Провадження № 2/127/905/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13.02.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі : головуючого судді Федчишена
С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

з участю прокурора Сичук М.В., Кащук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
орган опіки та піклування в особі
служби у справах дітей Вінницької
міської ради про позбавлення
батьківських прав та зустрічний позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору Служба у справах
дітей Вінницької міської ради про
усунення перешкод та встановлення
порядку для спілкування з дитиною, -

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
орган опіки та піклування в особі
служби у справах дітей Вінницької
міської ради про позбавлення
батьківських прав. Позов мотивовано
тим, що 23.11.2006 року у відділі РАЦС ВМУЮ
Вінницької області був зареєстрований
шлюб між сторонами. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народилась донька ОСОБА_2 27.12.2011 року
між сторонами розірвано шлюб, рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці.
З моменту розлучення і по цей час
відповідач бачив доньку лише один раз,
активної участі у вихованні дочки не
приймає та взагалі не цікавиться
станом дочки. Крім аліментів, ніякої
іншої матеріальної допомоги на
утримання дитини не надавав, не
піклується про її фізичний і духовний
розвиток, не спілкується з дитиною
взагалі, тобто не дбає про її нормальне
самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню
загальновизнаних норм моралі, не надає
доступу до культурних та інших
духовних цінностей. Просить позбавити
ОСОБА_3 батьківських прав відносно
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

21.11.2013року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
Служба у справах дітей Вінницької
міської ради про усунення перешкод та
встановлення порядку для спілкування з
дитиною. Позов мотивовано тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась
донька. 27.12.2011 року сторони розірвали
шлюб. Фактично після розірвання у
позивача почались непорозуміння щодо
прийняття участі у вихованні доньки, її
відвідуванні, почалися створюватися
штучні перешкоди зі сторони
відповідача стосовно неможливості
нормального спілкування з донькою. Всі
намагання позивача, з моменту
розлучення, нормальним, мирним шляхом
врегулювати даний спір призводять лише
до конфліктів, оскільки відповідач
перешкоджає позивачу, не бажає його
присутності та штучно створює такі
обставини через які позивач не може
нормально зустрічатися з донькою.
Просить зобов'язати ОСОБА_1 усунути
перешкоди у спілкування з донькою
ОСОБА_2 Визначити такі способи участі у
спілкування та вихованні дитини:
систематичні побачення з донькою у
кожну суботу місяця та в день
народження доньки з 12.00год. до 18.00год.,
спільний відпочинок 2 тижні під час
літніх канікул дитини проводити з
батьком.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 21.11.2013року
прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 та
об'єднано з первісним позовом ОСОБА_1 в
одне провадження (а.с. 87).

В судовому засіданні позивач та
її представник первісний позов
підтримали за обставин викладених в
ньому, просили позов задовольнити.
Зустрічний позов ОСОБА_3 не визнали,
просили відмовити в задоволені.

Відповідач в судовому засіданні
первісний позов не визнав, просив
відмовити в його задоволенні.
Зустрічний позов підтримав за обставин
викладених в ньому, просив
задовольнити.

Представники третьої особи в
судовому засіданні первісний позов
підтримали, просили задовольнити.
Зустрічний позов не визнали,
заперечили щодо його задоволення.

Прокурор в судовому засіданні
первісний позов підтримала, просила
задовольнити, зустрічний позов не
визнала, заперечила щодо його
задоволення.

Заслухавши думку учасників
процесу, допитавши свідків, дослідивши
матеріали цивільної справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку що первісний позов ОСОБА_1
та зустрічний позов ОСОБА_3 не
підлягають до задоволення, з наступних
підстав.

При розгляді справи судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 27.12.2011 року шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_3, зареєстрований 23.09.2006 року у
відділі РАЦС Вінницького міського
управління юстиції Вінницької області,
актовий запис 2606 розірвано (а.с.5).

Згідно свідоцтва про народження
серія НОМЕР_1 виданого 02.08.2007 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області ОСОБА_2
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої
є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.4).

Відповідно до довідки квартального
комітету «Слов'янка» від 01.10.2013року №
1232 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 разом з донькою ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та матір'ю ОСОБА_5 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про зміну імені серія
НОМЕР_2 виданого 06.06.2012року відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області ОСОБА_1
змінила прізвище на ОСОБА_1, про що
зроблено актовий запис №106 (а.с. 8).

Згідно висновку виконавчого
комітету Вінницької міської ради про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та недоцільність
визначення порядку участі ОСОБА_3 у
спілкуванні з дитиною від 24.01.2014 року №
01-00-011-3371 доцільним позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та недоцільним визначення
порядку участі батька ОСОБА_3 у
спілкуванні з малолітньою дитиною
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до прийняття судом
рішення про позбавлення чи не
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав
(а.с.122-125).

Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України
суд може не погодитись з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Висновок виконавчий комітет
Вінницької міської ради від 24.01.2014року
є недостатньо обґрунтований та не
містить в собі переконливих
аргументів, які б вказували на те, що
ОСОБА_3 ухиляється від виконання
батьківських обов'язків. В матеріалах
справи відсутні докази того, що комісія
моніторила питання виконання
відповідачем своїх батьківських
обов'язків і застосувала відносно
нього попереджувальні заходи.

Відповідно до ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Ухилення від виконання матір'ю чи
батьком своїх обов'язків по вихованню
дитини повинно бути навмисним, коли
особа повністю розуміє наслідки своєї
винної поведінки. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
наприклад: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини і це негативно
впливає на її фізичний розвиток; не
спілкуються з дитиною в обсязі,
необхідному для її виховання; не
надають дитині доступу до культурного
і духовного розвитку; не виявляють
інтересу до життя; не створюють умов
для отримання освіти.

В судовому засіданні позивач та
її представник по первісному позову
посилаються на ухилення ОСОБА_3 від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини, одночасно позивач
зазначає, що не надає дитини ОСОБА_3 для
побачення та спілкування, тобто сама
позивачка не заперечує, що чинить
перешкоди в спілкуванні батька з
дитиною.

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що
ОСОБА_3 неодноразово приходив навідати
свою доньку ОСОБА_2 за адресою її місця
проживання, однак двері ніхто не
відчинив, що вбачається про намір
ОСОБА_3 на спілкування з дитиною.

Згідно ч.2 ст. 27 ЦПК України, особи,
які беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази або під
час попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводитися - до початку
розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 150 СК
України батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги до прав та свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу, своєї
Батьківщини. Батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.
Забороняється будь-які види
експлуатації батьками своєї дитини.
Забороняється фізичні покарання
дитини батьками, а також застосування
ними інших видів покарань, які
принижують людську гідність дитини.

Згідно п. 15, абзаців 1, 2 п. 16
постанови Пленуму Верховного суду
України № 3 від 30.03.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав», позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в
інших осіб, які незаконно її
утримують, та ін.), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття
і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей. Особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише до
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав,
передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли
вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що
негативно впливає на її фізичний
розвиток як складову виховання; не
спілкуються з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних
норм моралі; не виявляють інтересу
до її внутрішнього світу; не
створюють умов для отримання нею
освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від
виховання дитини лише за умови
винної поведінки батьків, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач ОСОБА_1 вважає підставою для
позбавлення батьківських прав
відповідача ОСОБА_3, є невиконання
останнім батьківських обов'язків,
тобто з підстав передбаченої п.2 ч.1 ст.
164 СК України. Проте, у матеріалах
справи відсутні будь - які докази, що
свідчать про наявність обставин для
позбавлення батьківських прав
відповідача, з указаної підстави. Крім
того, сама позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні зазначила, що не надає дитини
ОСОБА_3 та не бажає їх спілкування.
Тобто позивачкою ОСОБА_1 повністю не
виконано обов'язок по доказуванню
обставин справи.

Також позбавлення батьківських прав з
підстави передбаченої п.2ч.1ст. 164 СК
України може мати лише при умові винної
поведінки особи, свідомого нехтування
нею своїми батьківськими обов'язками.
Крім того, позбавлення батьківських
прав є крайнім заходом впливу на особу,
яка не виконує батьківських обов'язків.
Доказів про таку поведінку ОСОБА_3 суду
не надано.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
позбавлення відповідача ОСОБА_3
батьківських прав та в задоволенні
первісного позову.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та
дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.3 ст. 157 СК України той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до вимог статті 159 СК
України під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини беруться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами.

Згідно психологічної характеристики
стану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається,
що повністю зникли прояви симптомів
хронічного посттравматичного стану
ОСОБА_2, однак необхідна більш тривала
псикокоррекційна робота з дівчинкою та
мінімалізація контаків з
психотравмуючим фактором - тобто
батьком ОСОБА_3, принаймі на даному
етапі роботи з дівчинкою (а.с.110).

Допитана в судовому засіданні психолог
ОСОБА_8 підтримала психологічну
характеристику ОСОБА_2 та повідомили,
що дівчинка потребує лікування і поки
що, до спілкування з батьком - ОСОБА_3 не
готова.

З викладеного вбачається, що з метою
захисту психічного стану дитини -
ОСОБА_2, суд не може визначити спосіб у
спілкуванні ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_2, а
тому зустрічний позов задоволенню не
підлягає.

Керуючи ст. ст. 19, 150, 153, 157, 159, 164 СК
України, ст. ст. 27, 57, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору орган опіки та
піклування в особі Служби у справах
дітей Вінницької міської ради про
позбавлення батьківських прав -
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору Служба у справах
дітей Вінницької міської ради про
усунення перешкод та встановлення
порядку для спілкування з дитиною -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: