ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/7510/13-ц
Провадження № 2/362/555/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

20.02.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Боженко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василькові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення із
житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з
вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи
свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 є
власниками квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, в якій вона проживає
разом з донькою ОСОБА_2 та внучкою
ОСОБА_3 Відповідач являється колишнім
чоловіком ОСОБА_2, і на думку позивачів
відповідач не допомагає оплачувати
комунальні послуги, постійно вчиняє
сварки вдома, кидається в бійку, а тому
позивачі змушені звернутися до суду з
позовом про виселення.

Позивачі в судове засідання не
з'явилися, просили справу слухати за їх
відсутності, позовні вимоги
підтримують в повному обсязі. Не
заперечують проти заочного розгляду
справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином, однак відмовився від
одержання судової повістки, про що
свідчить відмітка на поштовому
конверті.

У зв'язку з зазначеним, зі згоди
позивачів суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи приходить до наступного
висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК
України, завданням цивільного
судочинства є розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
за захистом яких кожна особа має право
звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що суд розглядає
цивільну справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 16 жовтня
1992 року, посвідчений державним
нотаріусом Васильківської державної
нотаріальної контори, зареєстрованого
за №3-3276, ОСОБА_1 є власниками квартири,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки від 12.12.2013 року,
виданої комунальним підприємством
Державно житлово-експлуатаційним
підприємством "Дослідницьке", разом з
ОСОБА_1 без права на житлову площу,
проживають ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_6

Як вбачається з висновку, наданого
начальником Гребінківського МВ
Васильківського МВ (з обслуговування
міста Василькова та Васильківського
району) ГУМВС України в Київській
області старшим лейтенантом міліції
Чіковітова О.Г. від 03.07.2013 року, ОСОБА_4
було доставлено до 1 відділення
Київського обласного психіатричного
неврологічного медичного об'єднання в
смт. Глеваха для проходження курсу
лікування.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 вересня 2013 року, шлюб між ОСОБА_4
та ОСОБА_2, зареєстрований 25 серпня 1990
року виконавчим комітетом
Дослідницької селищної ради
Васильківського району, Київської
області, актовий запис №10, розірвано.

Відповідно до акту обстеження від 17
лютого 2014 року, ОСОБА_4 дійсно не
проживає за адресою: АДРЕСА_1, з січня 2014
року по лютий 2014 року.

Як вбачається з положень ст.1 Протоколу
1 Конвенції про захист прав людини та
основних свобод, яка відповідно до ч. 1
ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17
Закону України „Про міжнародні
договори України" є частиною
національного законодавства, та ст. 41
Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334
ЦК України, кожна особа має право мирно
володіти своїм майном, право власності
набувається із підстав не заборонених
законом. Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений в
його здійсненні крім у випадках і в
порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Положенням ст. 391 ЦК України
передбачено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України,
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом.

Положення ч.2 п.15 постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 1.11.1996
року „Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя"
зазначають, що наявність прописки (на
даний час реєстрації) сама по собі не
може бути підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала.

Таким чином, оцінуючи в сукупності
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку про необхідність захисту
майнових прав позивачів, шляхом
виселенням відповідача без надання
іншого житлового приміщення.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1
ст. 9 Конституції України, ст.1 Протоколу
1 Конвенції про захист прав людини та
основних свобод, п. 1 ст. 17 Закону
України „Про міжнародні договори
України", постановою Пленуму
Верховного суду України № 9 від 1.11.1996
року „Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя", ст.
321, 328, 330, 334, 391, 405 ЦК України, ст. 109, 150 ЖК
України,ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212- 215, 218, 223,
224-233,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про виселення із житлового приміщення -
задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 з квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, без
надання іншого житлового приміщення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішенння може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
М.М. Ковбель