Справа № 360/2574/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
Бородянський
районний суд

Київської області в складі: головуючої
- судді Міланіч А.М.

при секретарі -
Щербаковій К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Бородянка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - служба у
справах дітей Бородянської районної
державної адміністрації, приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання недійсними договору
іпотеки та договору про задоволення
вимог іпотекодержателя, скасування
рішення про реєстрацію прав та їх
обтяжень,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2013 року позивач звернувся
до суду з вказаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що 24 листопада 2011 року
між його дідом - відповідачем по справі
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір
позики, за яким ОСОБА_2 отримав позику у
розмірі 131 121,25 грн., з остаточним
строком повернення коштів не пізніше 24
травня 2012 року.

З метою забезпечення виконання
зобов»язань за договором позики між
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 24
листопада 2013 року було укладено
договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передав
в іпотеку належні йому ? частину
будинковолодіння № АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,10 га, що
розташована за тією ж адресою.

Того ж дня, 24 листопада 2011 року, між
позивачем та відповідачем було
укладено договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, за яким ОСОБА_3 мав
право за наявності умов, передбачених
даним договором, набути право
власності на предмет іпотеки.

Вважав дані договори укладеними
неправомірно, так як він (позивач) з 18
серпня 2011 року зареєстрований у
вищезазначеному будинку та на час
укладення вказаних договорів був ще
неповнолітнім і Служба у справах дітей
Бородянської РДА не надавала дозволу
на укладення цих договорів.

Тому просив визнати недійсними
зазначені договір іпотеки та договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя від 24 листопада 2011
року, застосувати наслідки недійсності
даних договорів шляхом повернення
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки, попередньому власнику ОСОБА_2,
та шляхом зняття заборони з даного
нерухомого майна, скасувати рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, прийняте державним
реєстратором Бородянського РУЮ 16 липня
2013 року.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_6 позов підтримали,
викладене підтвердили.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_7 позов не визнала, щодо його
задоволення заперечувала, посилаючись
на те, що позивач не є власником
спірного будинковолодіння, а тому те,
що на час укладення оспорюваних
договорів він був неповнолітнім не
було перешкодою до їх укладення, на
даний час позивач є повнолітнім. До
того ж, фактично позивач не проживав за
місцем реєстрації, у нього є мати, з
якою він проживав та проживає до цього
часу, ОСОБА_2 ніколи не був його
опікуном, а тому не ніс обов'язку по
забезпеченню онука житлом.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника ОСОБА_6, представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7, оглянувши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 24 листопада 2011
року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено
договір позики, за яким ОСОБА_3 передав
у власність ОСОБА_2 грошові кошти у
розмірі 131 121, 25 грн., з остаточним
розрахунком не пізніше 24 травня 2012 року
(а.с.96).

З метою забезпечення належного
виконання відповідачем зобов»язання,
що випливає із вказаного договору
позики, 24 листопада 2011 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було укладено договір
іпотеки, згідно якого предметом
іпотеки є належні ОСОБА_2 на підставі
Свідоцтва про право власності на
житловий будинок від 25 травня 1998 року ?
частина будинковолодіння АДРЕСА_1 та,
на підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку Серії ЯК
№ 335054, - земельна ділянка, площею 0,10 га,
кадастровий номер :02:013:0042, з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
розташована за вказаною адресою
(а.с.94-95,97-138).

Того ж дня, 24 листопада 2011 року, між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя, відповідно до якого
іпотекодавець зобов»язався передати, а
іпотекодержатель - прийняти у
власність за вартістю і на умовах,
визначених цим договором вказані
предмети іпотеки, після виникнення в
іпотекодержателя відкладальної
обставини, а саме з моменту виникнення
у ОСОБА_3 права звернення стягнення на
предмет іпотеки в порядку позасудового
врегулювання, тобто на 31-й день після
документально підтвердженого
надіслання на адресу відповідача
письмової вимоги про усунення порушень
основного зобов»язання та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у відповідності до
ст.35 Закону України «Про іпотеку»
(а.с.70-93).

При укладенні даних договорів
відповідачем ОСОБА_2 було надано
нотаріусу видану йому Микулицькою
сільською радою довідку № 1292 про те, що
в даній частині будинку він проживає та
прописаний один (а.с.79,102).

Так як відповідач ОСОБА_2 умови
вищевказаного договору позики
належним чином не виконував, то на
підставі заяви ОСОБА_3, 12 червня 2013 року
Державною реєстраційною службою
Бородянського РУЮ за ним (ОСОБА_3) було
зареєстроване право власності на ?
частину вищевказаного будинку та
зазначену земельну ділянку
(а.с.144-147,169-170).

За договорами купівлі-продажу від 3
грудня 2013 року ОСОБА_3 продав вказані ?
частину будинку та земельну ділянку
третій особі по справі - ОСОБА_5
(а.с.141-208).

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що на час укладення
оспорюваних договору іпотеки та
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя він був
неповнолітнім і необхідна була згода
на здійснення даного правочину органу
опіки та піклування, так як порушене
його право на житло.

Однак, відповідно до ст. 317 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

На час укладення вказаних
договорів ОСОБА_2 був єдиним власником
частини будинку і мав право
розпоряджатися своїм майном на власний
розсуд, позивач права власності в
даному майні не мав.

Статтею 17 Закону України „Про
охорону дитинства" батьки або особи,
які їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки та піклування
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовитися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватись від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.213 ЦК України
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно копії свідоцтва про
народження (а.с.233), позивач ОСОБА_1
народився 13 серпня 1994 року і на час
укладення договорів іпотеки та
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя йому виповнилось
повних 17 років, тобто, він був
неповнолітнім. Як вбачається з довідки
Микулицької сільської ради від 7
листопада 2013 року (а.с.171), та що
визнається сторонами, позивач на той
час був зареєстрованим у вказаній
частині будинку свого діда.

Проте, ст..17 ЗУ «Про охорону
дитинства» заборонено укладати
договори без дозволу органів опіки та
піклування лише батькам або особам, які
їх замінюють, а в ст..213 ЦК України мова
йде про батьків та усиновлювачів.
ОСОБА_2 не є батьком, усиновлювачем чи
опікуном позивача, а тому суд вважає, що
він мав право на укладення даних
договорів без згоди вказаних органів.

До того ж, на час реального
відчуження частини будинку та
реєстрації ОСОБА_3 права власності на
неї 12 червня 2013 року позивач був вже
повнолітнім, і, як визнав він сам в
судовому засіданні, житлом
забезпечений, так як проживає у своєї
матері.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що оспорювані договори укладені
правомірно, підстав для визнання їх
недійсними, а також скасування рішення
про державну реєстрацію прав на майно
за ОСОБА_3 не вбачається, жодні права
позивача даними правочинами не
порушенні, а тому в позові необхідно
відмовити.

Керуючись ст.203,215,216,317 ЦК України, ЗУ
«Про охорону дитинства», ЗУ «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян та безпритульних дітей»,
ст.10,11,209,212-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи - служба у справах дітей
Бородянської районної державної
адміністрації, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
недійсними договору іпотеки та
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя, скасування рішення
про реєстрацію прав та їх обтяжень
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Бородянський
районний суд Київської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя А.Міланіч