Справа № 296/9739/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
в складі :

головуючого-судді Маслак В.П.,

при секретарі Стефанюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та просить
стягувати з відповідача аліменти на
утримання неповнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 516 грн.
щомісячно.

Позовна заява мотивована тим, що з
07.06.2014 року сторони проживають окремо,
шлюбні відносини між сторонами
фактично припинені, спільне
господарство не ведеться. Відповідач
матеріально не допомагає, участі у
вихованні сина не приймає. Позивачка
вказує, що примирення та подальше
збереження шлюбу не можливе.

Позивачка в засідання суду не
з"явилася, надіслала заяву про розгляд
справи за її відсутності, позовні
вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, в заяві від 03.12.2014р. позовні
вимоги визнав у повному обсязі, просив
розглядати справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог, вважає
позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, свідоцтва про реєстрацію
шлюбу серії НОМЕР_1, 05.07.2008р. Відділом
РАЦС Житомирського МУЮ зареєстровано
шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис №854.

Від шлюбу сторони мають малолітнього
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом серії
НОМЕР_2.

Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу
України передбачено, що суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Як встановлено ч.4 ст.174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Оскільки сторони наполягають на
розірванні шлюбу й відповідач позовні
вимоги визнає в повному обсязі, суд
вважає позов в цій частині таким, що
підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.180, 181 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. Способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і
(або) натуральній формі.

Враховуючи, що відповідач не надає
належну допомогу на утримання сина та
позов визнає, суд вважає позовні вимоги
про стягнення аліментів такими, що
підлягають до задоволення в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 180-184 Сімейного Кодексу
України, ст.ст.3,10,60,208,209,212-215 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований
Відділом РАЦС Житомирського МУЮ
05.07.2008р., актовий запис №854.

Малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишити на проживання з матір"ю -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти
на утримання неповнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 516
(п"ятсот шістнадцять) грн. щомісячно,
починаючи з 27.10.2014 року і до досягнення
дитиною повноліття, та 243,60 грн. витрат
зі сплати судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів
в межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до Апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В. П. Маслак