Справа № 715/874/13-ц
Провадження № 2/715/14/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року Глибоцький
районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді
Маковійчук Ю.В.,

секретаря судового засідання
Затолошної Р.В.,

відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Глибока
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акцент -
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Акцент - Банк» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості. В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилався на те, що 06 грудня 2007 року між
ним та відповідачем було укладено
кредитний договір № АВСАRX04180122,
відповідно до якого позивач надав
відповідачці кредит у розмірі 10 610,38
гривень зі сплатою 12 % річних. Вказує на
те, що, відповідачка порушила умови
кредитного договору і станом на 01
березня 2013 року розмір заборгованості
за кредитним договором складає 102 874,90
грн., яка складається із заборгованості
за кредитом - 10 610,40 грн., заборгованості
по процентах за користування кредитом -
1 485,33 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 8 907,44 грн., пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язано
за договором - 76 496,73 грн., штраф
(фіксована частина) - 500 грн., штраф
(фіксована складова) - 4 875,00 грн. А тому
просить суд стягнути з відповідача
ОСОБА_1 на його користь суму
заборгованість за кредитним договором
та судові витрати по справі.

Представник позивача Українець
Олександр Петрович в судове засідання
не з'явився, проте надіслав до суду
заяву відповідно до якої позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить суд позов задовольнити, справу
розглянути у його відсутності.

Вiдповiдач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов не визнала повністю, вказувала,
що вказаний договір вона не укладала.

Заслухавши пояснення відповідачки та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ
«Акцент - Банк» підлягають частковому
задоволенню виходячи із наступного.

Згiдно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинне виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Оскільки грошове зобов'язання виконано
боржником не було, то мало місце
порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за
якою позичальник зобов'язаний
повернути банку суму кредиту в строки й
у порядку, встановленому договором.

Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Судом встановлено, що 06 грудня 2007 року
між позивачем та відповідачем було
укладено кредитний договір №
АВСАRX04180122, відповідно до якого ОСОБА_1
отримала кредит у розмірі 10 610,38 гривень
зі сплатою 12 % річних, з кінцевим
строком погашення 05 грудня 2009 року на
споживчі потреби.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№ АВСАRX04180122 станом на 01 березня 2013 року
розмір заборгованості за кредитним
договором складає 102 874,90 грн., яка
складається із заборгованості за
кредитом - 10 610,40 грн., заборгованості по
процентах за користування кредитом - 1
485,33 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 8 907,44 грн., пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язано
за договором - 76 496,73 грн., штраф
(фіксована частина) - 500 грн., штраф
(фіксована складова) - 4 875,00 грн. Вказані
розміри заборгованості виникли на
підставі умов, передбачених кредитним
договором та підтверджуються
дослідженими в судовому засіданні
матеріалами справи.

Однак, суд вважає, що розмір пені, який
просить стягнути позивач із
відповідача необхідно зменшити,
виходячи із наступного. Відповідно до
ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання,
тобто ця сума є неустойкою.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. При
цьому закон дозволяє сторонами
домовитись про зміну розміру неустойки
у бік її зменшення або збільшення, крім
випадків, передбачених законом.
Частина 3 цієї ж статті надає суду право
у випадку виникнення спору з приводу
розміру штрафних санкцій (неустойки),
оцінивши розмір заборгованості та
розмір штрафних санкцій (неустойки),
зменшити її розмір в тому випадку, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення, тобто зменшити
розмір штрафних санкцій (неустойки)
через не співмірність з розміром
основного зобов'язання.

Матеріали справи свідчать, що розмір
боргу за кредитним договором становить
102 874,90 гривень з яких розмір пені 76 496,73
гривень, а заборгованість за кредитом -
10 610,40 грн. Тобто розмір неустойки
значно перевищує розмір збитків.

При цьому суд бере до уваги роз'яснення
Конституційного Суду України
висловлені в рішенні щодо офіційного
тлумачення положень другого речення
преамбули Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», від 11
липня 2013 року (Справа N 1-12/2013), в якому
зазначалось, що вимога про нарахування
та сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у пункті 6 статті 3, частині третій
статті 509 та частинах першій, другій
статті 627 Кодексу засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права. Наявність у
кредитора можливості стягувати із
споживача надмірні грошові суми як
неустойку спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Матеріалами справи доведено, що
відповідачка ніде не працює, доглядає
за дитиною до 3-х років, має на утриманні
семеро неповнолітніх дітей: ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_6 Крім того, встановлено, що
чоловік відповідачки ОСОБА_7 є
інвалідом ІІ групи, ніде не працює,
матеріальний стан сім'ї на даний час
важкий. Враховуючи, що пеня значно
перевищує розмір основної
заборгованості, суд вважає за можливе,
застосувавши ст.549, ч.3 ст. 551 ЦК України,
зменшити суму пені до 10 610,40 гривень,
тобто до суми заборгованості за
кредитом.

На думку суду підлягає зменшенню і сума
штрафу (процентна складова), оскільки,
відповідно до п. 5.3 Умов надання
споживчого кредиту розмір процентної
складової штрафу складає 5% від суми
заборгованості. Враховуючи те, що
зменшується сума пені, то і зменшується
сума заборгованості до 31 613,57 гривень.
Тому, сума штрафу має бути 1 580,68
(10610,40х2+1485,33+8907,44)х5%). А відтак, загальна
сума заборгованості, яка підлягає
стягненню із відповідача дорівнює 33
694,25 гривень (31613,57+500+1580,68).

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

А тому суд відхиляє доводи
відповідачки, що вона не отримувала
кредиту, ніяких договір із позивачем не
укладала, оскільки вони нічим не
підтверджені. Договір між сторонами є
укладеним з моменту передання грошей
(ч. 2 ст. 1046 ЦК України) і є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК
України).

У відповідності до вимог ст. ст.88 ЦПК
України суд вважає, що з відповідача на
користь позивача слід стягнути
документально підтверджені витрати по
оплаті судового збору.

На пiдставi викладеного, ст.ст. 509, 524-526,
530, 532, 533, 536, 546, 612, 1050, ЦК України,
керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 79, 88, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства «Акцент - Банк» -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серія
НОМЕР_2, виданий Глибоцьким РВУМВС
України в Чернівецькій області 7 травня
2001 року, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_7, яка проживає за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Акцент
- Банк», м. Дніпропетровськ вул.
Батумська № 11, , р/р
3111, МФО 305299, заборгованість за
кредитним договором № ВСАRX04180122 від 06
грудня 2007 року в сумі 33 694 (тридцять три
тисячі шістсот дев'яносто чотири)
гривень 25 копійок.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Акцент - Банк» судові витрати,
пов'язані із сплатою судового збору в
сумі 336 (триста тридцять шість) гривень
94 копійки.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернівецької області через Глибоцький
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя