АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К.,Литвинюк І.М..

секретаря Лисак О.А.

за участю: позивачки ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 15 січня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя.

Вказувала на те, що з 15 лютого 2011 року по
30 вересня 2013 року поперебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу ними було придбано
мотоцикл „Патріот РМ-125-з",
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю
7131 грн, автомобіль „Опель Віваро",
реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю
85625 грн, холодильник „Самсунг"
вартістю 4300 грн, диван-крісло вартістю
5600 грн, меблі (прихожа) вартістю 1550 грн,
дві тумбочки вартістю по 180 грн кожна,
металопластикові вікна вартістю 5023
грн, телевізор вартістю 4500 грн, душову
кабіну вартістю 3000 грн, броньовані
двері вартістю 2000 грн, а також
побудували гараж вартістю 31 969 грн.
Загальна вартість спільного майна
становить 151058 грн.

Посилаючись на те, що відповідач
фактично одноособово користується
вказаним майном, просила визнати за нею
право власності на ? частку цього майна
та стягнути з відповідача на її
користь грошову компенсацію в розмірі
75529 грн замість її частки в спільному
майні.

------------------------------------------------------------------------
---------------------------------------------

22ц - 391/14
головуючий у 1-й інстанції Харабара І.В.

категорія: 46
суддя-доповідач: Міцней В.Ф.

Рішенням Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 15 січня
2014 року позов задоволено частково:
визнано за ОСОБА_1 право власності на ?
частку мотоцикла „Патріот РМ-125-з",
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю
7131 грн, автомобіля „Опель Віваро",
реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю
85625 грн, холодильника „Самсунг"
вартістю 4300 грн, диван-крісла вартістю
5600 грн, меблів (прихожої) вартістю 1550
грн, двох тумбочек вартістю по 180 грн
кожна, металопластикових вікон
вартістю 5023 грн, телевізора вартістю 4500
грн, броньованих дверей вартістю 2000
грн, будівельних матеріалів,
використаних в процесі будівництва
гаража; стягнуто з відповідача на
користь позивачки грошову компенсацію
в розмірі 58294 грн 50 коп замість її
частки у праві спільної сумісної
власності на майно. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду і зупинити
провадження у справі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Вказує на те, що автомобіль „Опель
Віваро" придбаний ним за кошти, які
належали йому особисто, а холодильник
„Самсунг" придбаний його батьком -
ОСОБА_4

Гараж збудований самочинно, тому не
може бути поділений як об'єкт права
спільної сумісної власності подружжя.

Вважає, що рішення в частині стягнення
з нього грошової компенсації на
користь позивачки ухвалено судом з
порушенням вимог ст.71 СК України.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково,
рішення суду в частині визнання за
позивачкою права власності на ? частку
будівельних матеріалів, використаних в
процесі будівництва гаража, стягнення
з відповідача на користь позивачки
грошової компенсації та витрат,
пов'язаних з оцінкою майна, підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, а в решті - залишенню без змін з
наступних підстав.

Як встановлено судом, сторони з 15
лютого 2011 року по 30 вересня 2013 року
поперебували у зареєстрованому шлюбі,
за час якого ними придбано мотоцикл
„Патріот РМ-125-з", автомобіль „Опель
Віваро", холодильник „Самсунг",
диван-крісло, меблі (прихожа), дві
тумбочки, металопластикові вікна,
телевізор, броньовані двері.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу).

У відповідності до п.7 ч.2 ст.16 ЦК України
способом захисту цивільного права
особи може бути припинення
правовідношення.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання
за нею права власності на ? частку
майна, набутого сторонами за час шлюбу.

Необгрунтованими є доводи апелянта про
те, що автомобіль „Опель Віваро" є його
особистою приватною власністю, а
холодильник „Самсунг" - особистою
приватною власністю батька.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, вказане майно
придбане сторонами під час шлюбу за
їхні спільні кошти.

Разом з тим, суд визнав за позивачкою
право власності на ? частку будівельних
матеріалів, використаних в процесі
самочинного будівництва гаража по
АДРЕСА_1.

Однак такої вимоги позивачка не
заявляла, а вона просила суд визнати за
нею право власності на ? частку
грошових коштів в сумі 31969 грн,
витрачених на будівництво гаража, та
стягнути ці кошти з відповідача на її
користь.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
відповідача на користь позивачки
грошової компенсації замість її частки
у праві спільної сумісної власності на
майно, суд першої інстанції
неправильно застосував до
правовідносин сторін норми
матеріального права.

Так, за змістом ст.71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними. Присудження
одному з подружжя грошової компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно, зокрема на
житловий будинок, квартиру, земельну
ділянку, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільним кодексом України.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим з
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" роз'яснено,
що, вирішуючи питання про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема,
неподільної речі, суди мають
застосувати положення частин 4, 5 ст.71 СК
України щодо обов'язкової згоди одного
з подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

Суд першої інстанції наведених
положень законодавства не врахував,
внаслідок чого дійшов помилкового
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивачки грошової
компенсації замість її частки у
спільному майні.

Оскільки набуте сторонами за час шлюбу
майно може бути поділено в натурі, а
вимоги про такий поділ позивачкою
ОСОБА_1 не заявлено, то її вимога про
стягнення з відповідача грошової
компенсації не підлягає задоволенню.

Вимога позивачки про визнання за нею
права власності на грошові кошти, які
витрачені на будівництво гаража, також
не підлягає задоволенню, оскільки за
змістом ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
може бути річ, а не гроші, які
використані для придбання чи створення
цієї речі.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про стягнення з
відповідача на користь позивачки
витрат, пов'язаних з оцінкою майна, в
розмірі 500 грн .

Як вбачається з матеріалів справи,
суб'єктом оціночної діяльності
проведена оцінка автомобіля „Опель
Віваро" та мотоцикла „Патріот РМ-125-з"
за заявою позивачки.

Проте витрати, пов'язані з проведенням
цієї оцінки, за змістом п.4 ч.3 ст.79 ЦПК
України не відносяться до витрат,
пов'язаних з розглядом справи, тому не
підлягають стягненню при розподілі між
сторонами судових витрат.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині визнання за
позивачкою права власності на ? частку
будівельних матеріалів, використаних в
процесі будівництва гаража, стягнення
з відповідача на користь позивачки
грошової компенсації та витрат,
пов'язаних з оцінкою майна, у
відповідності до п.4 ч.1ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

В решті рішення суду слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 15 січня 2014
року в частині визнання за ОСОБА_1
право власності на ? частку будівельних
матеріалів, використаних в процесі
будівництва гаража по АДРЕСА_1,
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошової компенсації в розмірі 58294 грн
50 коп, та витрат, пов'язаних з оцінкою
майна, в розмірі 500 грн скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про визнання за нею права власності на ?
частку грошових коштів в сумі 31969 грн,
витрачених на будівництво гаража, та
стягнення з ОСОБА_2 на її користь
грошової компенсації в розмірі 58294 грн
50 коп замість її частки в праві
спільної сумісної власності на майно
відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: