Провадження № 22-ц/779/2629/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Матківського Р.Й., Мелінишин Г.П.,

секретаря
Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на
дії головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Дем'яніва Петра
Богдановича щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження і прийнятті
виконавчого документа до виконання та
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження за
апеляційною скаргою головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції - Дем'яніва Петра
Богдановича на ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
14 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 14 листопада 2014 року задоволено
скаргу ОСОБА_2 на дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Дем'яніва П.Б. щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження і прийнятті виконавчого
документа до виконання та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Визнано неправомірними дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Дем'яніва П.Б. щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження, відмови у прийнятті до
провадження виконавчого листа,
виданого 14.08.2014 року Івано-Франківським
міським судом, про зобов'язання ОСОБА_4
не чинити ОСОБА_2 перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 у м.
Івано-Франківську.

Визнано незаконною та скасовано
постанову №45169553 від 23.10.2014 року
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Дем'яніва П.Б. про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, відмову у прийнятті до
провадження виконавчого документа.

Зобов'язано головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції Дем'яніва
П.Б. вжити всіх передбачених законом
необхідних заходів для отримання
ідентифікаційного коду боржника та
відкрити виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа, виданого
14.08.2014 року Івано-Франківським міським
судом, про зобов'язання ОСОБА_4 не
чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 у м.
Івано-Франківську.

Копію ухвали надіслано заявнику,
боржнику та відділу виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції.

В апеляційній скарзі головний
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Дем'янів П.Б.
посилається на незаконність та
необґрунтованість ухвали суду, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи. У зв'язку з
цим, просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати та постановити
нову, якою відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні скарги.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує
тим, що 23.10.2014 року йому було передано
для виконання виконавчий лист
№344/9507/2014, виданий 14.08.2014 року
Івано-Франківським міським судом. У
даному виконавчому листі не зазначено
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника та будь яких даних з цього
приводу, що являється порушенням ст.18
ЗУ "Про виконавче провадження" та п.3
розділу 3 Інструкції з організації та
проведення виконавчих дій. А тому,
згідно ч.6 ст.26 ЗУ "Про виконавче
провадження", було прийнято рішення про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Суд дійшов помилкового висновку
про те, що державний виконавець не
роз'яснив ОСОБА_2 право на звернення до
суду чи іншого органу, які видали
виконавчий документ, щодо приведення
його у відповідність до вимог ст.18 ЗУ
"Про виконавче провадження". У
супровідному листі до постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 23.10.2014 року, державним
виконавцем чітко роз'яснено заявнику
право на звернення до суду чи іншого
органу щодо приведення його у
відповідність до вимог закону.

Крім того, суд не врахував, що
правовий режим податкової інформації
визначається Податковим кодексом та
іншими законами. Відомості з
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків є інформацією з
обмеженим доступом. Платник податків
має право на нерозголошення
контролюючим органом (посадовими
особами) відомостей про такого
платника без його письмової згоди та
відомостей, що становлять
конфіденційну інформацію, державну,
комерційну чи банківську таємницю. Не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди.

Згідно наказу №209/153/5 від 03.04.2007
року "Про затвердження порядку надання
інформації органами державної
податкової служби на запити органів
державної виконавчої служби", механізм
надання органами податкової служби
органам державної виконавчої служби
ідентифікаційних номерів відсутній. В
той час, як суд, відповідно до чинного
Порядку надання судам загальної
юрисдикції інформації про
реєстраційні номери облікових карток
платників податків боржників та
стягувачів, може безперешкодно
отримати таку інформацію.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи
апелянта, заперечення скаржника,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 на дії
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Дем'яніва П.Б. щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження і прийнятті виконавчого
документа до виконання та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, суд першої
інстанції виходив із того, що
оскаржувана постанова є неправомірною,
прийнятою без урахування усіх
обставин, що мали значення для її
прийняття та без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів стягувача.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Постановою №45169553 від 23.10.2014 року
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Дем'яніва П.Б.
відмовлено у прийнятті виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження по виконанню, виданого
14.08.2014 року виконавчого листа №344/9507/14, з
посиланням на те, що у виконавчому
документі відсутній ідентифікаційний
код боржника.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України визначено,
що судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції
України та ч.1 ст.302 ЦК України не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року №
2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди державою,
органами місцевого самоврядування,
юридичними або фізичними особами є
втручанням в її особисте та сімейне
життя, таке втручання допускається
винятково у випадках, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Частиною 1 ст. 25 ЗУ "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ та
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам
передбаченим, цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
виконавчої служби за належним місцем
виконання рішення.

Згідно п.3 ч.1 ст.18 Закону України "Про
виконавче провадження", у виконавчому
документі повинні бути зазначені повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та
по-батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.26 цього Закону у
разі невідповідності змісту
виконавчого листа вимогам статті 18
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п.3 ч.3 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження" надає право
державному виконавцю при здійсненні
виконавчого провадження з метою
захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі й
конфіденційну.

Тобто, у разі не зазначення
індивідуального ідентифікаційного
номера(реєстраційного номера
облікової картки платника податків) у
рішенні суду, судовому наказі, згідно
із п.3 ч.3 ст.11 ЗУ "Про виконавче
провадження", державний виконавець
може самостійно звернутися до
відповідного державного органу
державної податкової служби із запитом
про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника.

А тому, не зазначення у виконавчому
документі індивідуального
ідентифікаційного номеру не є законною
та обґрунтованою підставою для відмови
у примусовому виконанні судового
рішення державною виконавчою службою,
оскільки таке виконання рішення є
невід'ємною частиною судового захисту
будь-якої особи.

Аналогічної позиції дотримується
Верховний Суд України, яку він висловив
у своїй постанові від 21.05.2014 року по
справі №6-45цс14 та постанові від 25.06.2014
року по справі №6-62цс14.

Згідно ст.360-7 ЦПК України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Додатково колегія суддів вважає за
потрібне зазначити, що відмовляючи у
відкритті виконавчого провадження,
державний виконавець не врахував, що
стягувач самостійно обмежений правами
отримати конфіденційну інформацію
щодо боржника. Отримання такої
інформації судом після завершення
розгляду справи і видачі виконавчого
листа, законом не передбачена. Крім
того, згідно зі ст.32 Конституції
України, ст.302 ЦК України ніхто без
згоди особи не може збирати та
поширювати конфіденційну інформацію
про неї чи її персональні дані.

Також державний виконавець залишив
поза увагою визначену ЦПК України
судову процедуру розгляду заяв про
видачу виконавчого листа. Так, суддя
видає виконавчий лист без проведення
судового засідання і без виклику
стягувача і боржника.

Таким чином, у суду чи заявника
відсутні можливості без згоди
боржника, який не викликався до суду,
отримати дані, про які в своїй
постанові зазначив державний
виконавець.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу особу державної виконавчої служби
задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушені права чи
свободи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
що відповідно до ст.312 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення ухвали суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції - Дем'яніва Петра
Богдановича відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського
суду від 14 листопада 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.П. Мелінишин