АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9534/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Таус М. М. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

18 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу по апеляційній скарзі
ОСОБА_6 на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
06 червня 2013 року по справі за позовом
Кредитної спілки "Дніпропетровська
Ощадна Кредитна спілка" до ОСОБА_6 про
стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

04 грудня 2012 року позивач звернувся до
суду з даним позовом посилаючись на те,
що 16 червня 2009 року між позивачем і
відповідачкою був укладений кредитний
договір № 5452, згідно умов якого позивач
надав відповідачці кредит у розмірі
10600,00 грн. терміном на 12 місяців, з
виплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 40% річних з кінцевим
терміном повернення 16 червня 2010 року.
Відповідачка умови договору належним
чином не виконувала, у зв'язку з чим,
станом на 01.10.2012 року, за договором
виникла заборгованість на загальну
суму 44696,00 грн., де заборгованість по
кредиту - 10600,00 грн., заборгованість по
відсоткам за користування кредитом -
14613,00 грн., заборгованість по відсоткам
за несвоєчасне повернення кредиту -
17211,00 грн., нарахування у зв»язку зі
зростанням індексу інфляції - 2272,00 грн.
Позивач просив стягнути з відповідачки
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 44696,00 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
06 червня 2013 року позовні вимоги
задоволено; вирішено стягнути з ОСОБА_6
на користь Кредитної спілки
«Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка» заборгованість за кредитним
договором №5452 від 16 червня 2009 року в
розмірі 44696,00 грн., де заборгованість по
кредиту - 10600,00 грн., заборгованість по
відсоткам за користування кредитом -
14613,00 грн., заборгованість по відсоткам
за несвоєчасне повернення кредиту -
17211,00 грн., сума боргу з урахуванням
індексу інфляції - 2272,00 грн. З
відповідачки на користь позивача
стягнуто судові витрати у розмірі 446,96
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
посилається на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставить питання про
скасування оскаржуваного рішення.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог, колегія
суддів не знаходить підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду, виходячи з
наступного.

Встановлено судом та
стверджується зібраними у справі
доказами, що відповідно до укладеного
договору №5452 від 16 червня 2009 року КС
«Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка» надала ОСОБА_6 кредит у розмірі
10600,00 грн. терміном на 12 місяців, з
виплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 40% річних з кінцевим
терміном повернення 16 червня 2010 року
(а.с. 6-7).

Пунктом 5.1 вказаного договору
передбачено, що за несвоєчасне
погашення щомісячної частини кредиту
та відсотків за користування кредитом
позичальник сплачує кредитній спільці
додатково відсотки за користування
неповерненою сумою в розмірі: до 5 днів
прострочки платежу - 0,3% від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочки платежу; більше 5 днів - 1% за
кожний день за весь час прострочки
платежу.

Місцевим судом також встановлено, що
позивач свої зобов'язання по договору
виконав належним чином, що
підтверджується видатковим касовим
ордером від 16 червня 2009 року (а.с. 8).

Однак, відповідачка умови договору
належним чином не виконувала, у зв'язку
з чим, станом на 01.10.2012 року, за
договором виникла заборгованість на
загальну суму 44696,00 грн., де
заборгованість по кредиту - 10600,00 грн.,
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 14613,00 грн.,
заборгованість по відсоткам за
несвоєчасне повернення кредиту за п. 5.1
договору - 17211,00 грн., нарахування у
зв»язку зі зростанням індексу інфляції
- 2272,00 грн., що стверджується
представленим позивачем детальним
розрахунком заборгованості на а.с. 9 - 10.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог діючого
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов»язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов»язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи з викладеного, надавши
належної оцінки представленим у справі
доказам у їх сукупності, місцевий суд
дійшов правильного висновку про
наявність і розмір заборгованості
відповідачки перед позивачем та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі.

Колегія звертає увагу, що розмір
заборгованості відповідачки
підтверджується представленим
позивачем розрахунком, який виконаний
з урахуванням умов кредитного договору
та ч. 2 ст. 625 ЦК України (а.с. 9 - 10).

Суд наголошує, що вимоги ч. 3 ст. 267 ЦК
України, в тому числі і під час слухання
справи апеляційним судом,
відповідачкою чи її представником не
виконувались, заява (письмова чи усна)
про застосування позовної давності не
подавалась, що стверджується журналом
і звукозаписом судового засіданні в
суді апеляційної інстанції та
матеріалами справи.

Доводи представника апелянта про
необхідність скасування оскаржуваного
рішення з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції не
ґрунтуються на положеннях діючого
Цивільного процесуального кодексу
України, тому не можуть бути прийняті
до уваги судом.

Колегія звертає увагу, що ухвалення
місцевим судом у даній справі заочного
рішення, без присутності відповідачки
у судовому засіданні, не вплинуло на
правильність висновків районного суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на правильне
застосування районним судом вимог ст. 88
ЦПК України, колегія дійшла висновку,
що оскаржуване судове рішення підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
- без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 06 червня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, протягом двадцяти днів
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Т.П.Красвітна

Судді
С.Ю.Михайловська

З.М.Пономарь