Справа № 456/5783/13-ц
Провадження № 2/456/282/2014
РІШЕННЯ

іменем України

04 березня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Саса С. С.

при секретарі Петренко В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрию справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом в якому просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 в користь свого
сина ОСОБА_3 матеріальну шкоду завдану
злочином в розмірі 7931 грн. 16 коп. В
обґрунтування позовних вимог позивач
покликається на те, що відповідач 28.07.2012
року близько 23 год., керуючи
автомобілем «ВАЗ-21063» р.н. НОМЕР_1, їдучи
автодорогою сполученням Стрий-Дуліби в
напрямку с. Дуліби Стрийського району
Львівської області, перебуваючи в
межах населеного пункту с. Дуліби по
вул. Шевченка неподалік будинку № 184,
порушив Правила дорожнього руху,
внаслідок чого вчинив наїзд на його
сина ОСОБА_3, який йшов по краю
автодороги в попутньому водієві
напрямку. В результаті ДТП ОСОБА_3
отримав середньої тяжкості тілесні
ушкодження у вигляді забійно-рваної
рани тімені, підшкірного крововиливу
правого стегна, крововиливу довкола
лівого ока, осадження шкіри над
лопатковою ділянкою справа, правого
передпліччя та ліктя, правого коліна,
клінічний струс головного мозку,
закриті переломи обох кісток лівої
гомілки, закритий перелом 6-го ребра
справа. Вироком Стрийського
міськрайонного суду від 29.01.2013 року
відповідача визнано винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст.
286 КК України та засуджено до покарання
у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі
з іспитовим строком на 2 роки. На даний
час позивач є опікуном свого сина
ОСОБА_3, оскільки останній внаслідок
психічного захворювання визнаний
недієздатним. Після вказаної ДТП син
ОСОБА_3 тривалий час знаходиться на
лікуванні, йому встановлена друга
група інвалідності. ОСОБА_2 взяв на себе
зобов'язання оплатити всі витрати
пов'язані з лікуванням ОСОБА_3 З 07.12.2013
року його син ОСОБА_3 був поміщений на
лікування в Стрийську ЦРЛ в
травматологічне відділення і йому була
проведена хірургічна операція лівої
гомілки та встановлена
металоконструкція для остеосинтезу
діалізу гомілкової кістки. У зв'язку з
лікуванням сина позивачем було
затрачено 8736,16 грн. Із вказаної суми,
відповідач відшкодував тільки 805 грн.,
та надав послуги автотранспортом по
транспортуванню сина ОСОБА_3 до
лікарні. На даний час відповідач в
добровільному порядку відмовляється
відшкодувати повну суму завданих
збитків, тому позивач змушений
звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю,
покликаючись на викладені в позовній
заяві обставини та просить позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов заперечив та пояснив, що вироком
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 29.01.2013 року його
було визнано винним у скоєнні злочину
передбаченого ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК
України та засуджено до 1 року 6 місяців
позбавлення волі та згідно ст. 75 КК
України звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим
строком 2 роки. Цим вироком з нього
стягнено на користь ОСОБА_1 15000 грн.
моральної шкоди. Всю матеріальну шкоду,
завдану внаслідок ДТП, в тому числі і
витрати на лікування ОСОБА_3 з 07.12.2012
року в Стрийській ЦРЛ в
травматологічне відділення у зв'язку з
проведенням хірургічної операції, ним
було повністю відшкодовано позивачу ще
до винесення вироку, що
підтверджується розписками, даними
позивачем про отримання в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди
грошей на загальну суму 15405 грн. Це
також підтверджується вироком, яким
встановлено, що підсудний повністю
відшкодував майнову шкоду, що
враховано як обставину, що пом'якшує
покарання. Також зазначив, що позивач
представив в судове засідання копії
чеків та квитанцій про придбання
медикаментів на лікування, які він вже
надавав при розгляді кримінальної
справи. Психічне захворювання
потерпілого ОСОБА_3 ніяк не пов'язане із
вказаною дорожньо-транспортною
пригодою, оскільки він був визнаний
інвалідом ще задовго до ДТП, доказів
причинного зв'язку між ДТП і станом
здоров'я ОСОБА_3 позивачем не надано. На
підставі наведеного просить відмовити
у позові.

Проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає, що у позові слід відмовити
виходячи з наступного.

Згідно вироку Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 29.01.2013 року ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні злочинів
передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 286 КК
України та призначено покарання у виді
1 року 6 місяців позбавлення волі та
згідно ст. 75 КК України звільнено від
відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком 2 роки. З ОСОБА_2
стягнуто на користь ОСОБА_1 15000 грн.
моральної шкоди. Із вироку суду
вбачається, що представник потерпілого
підтвердив ту обставину, що підсудний
повністю відшкодував майнову шкоду.
Зокрема представник потерпілого
ОСОБА_1 пояснив, що підсудний
відшкодував потерпілому ОСОБА_3 під час
лікування шкоду в розмірі 4500 грн. та під
час судового засідання відшкодував
шкоду в розмірі 8100 грн. (а.с.8-11)

Відповідно до рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 11.10.2013 року ОСОБА_3 визнано
недієздатним внаслідок психічного
захворювання та його опікуном
призначено його батька ОСОБА_1 (а.с.12-13)

Згідно наданих суду відповідачем
ОСОБА_2 розписок вбачається, що ОСОБА_2
відшкодував ОСОБА_1 матеріальну шкоду
пов'язану з лікування його сина ОСОБА_3
на загальну суму 15405 грн.

Згідно виписки-епікризу з історії
хвороби № 01145-13 на хворого ОСОБА_3
виданої КЗ ЛОКПЛ вбачається, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на
стаціонарному лікуванні в психлікарні
«Заклад» з 2002 року та періодично
лікувався в КЗ ЛОКПЛ п'ять разів в
2008-2010-2012 роках. Визнаний інвалідом ІІІ
групи, а з 2012 року переведений на ІІ
групу інвалідності до 01.04.2013 року.

На підставі зібраних доказів судом
встановлено, що відповідач повністю
відшкодував позивачу матеріальну
шкоду, завдану внаслідок ДТП, в тому
числі і витрати на лікування ОСОБА_3 з
07.12.2012 року в Стрийській ЦРЛ в
травматологічному відділенні у зв'язку
з проведенням хірургічної операції, що
підтверджується розписками, даними
позивачем про отримання від
відповідача в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди грошей на загальну
суму 15405 грн. Вказане також
підтверджується вироком Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 29.01.2013 року, яким
встановлено, що підсудний повністю
відшкодував потерпілому майнову шкоду,
що враховано як обставину, що пом'якшує
покарання.

Судом встановлено, що психічне
захворювання потерпілого ОСОБА_3 не
пов'язане із вказаною
дорожньо-транспортною пригодою,
оскільки він знаходився на
стаціонарному лікуванні в психлікарні
«Заклад» з 2002 року та періодично
лікувався в КЗ ЛОКПЛ п'ять разів в
2008-2010-2012 роках. Визнаний інвалідом ІІІ
групи, а з 2012 року переведений на ІІ
групу інвалідності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
необхідним відмовити в позові за
безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК
України, ст. 1166 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
злочином.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Сас
С.С.