Справа № 462/3042/14
Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний
Провадження № 22-ц/783/6409/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

представника позивача ОСОБА_2 -
адвоката ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного
районного суду м. Львова від 27 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення витрат на
навчання доньки, -

в с т а н
о в и л а:

Ухвалою Залізничного районного суду
м.Львова від 27 червня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
витрат на навчання доньки визнано
неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_2, в
апеляційній скарзі не погоджуючись з
цією ухвалою суду, просить її
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції з
покликанням на те, що оскаржувана
ухвала є необ'єктивною, упередженою та
постановлена з порушенням норм
процесуального права, без врахування
того, що недоліки позовної заяви були
усунуті у встановлений законом термін.
(а.с. 18-19).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
адвоката ОСОБА_3 на обґрунтування
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи з урахуванням доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.55, 124
Конституції України та ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Встановлено, що у травні 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення витрат на навчання
доньки, виходячи з положень ст.ст. 198,199
СК України.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

10 червня 2014 року, при вирішенні питання
щодо відкриття провадження у справі,
суддя постановив ухвалу про залишення
позовної заяви ОСОБА_2 без руху, з
покликанням на те, що така не
відповідає вимогам ст.119 ЦПК України,
оскільки позивачем не зазначено
обставин справи, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, що зводиться
до надання доказів. (а.с. 8).

27 червня 2014 року суддею постановлено
ухвалу про визнання позовної заяви
ОСОБА_2 неподаною та повернення її
заявнику з тих підстав, що позивач у
визначений строк не усунув вказаних
недоліків позову в повному обсязі ( а.с.
11).

Однак, судова колегія вважає, що при
постановленні оскаржуваної ухвали
суддя не дотримався в повній мірі вимог
процесуального права як при вирішенні
питання щодо наявності підстав для
залишення позову без руху, так і щодо
можливості усунення позивачем
недоліків позову, зазначених в ухвалі
про залишення позовної заяви без руху,
а відтак прийняв передчасне рішення
щодо визнання цього позову таким, що не
поданий.

Зокрема, залишаючи позов без руху з
покликанням на те, що в позовній заяві
позивачем нечітко викладені обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
не зазначено доказів, що підтверджують
кожну обставину чи наявність підстав
для звільнення від доказування, та
повертаючи позовну заяву позивачу з
підстав не усунення ними цих недоліків,
суддя не звернув увагу на роз'яснення
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» за №2 від 12.06.2009
р., що містяться в п.7, відповідно до яких
«суд не вправі через неподання доказів
при пред'явленні позову залишати заяву
без руху та повертати заявнику»
оскільки подання таких доказів можливе
на подальших стадіях цивільного
процесу, в тому числі на стадії
попереднього розгляду справи.

Крім того, суд першої інстанції при
постановленні оскаржуваної ухвали не
врахував принцип диспозитивності в
цивільному процесі, а відтак обов'язок
саме позивача обґрунтувати свої
позовні вимоги з викладенням
відповідних обставин, зазначенням та
поданням доказів, що підтверджують
такі обставини. При цьому сама по собі
відсутність в позовній заяві чи
додатках до неї доказів чи достатніх
обґрунтувань на підтвердження
позовних вимог не перешкоджає розгляду
справи, оскільки є підставою для
відмови в задоволенні позову по суті, а
не для визнання позовної заяви
неподаною.

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем, було виправлено
недоліки позовної заяви, про що до
Залізничного районного суду 24.06.2014 року
надійшла і була зареєстрована
відповідна заява ОСОБА_2.

Не дивлячись на це, суддя, не даючи
належної оцінки поданій заяві,
формально зазначив про те, що недоліки
не усунуті.

Відповідно п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України
підставою для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
скасування ухвали районного суду і
направлення справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду зі
стадії відкриття провадження по
справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.303,
п.4. ч.2 ст. 307, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1 ст.314,
ст.ст.315, 317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.
Львова від 27 червня 2014 року про
повернення позовної заяви скасувати, а
справу направити для продовження
розгляду зі стадії відкриття
провадження до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає,
оскільки не перешкоджає подальшому
розгляду справи.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.