Ухвала

іменем україни

06 лютого 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 12 січня
2011 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 29 листопада 2013 року, позов
задоволено частково. Стягнуто
солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованість в сумі 2 351 752 грн 74 коп. У
решті позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Судом установлено, що 26 вересня 2007 року
між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
(змінило найменування на ПАТ«Банк
«Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 укладено
договір про відкриття кредитної лінії,
за яким банк надав ОСОБА_1 90 тис. доларів
США строком до 25 вересня 2022 року зі
сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 15,5 % річних.

Договором про внесення змін № 13.702/183-1
від 27 вересня 2007 року сторони внесли
зміни до пп. 3.2, 4.3 договору про
відкриття кредитної лінії в частині
термінів здійснення погашення
заборгованості та сплати процентів.

На забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором № 13.702/183 від 26
вересня 2007 року між банком, ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 укладено договір поруки №
13.702/183П від 26 вересня 2007 року, згідно з
яким ОСОБА_2 зобов'язався відповідати у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання ОСОБА_1 зобов'язань.

27 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_2
укладено іпотечний договір, згідно з
яким ОСОБА_2 на для забезпечення
зобов'язань за договором про відкриття
кредитної лінії № 13.702/183 від 26 вересня
2007 року передав в іпотеку банку належні
йому на праві власності земельну
ділянку площею 0,32 га та розташований на
ній будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором
про відкриття кредитної лінії № 13.702/183
від 26 вересня 2007 року належним чином не
виконував, внаслідок чого станом на 05
листопада 2010 року виникла
заборгованість у сумі 2 351 752 грн 74 коп., в
т.ч. за кредитом - 84 484,17 доларів США (669 089
грн 28 коп.), за відсотками за
користування кредитом - 31 051,44 доларів
США (245 919 грн 52 коп.), за пенею за
простроченими відсотками та тілу
кредиту у розмірі 1 % за кожен день
прострочення у сумі 1 365 464 грн 84 коп.,
штрафу у розмірі 9 тис. доларів США (71 279
грн 10 коп.).

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги про
солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованості за договором
про відкриття кредитної лінії у сумі 2
351 752 грн 74 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від
12 січня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 29 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель