Номер провадження № 22-ц/785/338/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Кравця Ю.І., Журавльова О.Г.

при секретарі Счастлівцевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 діючої в
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Київського раойнного суду м. Одеси від
08 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа
ОСОБА_5 про встановлення порядку
землекористування ,-

В С Т А
Н О В И Л А

25.09.2013 року позивач звернувся до суду
з позовом, в якому просить суд ухвалити
рішення, яким визначити між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 порядок користування земельною
ділянкою, розташованою у АДРЕСА_2
загальною площею 510 кв.м. відповідно до
фактичного землекористування.

Свої вимоги мотивував тим, що він
проживає за адресою: АДРЕСА_2. Даний
будинок розташований на земельній
ділянці, що була відведена його
батькові ОСОБА_4 у безстрокове
користування для побудови житлового
будинку для сім'ї з трьох осіб.

Позивач вказує, що його батьки та
молодший брат покинули будинок АДРЕСА_2
і до теперішнього часу проживають за
різними адресами у м. Одесі.

У період з 1990 року, для поліпшення
житлових умов своєї родини позивач за
власні кошти і своїми власними силами
побудував на вказаній земельній
ділянці будинок (під літерою «А»), а у
період з 2000 року по 2003 року він разом зі
своїм сином ОСОБА_6 побудував ще один
житловий будинок (під літ. «З») для
поліпшення житлових умов сина.

Позивач стверджує, що ніяких
перешкод або заперечень з боку ОСОБА_4,
з приводу користування спірною
земельною ділянкою не надходило
впродовж тривалого часу. Однак, з
невідомих причин батько кардинальним
чином змінив свою точку зору і усяко
перешкоджає позивачу у реалізації
права на безоплатну передачу у
власність тієї частини земельної
ділянки, що фактично ним
використовується.

У зв'язку з викладеним позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Представники позивача у судовому
засіданні позов підтримали в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позові.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала просила в
його задоволенні відмовити в повному
обсязі.

Третя особа у судове засідання не
з'явився.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 08.11.2013 року у задоволені
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа
ОСОБА_5 про встановлення порядку
користування - відмовлено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 діючої в
інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати, постановити нове рішення
,яким задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_3, вважаючи , що судом порушені
вимоги матеріального та
процесуального права, суд не дослідив
всіх доказів по справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши доводи скарги, судова
колегія вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу суд повно та
всебічно з'ясував всі обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
обґрунтовано керувався нормами ЦПК
України

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
рішенням виконкому Кагановичської
райради м. Одеси №265 від 19.04.1957 року
ОСОБА_4 для індивідуального житлового
будівництва надана земельна ділянка
площею 510 кв.м. №344 в районі 6
ст.Чорноморської дороги

Межі ділянки були визначені актом від
14.05.1957 року (а.с. 14).

15.02.1958 року між ЖКО Приморського
райвиконкому м. Одеси та ОСОБА_4 було
укладено договір на безстрокове
користування земельною ділянкою для
будівництва житлового будинку на праві
приватної власності. За умовами
договору ОСОБА_4 зобов'язався збудувати
в строк до 1960 року житловий будинок,
загальною площею 71,6 кв.м., який
складався б із 2-х житлових кімнат,
кухні, коридору, комори, веранди, (а.с.
17-18).

15.07.1960 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Одеси ОСОБА_4 було видано дозвіл № 1454 на
виконання будівельних робіт з
будівництва житлового будинку на
земельній ділянці АДРЕСА_2 відповідно
до проекту(а.с. 16).

Станом на 1963 рік ОСОБА_4 побудував
будівлю літ. «А» зовнішніми розмірами
9,5 х 3,5 м., що складалась з приміщень 1-1
площею 9,1 кв.м., 2-2 площею 13,5 кв.м., та
виконкомом Приморської райради №135 від
22.02.1963 року ОСОБА_4 дозволена прописка
разом з родиною з 3-х осіб (він, дружина,
син) в незакінченому будівництво
будинку (а.с. 19-20).

04 квітня 1972 року шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 було розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу від 04 вітня 1972 року
серія НОМЕР_1 (а.с. 24).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 і
ОСОБА_7 будівлю літ. «А» поділили:
ОСОБА_4 користувався приміщенням 1-1
площею 9,1 кв.м., а ОСОБА_7 разом з дітьми
користувалась приміщенням 2-2 площею 13,5
кв.м., до якого вони зробили прибудови
літ. "а1" площею 6,1 кв.м. і літ. «а4» площею
6,2 кв.м.

У 1982 році ОСОБА_7 на склад сім'ї 2 особи
(она і неповнолітній син ОСОБА_8.) за
місцем роботи була надана квартира
АДРЕСА_1, у зв'язку з чим ОСОБА_7
звільнила приміщення по АДРЕСА_2 (а.с.
28,29).

ОСОБА_4 уклав другий шлюб і у 1985 році
за місцем роботи отримав квартиру
АДРЕСА_3 на склад сім'ї три особи (він,
дружина і дочка), після чого звільнив
приміщення по АДРЕСА_2 у м.Одесі (а.с. 27).

В будівлі літ. «А» по АДРЕСА_2 у м.Одесі
залишився проживати з своєю родиною
син ОСОБА_4 ОСОБА_3 У 2004 році ОСОБА_3
разом з сином ОСОБА_6 для родини сина
побудували житловий будинок літ. «З»
загальною площею 33,9 кв.м., в тому числі
житловою 17,3 кв.м.

Нове домоволодіння складається з
житлового будинку, загальною площею 33,9
кв.м (із них житлова площа - 17,3 кв.м),
зазначеного на плані літерою "З", та
надвірних споруд: літньої кухні під
літ. "А", літньої кухні під літ"Б", навіса
під літ. "В", вбиральні під літ. "Д",
літньої кухні під літ"Е", вбиральні під
літ. "Ж", навіса під літ."И", огородження
під №1-4 та мостіння під № II і III,
розташованих на вищезазначеній
земельній ділянці.

Звітом про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта (житловий
будинок під літ. "З", літні кухні під літ.
"А", "Б", "Е", вбиральні під літ."Д", "Ж"), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2
встановлено відповідність об'єкта
вимогам надійності і безпечної
експлуатації та технічна можливість
його безпечної експлуатації, з
виділенням у самостійну одиницю.

Акт, виданий 23 листопада 2012 р
Інспекцією Державного виробничого
житлово- побутового підприємства (далі
- ДАБК), свідчить про те, що газоходи та
вентиляційні канали у домоволодінні
АДРЕСА_2 відповідають технічним умовам
та можуть бути допущені до
експлуатації.

Декларація про готовність об'єкта до
експлуатації (житлового будинку "З" II
категорії складності, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2), зареєстрована
Інспекцією ДАБК в Одеській області 28
листопада 2012 р під № ОЛ 9.

Висновком від 02 листопада 2004 р. про
технічний стан конструкцій та
можливість збереження житлових
будівель за адресою: АДРЕСА_2,
встановлено, що будівельно-монтажні
роботи виконані на 100% у відповідності
до ДБН 360-92. Технічний стан основних
будівельних конструкцій є задовільним.
Матеріали, використовувані при
будівництві , відповідають вимогам
СніП 2.01.02-85 "Пожежні норми". По набору
житлових та підсобних приміщень
будівля, що розглядається, відповідає
вимогам СніП 2.03.01-89 "Житлові міщення".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
дівництво нерухомого майна, не набуває
права власності на нього.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Відповідач який має право
користуватися земельною ділянкою
заперечує проти позову ОСОБА_3 та не
визнає за право на користування
земельної ділянки.

Відповідач, який має право
користуватися земельною ділянкою
заперечує проти позову ОСОБА_3, не
визнає за ним право користування
земельнольною ділянкою.

Крім того ОСОБА_3 не набув права
власності на будівлі і споруди (їх
частину), що розташовані на земельній
ділянці по АДРЕСА_2 наданій в
безстрокове користування ОСОБА_4(а.с.116).

Відповідно до ст. 88 ЗК України
володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній частковій
власності, здійснюється за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування.

Статтею 116 ЗК України визначено
підстави набуття права на землю, а саме
те, що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214
,215 ЦПК України і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт в скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обгрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

На підставі вищевкаденого суд
прийшов до обгрунтованого висновку, що
позов задоволенню не підлягає, позивач
та його представник не надали суду
доказів , що він правомірно
користується земельною ділянкою та має
право встановлювати порядок
землекористування. Позивач не є
співвласником спірної земельної
ділянки.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія

У Х В А
Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 діючої в
інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського раойнного суду м.
Одеси від 08 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення , однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
О.В. Оверіна

Судді

О.Г.Журавльов

Ю.І.
Кравець