Єдиний унікальний номер 0515/2775/12
Номер провадження 22-ц/775/1557/2014
Головуючий в 1 інстанції Клименко В.П.
Доповідач Азевич В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого-судді Зінов'євої А.Г.,

суддів: Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,

при секретарі Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Ялта Град
Строй» про стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, відшкодування
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Ялта Град Строй» на
рішення Докучаєвського міського суду
Донецької області від 17 грудня 2013 року,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом, в якому зазначив, що він
перебував з відповідачем в трудових
правовідносинах з 03.05.2012 року по 03.07.2012
року. При звільненні відповідач не
виплатив йому заборгованість по
заробітній платі за травень-липень 2012
року, а також у зв'язку з цим завдав йому
моральну шкоду, яку він оцінює в
розмірі 1 000 грн. Просив суд стягнути
заборгованість по заробітній платі,
середній заробіток за час затримки
розрахунку та суми розрахунку при
звільненні, а також на відшкодування
моральної шкоди - 1 000 грн. та витрати по
оплаті правової допомоги.

В уточненій позовній заяві позивач
ставив питання про стягнення
заробітної плати, виходячи зі
середньостатистичної заробітної плати
по Донецькій області, а саме просив
стягнути заборгованість по заробітній
платі - 6 410,00 грн., компенсацію за
невикористану відпустку - 625,36 грн.,
витрати по оплаті
судово-почеркознавчої експертизи - 2
208,00 грн.

Рішенням Докучаєвського міського суду
Донецької області від 17 грудня 2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ТОВ «Ялта Град Строй» на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі за
травень - липень 2012 року в сумі 2 491,12
грн.; компенсацію за невикористану
відпустку - 272,4 грн.; середній заробіток
за час затримки виплати належних від
відповідача платежів (362 дні) - 24 652,20
грн., а всього в сумі 27 415,72 грн. Також
стягнуто з ТОВ «Ялта Град Строй» на
користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування
моральної шкоди - 1 000 грн. та витрати по
оплаті судово-почеркознавчої
експертизи - 2 208 грн. Окрім того, судом
стягнуто з відповідача судовий збір в
сумі 2 970,97 грн. В іншій частині позову
відмовлено за необґрунтованістю.

На вказане рішення суду відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги
посилається на те, що судом першої
інстанції зроблено висновки, які не
відповідають обставинам справи, а саме
відносно того, що в період роботи з
03.05.2012 року по 03.07.2012 року підприємством
не сплачувалася позивачу заробітна
плата. Такий висновок зроблений судом
на підставі висновку судової
експертизи про те, що підпис у
відомостях на отримання заробітної
плати напроти прізвища позивача
виконаний не позивачем.

Вказує, що судом першої інстанції не
прийнято до уваги твердження ТОВ «Ялта
Град Строй» про те, що всю заробітну
плату позивач отримав, а висновок
експерта є хибним, оскільки вільні
зразки підпису ОСОБА_1 відібрано з
порушенням п. 1.5 Науково-методичних
рекомендацій з питань підготовки та
призначення судових експертиз та
експертних досліджень, затверджених
Наказом Міністерства юстиції України
від 08.10.98 № 53/5.

Зазначає, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
оскільки необґрунтовано відмовив
відповідачу в проведенні повторної
експертизи, незважаючи на суттєві
порушення, які були допущені при
проведенні первинної експертизи, на що
звертав увагу суду представник
товариства.

Представник ТОВ «Ялта Град Строй» -
Деркунський М.В. підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник позивача - ОСОБА_3 просила
її відхилити, а рішення суду залишити
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія судді вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції у справі
встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебував з відповідачем у трудових
правовідносинах з 03.05.2012 року по 03.07.2012
року і працював машиністом спецтехніки
у відділі дорожнього будівництва, що
підтверджується записом в трудовій
книжці позивача.

Відповідно до відомостей про виплату
заробітної плати за травень-липень 2012
року позивачу було нарахована та
виплачена заробітна плата, відповідно 1
104,72 грн., 1 104,72 грн., 281,68 грн.

Згідно висновку експерта комплексної
судово-почеркознавчої експертизи та
судово-технічної експертизи
документів № 1905/02, № 1906/03 від 30.09.2013 року
підписи від імені ОСОБА_1 в: «Ведомости
на выплату денег № ВЗП - 000041 за май 2012
г.», розташований на лицьовій стороні
другого аркушу документу, в графі:
«Подпись получателя», в рядку: «26 158
ОСОБА_1 (НОМЕР_1) 1104,72…»; «Ведомости на
выплату денег № ВЗП-000042 за июнь 2012г»,
розташований на лицьовій стороні
документу, в графі: «Подпись в
получении», в рядку: «1 158 ОСОБА_1 (НОМЕР_1)
1 104,72…»; «Ведомости на выплату денег №
ВЗП-000043 за июль 2012г», розташований на
лицьовій стороні документу, в графі:
«Подпись в получении», в рядку: «1158
ОСОБА_1 (НОМЕР_1) 281,68…», - виконані не
ОСОБА_1, а іншою особою з ретельним
наслідуванням його справжнього
підпису. Ознак попередньої технічної
підготовки при виконанні вказаних
підписів від імені ОСОБА_1 не
встановлено.

У вступній частині висновку експерта
вказано, що в якості порівняльного
матеріалу для експертного дослідження
було надано: вільний зразок підпису
ОСОБА_1 в копії паспорту; умовно-вільні
зразки його почерку (2 арк.) та підпису (4
п.) в позовній заяві від 10.12.2012 року в
розписці про явку до суду на 27.03.2013 року,
заяві від 25.03.2013 року, в Договорі № 14-7/2
від 23.03.2013 року про надання правових
послуг, а також вільні зразки підпису,
виконані ним 10.10.2007 року, у 2005 році,
23.05.2003 року.

Відповідно до листа Головного
управління статистики в Донецькій
області № 11-19/1005 від 20.11.2013 року, розмір
середньої заробітної плати одного
штатного працівника по підприємствах
за видом економічної діяльності
«Будівництво» в цілому по Донецькій
області складає за травень-липень 2012
року, відповідно 3 163 грн., 3 247 грн., 3 327
грн.

Суд першої інстанції не взяв до
розрахунку дані про заробітну плату,
вказані у вказаному вище листі,
оскільки позивач працював у
відповідача на конкретній посаді -
машиністом спецтехніки, його заробітна
плата до виплати вказана у відомостях
про виплату заробітної плати, які були
предметом дослідження експертів,
розмір цієї заробітної плати
підтверджується довідкою відповідача
про середню заробітну плату ОСОБА_1 за
травень - липень 2012 року.

При визначенні розміру середнього
заробітку за весь час затримки виплати
ОСОБА_1 належних від відповідача
платежів по день фактичного розрахунку
суд першої інстанції виходив з
наступного: середньоденна заробітна
плата ОСОБА_1 відповідно до довідки
відповідача складає 68,10 грн.; у своїй
заяві про уточнення позивних вимог
позивач зазначив кількість днів
затримки у виплаті належних йому
платежів - 362; вказану кількість днів
представник відповідача не оспорював.
Тому суд визначив, що стягненню
підлягає: 68,10 грн. х 362 дня = 24 652,20 грн.
(середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні) та
компенсація за невикористану
відпустку - 68,10 грн. х 4 дня = 272,4 грн.

Суд першої інстанції вважав, що
невиплата відповідачем заробітної
плати у травні-липні 2012 року та
затримка у її виплаті у 362 дні є грубим
порушенням трудових прав позивача, що
призвело до моральних страждань.
Розмір відшкодування моральних
страждань позивачу суд першої
інстанції визначав у відповідності до
ч. 3 ст. 23 ЦК України у розмірі 1 000 грн.

З вказаними висновками суду першої
інстанції можливо погодитися.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, за
клопотанням представника позивача,
ухвалою від 19 квітня 2013 року суд
призначив проведення
судово-почеркознавчої експертизи.

З дослідницької частини експертного
висновку комплексної
судово-почеркознавчої експертизи та
судово-технічної експертизи
документів від 30 вересня 2013 року
вбачається, що при дослідженні підпису
позивача були виявлені збіжні та
розбіжні ознаки. При цьому розбіжні
ознаки - стійкі, суттєві, виходять за
межі варіантів ознак підпису та
почерку ОСОБА_1, а встановлені збіжні
ознаки є несуттєвими і можуть бути
пояснені виконанням даних підписів з
ретельним наслідуванням справжнього.
(а. с. 62 , 71 - 89)

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58 - 60 ЦПК України передбачено,
що належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Як зазначено у ч. 1 ст. 66 ЦПК України
висновок експерта - докладний опис
проведених експертом досліджень,
зроблені у результаті них висновки та
обґрунтовані відповіді на питання,
задані судом.

Тобто висновок експерта є одним із
видів доказів.

Позивач заперечував факт отримання ним
на підприємстві відповідача
заробітної плати та проведення з ним
повного розрахунку при звільненні.

Таким чином, враховуючи вимоги
вказаних статей, сторона позивача
надала до справи на підтвердження
своїх позовних вимог висновок
експерта, складений компетентною
експертною установою - Донецьким НДІСЕ,
дані висновки стороною відповідача не
були спростовані шляхом надання інших
протилежних висновків, що дало суду
першої інстанції підстави прийняти
вказані висновки, як належний доказ з
приводу предмету спору.

Суд першої інстанції розглянув справу
в межах заявлених позовних вимог та
ухвалив рішення на підставі доказів
сторін.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Враховуючи викладене, міський суд
дійшов правильного висновку про
часткове задоволення позову про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та грошової компенсації моральної
шкоди. Вказані висновки суду
ґрунтуються на обставинах справи та
нормах діючого законодавства.

Проте суд першої інстанції не вірно
визначив розмір судового збору, що
підлягає стягненню та не вказав у
рішенні на чию користь він підлягає
стягненню, чим порушив норми
процесуального права.

Розмір судового збору буде дорівнювати
сумі 503,56 грн., що складається з 274,16
(задоволені майнові вимоги 27 415,72 грн. х
1%) та 229,40 грн. (задоволені вимоги про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди). Оскільки позивач за законом
звільнений від сплати судового збору,
тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
судовий збір підлягає стягненню з
відповідача в дохід держави.

З огляду на викладене, апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
рішення в частині стягнення судового
збору - скасувати, та ухвалити нове
рішення в цій частині - про стягнення
судового збору у вказаному вище
розмірі в дохід держави.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4,
314 ч.2, 316, 317 ЦПК України, апеляційний суд,
-

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Ялта Град
Строй» задовольнити частково.

Рішення Докучаєвського міського суду
Донецької області від 17 грудня 2013 року
в частині стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю «Ялта Град
Строй» судового збору у розмірі 2 970
грн. 97 коп. скасувати.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Ялта Град Строй» в
дохід держави судовий збір у розмірі 503
(п'ятсот три) грн. 56 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: