, територіальної громади
м. Харкова в особі Харківської міської
ради, Управління земельних відносин
Харківської міської ради, треті особи -
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою-

В С Т А Н О В И
Л А:

В червні 2011 року позивачі звернулися до
суду з зазначеним позовом. В
обгрунтування позовних вимог
зазначали, що вони є власниками
домоволодіння АДРЕСА_2 та земельної
ділянки за вказаною
адресою.Відповідачі, які користуються
земельною ділянкою по АДРЕСА_1,
самовільно захопили земельну ділянку ,
що виходить за межі їх користування,
звели на ній бетонний паркан, чим
фактично перегородили можливість
виїзду позивачів у внутрішній двір.

В судовому засіданні позивачі
підтримали позов та просили його
задовольнити, в подальшому подали до
суду заяву про розгляд справи за їх
відсутності.

Відповідачі та треті особи не з'явилися
в судове засідання повторно. Суд вважав
вказане підставою для ухвалення по
справі заочного рішення. При цьому в
рішенні вказав, що зазначене заочне
рішення є повторним та у разі незгоди з
ним сторони відповідача підлягає
оскарженню в загальному порядку.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м Харкова від 25 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_2 відмовлено.

З апеляційною скаргою на вказане
рішення звернувся ОСОБА_1, який діє в
інтересах позивача ОСОБА_2.
Посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення у справі, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі
та

зобов'язати відповідачів поновити
права власника суміжної земельної
ділянки шляхом знесення паркану,
розташованого між домоволодінням
АДРЕСА_1 поза межами земельної ділянки,
яка знаходиться в користуванні ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що суд
першої інстанції зробив не правильний
висновок, що право на звернення з
вказаним позовом до суду про знесення
самовільно побудованого паркану має
виключно власник земельної ділянки,
тобто територіальна громада в особі
Харківської міської ради. Оскільки
Харківська міська рада з позовом до
суду не зверталась, суд відмовив у
задоволенні позову, оскільки вважає що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є неналежними
позивачами.

З такою думкою суду апелянт і не згоден
з наступних обставин.

13.03.2013 року Жовтневим районним судом м.
Харкова, вже приймалось заочне рішення
по справі, та вказаним рішенням позовні
вимоги були задоволені в повному
обсязі. На момент винесення цього
рішення Харківська міська рада також
була і до теперішнього часу є власником
відповідної земельної ділянки.

Після того, як 12.08.2013 року судом було
прийнято ухвалу про перегляд заочного
рішення, з боку Відповідачів не
надходило жодних нових пояснень та
доказів, які б спростовували доводи
позивачів та факти, встановленні судом
при первинному розгляді справи та які
знайшли відображення у рішенні від
13.03.2013 року, але з незрозумілих причин
26.12.2013 року судом виходячи з тотожних
фактичних обставин було постановлено
інше рішення, яким у задоволені
позовних вимог було відмовлено.

Під час розгляду справи судом було
здійснено огляд домоволодіння та
встановлено, що з боку домоволодіння
АДРЕСА_1 самочинно було здійснено
огородження земельної ділянки, що
належить Харківській міській раді,
капітальним парканом. При цьому виїзд з
домоволодіння АДРЕСА_2 зазначеним
парканом значно звужений, відстань від
паркану до розташованої напроти виїзду
опори електромереж є незначною,
унеможливлює безпечний доступ
автотранспорту до воріт домоволодіння
АДРЕСА_2.

На думку Позивачів самочинним
будівництвом капітального паркану
Відповідачами порушено право
Позивачів на користування їх власністю
(житловим будинком та земельною
ділянкою), оскільки до них блокується
безпечний в'їзд особистого автомобіля,
та, у разі наявності необхідності
автомобілів «швидкої допомоги»,
пожежного автотранспорту, та таке інше.
Саме з підстав блокування доступу до
власної земельної ділянки, Позивачі
просять суд поновити їх право на
нормальне користування своєю
земельною ділянкою, та зобов'язати
Відповідачів знести незаконно
збудований паркан, а не з тих підстав,
що Відповідачі побудували паркан на
земельній ділянці які їм не належить.

Також Позивачі вважають, що самочинне
будівництво паркану Відповідачами
порушує й право розпорядження належною
їм власністю, оскільки для потенційних
покупців нерухомості також має
значення, яким чином вони зможуть в
подальшому користуватися придбаним у
Позивачів майном.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана дове сти ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог , докази
подають ся сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи позивачам в задоволенні
вказаних позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що право
вимоги щодо знесення самочинних
будівель, в тому числі огорожі, має саме
власник земельної ділянки. Власником
вказаної земельної ділянки є
Харківська міська рада, яка з такими
позовними вимогами до суду не
зверталася.

Судова колегія погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, так як вони є правильними і
зробленими у відповідності із
зібраними по справі доказами.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Матеріали справи свідчать, що житловий
будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 -58/100
частин на підставі свідоцтва про право
власності від 23 липня 2004 р., та ОСОБА_2
-42/100 частин на підставі свідоцтва про
право власності від 23 липня 2004 року.
Відповідно до державного акту на право
власності на земельну земельну ділянку
від 16.02.2007

позивачам належить земельна ділянка
площею 0,0421 га по вул. Баварській в м.
Харкові.

Відповідачі ОСОБА_22, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_1
на підставі свідоцтва про право
власності від 9 березня 1999 року. У
користуванні відповідачів знаходиться
земельна ділянка, що є суміжною з
земельною ділянкою відповідачів.

З пояснень позивачів вбачається, що з
боку домоволодіння АДРЕСА_1 здійснено
огороження земельної ділянки
капітальним парканом. Вказаний паркан
збудовано саме відповідачами.

Звертаючись до суду з позовною заявою,
позивачі просили знести зазначений
паркан.

Суд першої інстанції обґрунтовано
визнав, що а позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на те,
що, як встановлено судовим розглядом,
матеріалами справи, та не
спростовується сторонами, власником
земельної ділянки, на якій
розташований паркан, є територіальна
громада м. Харкова в особі Харківської
міської ради. Право вимогати знесення
самочинних будівель, в тому числі
огорожі, має власник земельної ділянки.
Між тим, Харківська міська рада по
вказаній справі є відповідачем та з
такими позовними вимогами до суду не
зверталася.

За таких обставин судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або
скасування судового рішення судова
колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.
307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м Харкова від 25 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -