Справа № 605/117/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

"20" лютого 2014 р. . Підгаєцький
районний суд Тернопільської області у
складі: головуючої-судді Ігнатової Г.В.
при секретарі Піх Р.Я. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Підгайці справу за поданням заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Підгаєцького
районного управління юстиції Голіят
І.М про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у
праві виїзду за межі України , суд

Встановив:

Відділ ДВС Підгаєцького РУЮ
Тернопільської області звернувся до
суду із поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
території України ОСОБА_3 , посилаючись
на те, що на виконанні у відділі ДВС
Підгаєцького районного управління
юстиції знаходиться виконавчий лист по
справі № 2-166/ 2008 від 29 лютого 2008 року
про стягнення з останнього в користь
ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій
сумі в розмірі 300 грн. щомісячно і до її
повноліття.. На виклик від 12.06.2010
р.боржник не реагує, борг не сплачує,
будь-якого нерухомого майна на яке б
можна було звернути стягнення у ОСОБА_3
не має. У звязку з тим, що при
проведенні виконавчих дій стало
відомо. щзо боржник знаходиться за
межами України, тим самим ухиляється
від виконання зобовязань покладеним на
нього судовим рішенням просить
тимчасово обмежити його у праві виїзду
за межі території України.

. Відповідно до ст. 377-1 ЦПК
України, суд негайно розглядає подання,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Державний виконавець відділу ДВС
Підгаєцького РУЮ , які належно були
повідомлені про розгляд справи в
судове засідання не зявились.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що подання є
необґрунтованим і не підлягає
задоволенню з наступних мотивів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно положень ст. 6 Закону України
"Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України", якими
встановлено самостійні підстави для
тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
закордонного паспорта або тимчасово
обмежено у праві виїзду за кордон у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду - до виконання
зобов'язань. Цією ж статтею встановлено
способи реалізації встановлених
обмежень.

Оскільки, відповідно до положень
статті 33 Конституції України, кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом, при вирішенні питання про
тимчасове обмеження конституційного
права, державний виконавець
зобов'язаний довести суду з наданням
відповідних матеріалів виконавчого
провадження факт ухилення боржника від
виконання зобов'язань та необхідність
обмеження його конституційного права.

Вивчивши зміст подання, суд
вважає, що його не може бути задоволено,
виходячи з наступного: крім долучених
до подання копій виконавчого листа та
постанови про відкриття виконавчого
провадження державним виконавцем, та
розрахунку заборгованості будь-яких
інших доказів про те, що до боржника
вживалися заходи примусового
виконання судових рішень, передбачені
законодавством України, не долучено.

Крім того, слід зазначити що
право державного виконавця на
звернення з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання, покладених на
нього рішенням суду, зобов'язань, тобто
наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Окрім того, факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець повинен зазначити у
поданні. Взагалі відсутні будь-які
документи, які б свідчили про проведену
роботу державного виконавця.

Слід зазначити, що у поданні
державним виконавцем не зазначено
підстав та доказів того, що боржник має
намір виїхати за межі України, та або
перебуває на даний час за межами
України, тобто наявність лише самого
зобов'язання не наділяє державного
виконавця правом на звернення до суду з
поданням про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за кордон.
Також у поданні відсутні документи, які
б свідчили про здійснення відповідних
виконавчих дій щодо сплати боржником
суми заборгованості.

Звертаючись до суду з поданням
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України, державний
виконавець зобов'язаний довести
ухилення боржником від виконання
рішення суду та неможливості виконання
такого рішення без обмеження боржника
у праві виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Таким чином, в контексті
вищезазначених норм права, державний
виконавець повинен був довести факт
свідомого ухилення боржника від
виконання судового рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

Саме самостійне невиконання
боржником зобов'язань протягом строку,
вказаного державним виконавцем в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, як і відсутність в нього
майна не може свідчити про ухилення
боржника від виконання покладених на
нього судовим рішенням обов'язків.

Матеріалами справи не містять
доказів того, що державним виконавцем
вжиті всі заходи примусового виконання
рішення, передбачених Законом України
"Про виконавче провадження", а також
відсутні докази ухилення боржника від
виконання зобов'язань.

До подання не долучено достатньо
доказів про те, що боржник злісно
ухиляється від виконання рішень, що
перебувають на примусовому виконанні
та не можливо встановити, які заходи
здійснювалися державним виконавцем в
ході їх виконання.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 33
Конституції України, ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України»,
ст.ст. 293, 294, 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України, ст. 11 п.
18 Закону України «Про виконавче
провадження», -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Підгаєцького районного управління
юстиції Тернопільської області про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у
праві виїзду за межі України.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги апеляційному суду
Тернопільської області через
Підгаєцький районний суд протягом
п'яти днів з дня її проголошення. у разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п»яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Головуючий: підпис Г. В. Ігнатова