АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/593/14
Головуючий в суді
1 інстанції: Радченко Г.А.
Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 03 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє
в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення
Комсомольського районного суду міста
Херсона від 25 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
Управління Держземагенства м. Херсона
у Херсонській області, Херсонської
міської ради, третя особа: ОСОБА_7 про
усунення порушень прав на землю, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до суду з вказаною позовною
заявою посилаючись на те, що 15.07.2005 року
за договором купівлі-продажу вони
придбали у ОСОБА_7 ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1

У січні 2013 року їм стало відомо, що
власником земельної ділянки за
вказаною адресою на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку від 14 лютого 2005 року є
ОСОБА_6

Враховуючи, що будинок АДРЕСА_1 був
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_7 та ОСОБА_6, рішенням
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 15 лютого 2005 року, в якому
ОСОБА_6 приховав факт набуття права
власності на земельну ділянку,
ухвалено про реальний поділ будинку та
визначено порядок користування
земельною ділянкою між колишнім
подружжям, вважають що з набуттям права
власності на частину будинку до них
перейшло й право власності на ? частку
земельної ділянки на підставі ст..120 ЗК
України, ст..377 ЦК України.

Оскільки позивачі позбавлені
можливості отримати державний акт на
земельну ділянку у розмірі ? частки
права власності, після уточнення
позовних вимог просили:

· визнати частково не чинним та
скасувати рішення Херсонської міської
ради від 09.11.2004 року № 656 в частині
надання у власність ОСОБА_6 земельної
ділянки площею 0,0428 га по АДРЕСА_1.

· скасувати державний акт про
право власності на земельну ділянку
площею 0,0428 га по АДРЕСА_1, виданий 14.02.2005
року на ім'я ОСОБА_6 за № 016297;

· визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5
право власності на ? частину земельної
ділянки площею 0,0428 га по АДРЕСА_1.

Рішенням Комсомольського районного
суду міста Херсона від 25 грудня 2013 року
в задоволені позову відмовлено в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходили. В судовому засіданні
ОСОБА_6, та представники відповідачів
доводи скарги не визнали, рішення суду
просили залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст..303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 15.02.2005 року за ОСОБА_7
визнано право власності на ? частину
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
проведено реальний поділ вказаного
домоволодіння, між нею та ОСОБА_6,
визначений порядок користування
земельною ділянкою (а.с.9). За змістом
мотивувальної частини вказаного
рішення суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 15 січня
1999року по 25 серпня 2004 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, в період якого
на ім'я ОСОБА_6 24 грудня 1999 року придбали
вказане домоволодіння (а.с.9).

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку від 14
лютого 2005 року, ОСОБА_6 є власником
земельної ділянки площею 0,0428 га, яка
розташована АДРЕСА_1 (а.с.5)

За договором купівлі-продажу від 15
липня 2005 року, ОСОБА_7 продала позивачам
? частину житлового будинку, який
розташований: АДРЕСА_1 на земельній
ділянці 406 кв.м. (а.с.6).

Згідно ст..120 ЗК України, в редакції, яка
діяла на момент придбання позивачами
частини будинку, при переході права
власності на будівлі і споруду право
власності на земельну ділянку або її
частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди. При відчуженні будівель та
споруд, які розташовані на орендованій
земельній ділянці, право на земельну
ділянку визначається згідно з
договором оренди земельної ділянки.

Згідно ст.. 377 ЦК України, в редакції, яка
діяла на момент придбання позивачами
частини будинку, до особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю або
споруду переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки
не визначений до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування. Якщо житловий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у
користування, то у разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Судом встановлено, що ніяких договорів,
які б стосувалися земельної ділянки
між сторонами не укладалося, ОСОБА_7,
колишня співвласниця будинку та
користувач земельної ділянки про
порушення її прав не заявляла, до суду
не зверталася.

Стаття 377 ЦК України та стаття 120 ЗК
України встановлюють правило переходу
права власності на земельну ділянку до
особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, оскільки земля і
розміщені на ній об'єкти нерухомості
нерозривно пов'язані між собою. Однак,
зазначені норми не визначають порядок
такого переходу і не є підставою для
скасування державного акта на право
власності на земельну ділянку.

Неприпустимим є позбавлення права
власності на земельну ділянку особи,
яка набула права власності у
встановленому законом порядку, але не є
власником житлового будинку, будівлі
або споруди, що знаходиться на цій
земельній ділянці, оскільки особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадку і в порядку, встановлених
законом ( ч.2 ст.321 ЦК).

За відсутності порушення порядку
прийняття оспорюваного рішення
міської ради, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для його
скасування, а також відсутність
підстав для скасування державного акту
на землю.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду про відсутність підстав
для визнання за позивачами права
власності на земельну ділянку в
судовому порядку, оскільки він
ґрунтується на нормах ст.. 116 ЗК
України, п.34 ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування».

Таким чином, висновки суду
відповідають встановленим обставинам
справи в межах наданих сторонами і
досліджених в судовому засіданні
доказів та нормам матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини.

Так, посилання апелянта на порушення
міською радою при прийнятті
оспорюваного рішення норм ст.. 19
Конституції України не ґрунтуються на
доказах та встановлених обставинах
справи.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про
автоматичний перехід права на земельну
ділянку при відчуженні будинку в силу
ст.. 377 ЦК України, оскільки вказаною
нормою не визначено порядок такого
переходу.

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі, належних
доказах і, як такі, що висновки суду не
спростовують, підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення ухвалено судом
з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних вимог
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст..303, ч.1 п.1 ст.307, ст..ст.308,315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду міста Херсона від 25 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: