Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів
: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.

секретар судового
засідання -Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рокитнівського районного суду від 17
грудня 2013 р. у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_20 про позбавлення
батьківських прав.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, що з"явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Рокитнівського
районного суду від 17 грудня 2013 р. в
позові ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі позивачка вважає його
незаконним, ухваленим з порушення норм
матеріального та процесуального права.
Наведені судом у рішенні мотиви, за
яких він вважає її позовні вимоги
безпідставними, не відповідають
дійсності та не підтверджені жодними
доказами, грунтуються на поясненнях
відповідача та представника
прокуратури. Судом не враховано, що її
дочка та відповідач уклали шлюб у 2001 р.,
від якого народився син ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання між ними
шлюбу, відповідач з 2005р. по 2013 р. не
цікавився життям сина, не допомагав
матеріально та не приймав участі у його
вихованні, не дивлячись на
неодноразові намагання дочки
переконати його у протилежному. Також,
за виконавчим листом від 28.10.2008 р.
відповідач сплачував аліменти на
утримання дитини лише у період з січня
2010 р. по березень 2012 р., що стверджується
довідкою відділу ДВС від 11.02.2013 р. та
довідкою ДП « Олевське лісове
господарство» від 07.04.012 р. 09.05.2013 р. її
дочка померла.

Не взято до уваги пояснення
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пояснень
самої дитини, з якою відповідач не
спілкується та яка не бажає проживати
разом з батьком. Вказані обставини
зазначені і у шкільній характеристиці .
Суд не мотивував, чому саме не взяв до
уваги висновок органу опіки та
піклування про доцільність
позбавлення батьківських прав
відповідача. Порушено норми ст.162 СК
України та не взято до уваги
роз»яснення п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3
. Просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким позов задовольнити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду 1-ї
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про її задоволення, виходячи
з наступного.

________________________________________________________________________
_______

Головуючий суддя 1 інстанції
Комзюк А.Ф.

Провадження № 22-ц787/251/2014
Суддя-доповідач :
Оніпко О.В.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про
права дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного
кодексу України мати, батько, можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо вона, він: не забрали дитину з
пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Із роз'яснень, викладених у п.п. 15,16
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 19 грудня 2008 року
вбачається, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
споріднення з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_20 та ОСОБА_6 перебували у
зареєстровано шлюбі, який було
розірвано 08.06.2007 р. (а.с. 9). Від шлюбу у
них народився син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
року (а.с. 12).

27.07. 2007 року ОСОБА_6 уклала шлюб із
ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_6
Згідно з копією свідоцтва про смерть
ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_6 померла (а.с. 10).

Судом встановлено, що після
розлучення ОСОБА_20 та ОСОБА_6, їх син
ОСОБА_2 постійно проживав разом з
матір'ю та відвідував ДНЗ „Берізка" у с.
Остки з 01.11.2004 р. по 13.06.2008 р. Після її
смерті залишився проживати з бабою
ОСОБА_1 у АДРЕСА_1, де і відвідує
Остківську загальноосвітню школу І-ІІІ
ступенів. З психолого-педагогічної
характеристики ОСОБА_2 вбачається, що
відповідач ОСОБА_20 до школи не
навідувався, життям та навчанням сина
не цікавився.

З актів обстеження
матеріально-побутових умов проживання
від 07.11.2013 р. та 13.08.2013 р. вбачається, що
після смерті ОСОБА_6, її мати ОСОБА_1
здійснює догляд за онуками ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 20).

Також судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_20 проживає у АДРЕСА_2, має іншу
сім'ю та троє неповнолітніх дітей,
працює завгоспом у Купальській
загальноосвітній школі (а.с. 15, 24, 25).

Згідно з поясненнями позивачки , не
спростованих відповідачем, з часу
розірвання між ним та ОСОБА_6 шлюбу,
батько життям сина не цікавився, не
приймав участь у його вихованні та не
надав йому матеріальної допомоги.

За виконавчим листом № 2-463, виданим
Рокитнівським районним судом
Рівненської області 28.10.2008 р. про
стягнення з ОСОБА_20 аліментів на
утримання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі ? частини всіх видів заробітку
(доходу) відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для кожної
дитини відповідного віку, ОСОБА_20
сплачував аліменти на утримання сина з
січня 2010 р. по березень 2012 р., що
стверджується довідкою ДП „Олевське
лісове господарство" № 737 від 07.04.2012 р.
(а.с. 26, 62).

Відповідно до довідки відділу ДВС
Олевського районного управління
юстиції № 236/03-19/03 від 11.02.2013 р. ОСОБА_6 у
період з 01.05.2012 р. по 30.01.2013 р. не
отримувала аліментів від ОСОБА_20

У висновку органу опіки та
піклування Рокитнівської
райдержадміністрації зазначено про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_20 відносно неповнолітньої
дитини ОСОБА_2 (а.с. 28-29).

З пояснень допитаного у судовому
засіданні місцевим судом
неповнолітнього ОСОБА_2 вбачається, що
проживати разом із батьком він не
бажає, хоче і надалі проживати у бабусі.

Колегією суддів встановлено, що будь
яких обставин, які б свідчили про
поважність причин відсутності
спілкування відповідача із дитиною, в
матеріалах справи не міститься та
відповідачем суду не надано, хоча саме
на відповідача покладався обов'язок
спростувати доводи позивачки щодо
свідомого нехтування ним своїми
батьківськими обов'язками та його
ухилення від участі у вихованні сина.

Заперечуючи проти задоволення позову
у суді 1-ї інстанції , ОСОБА_2 заперечень
проти апеляційної скарги суду не надав
та надіслав на адресу суду заяву від
04.02.2014 р. у якій вказав, що визнає
апеляційну скаргу позивачки у повному
обсязі та не заперечує проти
задоволення її позову про позбавлення
його батьківських прав відносно сина
ОСОБА_2 , також просив справу
розглядати без його участі.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
скасування рішення суду 1-ї інстанції
та ухвалення нового рішення у справі -
про задоволення позову ОСОБА_1 та
позбавлення ОСОБА_20 батьківських прав
відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-314, 316 ЦПК
України, ст. 164 СК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Рокитнівського районного суду
Рівненської області від 17 грудня 2013
року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_20 про
позбавлення батьківських прав -
задовольнити : позбавити ОСОБА_20
ІНФОРМАЦІЯ_7 батьківських прав
відносно сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий
Судді :