Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1036/14
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.В.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій
І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Сихівського
районного суду м. Львова від 21
листопада 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Акціонерно-комерційний банк «Львів» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, з участю третьої особи
ОСОБА_6, про звернення стягнення на
заставне майно,

встановила:

07 листопада 2013 року позивач ПАТ
«Акціонерно-комерційний банк «Львів»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, з участю третьої особи ОСОБА_6
про звернення стягнення на заставне
майно.

Оскаржуваною ухвалою від 21.11.2013 року
відкрито провадження у цивільній
справі та призначено справу до
судового розгляду.

Ухвалу оскаржив представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

В апеляційній скарзі вказує на те, що
оскаржувана ухвала є незаконною,
оскільки прийнята з порушенням норм
процесуального права щодо дотримання
правил підсудності. Зокрема,
відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України
позови до фізичної особи
пред»являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування. Для визначення факту
проживання ОСОБА_2 використано копію
паспорта п'ятирічної давнини, що у свою
чергу має наслідком недійсність такого
згідно із п. 8 Постанови Верховної Ради
України «Про затвердження положень про
паспорт громадянина України та про
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон» № 2403-ХІІ від 26.06.1992 року.

Вважає, що процесуальний статус ОСОБА_2
та ОСОБА_5 визначено неправильно. На
його думку, ОСОБА_2 не може бути
співвідповідачем по справі, оскільки
він є особою, до якої може бути заявлена
регресна вимога з боку ОСОБА_5

Таким чином вважає, що підсудність
справи встановлена за недійсною
адресою місця проживання третьої
особи, а не відповідача.

Просить ухвалу Сихівського районного
суду від 21.11.2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції для повторного
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_3, представник позивача ПАТ АКБ
"Львів", відповідач ОСОБА_5 та третя
особа ОСОБА_6 будучи повідомленими
належним чином про день та час розгляду
справи, про що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення їм поштових
відправлень (а.с. 53-56), в судове
засідання апеляційної інстанції не
прибули, не повідомили суд про причину
неявки.

На переконання колегії суддів,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи по суті, а тому вважає
за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305
ЦПК України, розглядати справу за
відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до
ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування
судового процесу технічними засобами
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення
виходячи із наступного.

Відкриваючи провадження у справі,
районний суд виходив з того, що позовна
заява подана з додержанням вимог ст.ст.
119, 120 ЦПК України і підлягає розгляду та
підсудна Сихівському районному суд м.
Львова в порядку цивільного
судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України
позови до фізичної особи
пред'являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 113 ЦПК
України позови до кількох
відповідачів, які проживають або
знаходяться в різних місцях,
пред'являються за місцем проживання
або місцезнаходженням одного з
відповідачів за вибором позивача.

Таким чином, законодавець надав право
позивачу на власний розсуд вибирати
підсудність справ, у яких останній
звертається є вимогою до декількох
відповідачів.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач в позовній заяві зазначив
відповідачем-1 ОСОБА_2, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1 та за
адміністративним поділом відноситься
до Сихівського району м. Львова.

Матеріалами справи підтверджується
адреса проживання відповідача за
зазначеною вище адресою, а саме копією
договору застави, Витягом про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна та копією
договору поруки (а.с. 10-13).

Натомість, апелянтом не надано суду
доказів про своє інше місце проживання,
при цьому, адресу зазначену у позовній
заяві, апелянт підтвердив в
апеляційній скарзі.

Покликання апелянта на недійсність
паспорта у зв'язку з невклеєнням нової
фотокартки, не свідчить про зміну місця
проживання чи реєстрації особи.

В свою чергу, статтею 30 ЦПК України
передбачено, що сторонами в цивільному
процесі є позивач і відповідач.
Позивачами і відповідачами можуть бути
фізичні і юридичні особи, а також
держава.

Виходячи з положень цивільного
процесуального законодавства
відповідач - це особа, яка має
безпосередній зв'язок зі спірними
матеріальними правовідносинами та, на
думку позивача, порушила, не визнала
або оспорила його права, свободи чи
інтереси і тому притягується до участі
у цивільній справі для відповіді за
пред'явленими вимогами.

При цьому, згідно із п. 2 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
договір поруки має додатковий
(акцесорний) до основного зобов'язання -
кредитного договору, характер і
укладається саме для забезпечення
виконання останнього, а поручитель
згідно з частиною першою статті 554 ЦК
відповідає перед кредитором, за
загальним правилом, солідарно із
позичальником, якщо договором поруки
не встановлено його додаткову
(субсидіарну) відповідальність, що
спростовує твердження апелянта.

Відтак, відкриваючи провадження у
даній цивільній справі районний суд, на
підставі наявних у справі даних,
встановив і правильно виходив з
положень підсудності, передбачених у
ст. 109, ч. 1 ст. 113 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, а тому
підстав для її задоволення колегія
суддів не вбачає.

Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, ст.ст. 312,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м.
Львова від 21 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин