Справа № 357/3200/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Жарікова О. В. ,

при секретарі - Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 3 в м. Біла
Церква справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що 17.11.2006 року
між Відкритим акціонерним товариством
«Комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра» та відповідачем ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
150/МК/33/2006/840, згідно з умовами якого було
надано кредит на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності, на споживчі
цілі, на загальну суму 9 500,00 доларів США,
із розрахунку 15,50 % на рік, строком з
17.11.2006 року по 15.11.2011 року. Нарахування
відсотків за користування кредитом
здійснюється за фактичну кількість
днів у періоді на залишок
заборгованості. За умовами кредитного
договору позивач надав відповідачу
кредит у зазначеній сумі. В свою чергу
відповідач ОСОБА_1, зобов»язався
щомісяця сплачувати позивачу кредит,
нараховані відсотки та інші платежі за
кредитним договором. Однак, відповідач
ОСОБА_1, порушив умови кредитного
договору, та кредит не повертається у
встановлені договором кредиту строки,
не сплачуються проценти за
користування кредитом у строки,
передбачені договором кредиту.
Внаслідок невиконання умов кредитного
договору, станом на 14.02.2014 року, виникла
заборгованість в сумі 13 780,70 дол.
США(еквівалент у гривнях згідно
офіційного курсу НБУ станом на 14.02.2014
року становить - 118 939, 86 грн.). Крім того,
для забезпечення виконання
зобов»язання відповідача ОСОБА_1, за
кредитним договором, 17.11.2006 року був
укладений договір поруки між Відкритим
акціонерним товариством «Комерційний
Банк «Надра» та ОСОБА_2, відповідно до
якого відповідач зобов»язалася
відповідати перед позивачем як
солідарний боржник за кредитним
договором з відповідачем ОСОБА_1.
Позивач неодноразово повідомляв
відповідачів про виникнення
заборгованості та її розмір, однак,
кредитна заборгованість ними не
погашена. Позивач просив суд стягнути з
відповідачів солідарно на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором № 150/МК/33/2006/840 в сумі 13 780,70
дол. США(еквівалент у гривнях згідно
офіційного курсу НБУ станом на 14.02.2014
року становить - 118 939, 86 грн.)., та
стягнути солідарно з відповідачів на
користь позивача 1 189 грн. 40 коп.,
сплаченого судового збору.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив задовольнити позов в повному
обсязі

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час розгляду справи
повідомлені в установленому законом
порядку, направили до суду свого
представника, згідно довіреностей.

Представник відповідачів в судовому
засіданні позов не визнавав, в
подальшому в судовому засіданні позов
визнав частково та просив суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
щодо відповідача ОСОБА_2 та стягнути з
відповідача ОСОБА_1 заборгованість за
кредитним договором частково,
враховуючи строки позовної давності.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідачів,
оглянувши та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення частково
з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 17.11.2006 року
між Відкритим акціонерним товариством
«Комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого з усіма правами
та обов»язками являється Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра» та відповідачем ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
150/МК/33/2006/840, згідно з умовами якого йому
було надано кредит, на загальну суму 9
500,00 доларів США. За умовами кредитного
договору позивач надав даному
відповідачу кредит у вказаному
розмірі, що підтверджується копією
заяви на видачу готівки № 930 від 18.11.2006
року та копією валютного
меморіального ордеру № 930 від 20.11.2006
року. В свою чергу відповідач ОСОБА_1,
зобов»язався щомісячно сплачувати
позивачу кредит, нараховані відсотки
та інші платежі за кредитним договором.
Відповідач ОСОБА_1, порушив умови
кредитного договору, та кредит не
повертається у встановлені договором
кредиту строки, не сплачуються
проценти за користування кредитом у
строки, передбачені договором кредиту.
Внаслідок невиконання умов кредитного
договору, станом на 14.02.2014 року, виникла
заборгованість в сумі 13 780,70 дол. США, що
еквівалентно, згідно офіційного курсу
НБУ станом на 14.02.2014 року 118 939, 86 грн.).
Для забезпечення виконання
зобов»язання відповідача ОСОБА_1 за
кредитним договором 17.11.2006 року було
укладено договір поруки з відповідачем
ОСОБА_2, відповідно до якого відповідач
зобов»язалася відповідати перед
позивачем як солідарний боржник з
відповідачем ОСОБА_1 та поручилася
перед позивачем за належне виконання
відповідачем ОСОБА_1, зобов»язань,
згідно кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
банк надав позичальнику грошові кошти
в сумі 9 500.00 доларів США.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору
ціль кредитування - споживчі потреби.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору,
кредит надавався позичальнику строком
по 15 листопада 2011 року включно, зі
сплатою за користування кредитом
відсотків з розрахунку 15,5% річних, що
обчислюється виходячи з 360 днів у році.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору,
в забезпечення зобов»язань по цьому
договору, які полягають у поверненні
кредиту, сплати відсотків за
користування кредитом, можливої сплати
неустойки, а також у відшкодуванні
збитків в зв»язку з порушенням цього
договору, позичальник передає у
заставу: - автомобіля марки CHEVROLET,
модель AVEO SF69Y, тип Т3 легковий седан - В,
колір червоний, реєстраційний №
НОМЕР_1, 2006 року випуску, який належить
ОСОБА_1, а також особисте майно, що
належать ОСОБА_1. ОСОБА_2. виступає
фінансовим поручителем.

Відповідно до п. 4.1, п.п. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.2.1, 4.1.2.2
кредитного договору, повернення
кредиту, нарахування та сплата
відсотків за користування кредитом
здійснюється в такому порядку:
повернення кредиту та сплата відсотків
здійснюється на рахунок банку, згідно з
графіком повернення кредиту та сплати
відсотків, який є невід»ємною частиною
цього договору. Відсотки за
користування кредитом нараховуються
банком, наступним чином: починаючи з
дати надання кредиту, відсотки за
користування кредитом встановлюються
у розмірі 15,5 % річних, виходячи з
фактичної кількості днів у
розрахунковому місяці, рік дорівнює 360
дням. Позичальник повинен сплачувати
відсотки за користування кредитом,
згідно з графіком. У випадку
прострочення виконання зобов»язання у
відношенні повернення кредиту у строк,
обумовлений у п. 4.1.1 цього договору,
позичальник сплачує банку відсотки за
користування кредитом або його
частини, (якщо зобов»язання частково
виконані позичальником) у розмірі 15,5 %
річних, виходячи з фактичної кількості
днів у розрахунковому місяці, рік
дорівнює 360 дням.

Відповідно до п. 6.1, п.п. 6.1.1, 6.1.2
кредитного договору позичальник
зобов»язаний: використовувати кредит
на передбачені цим договором цілі.
Відповідно до цього договору повернути
кредит та сплачувати відсотки за
користування кредитом, а у випадках
передбачених цим договором також
сплатити неустойку та відшкодувати
завдані банку збитки.

Відповідно до п. 6.1, п.п. 6.1.4 кредитного
договору, позичальник зобов»язаний у
випадку, передбаченому в п. 4.1.4 цього
договору достроково повернути кредит
та сплатити нараховані відсотки, в тому
числі за рахунок заставленого майна.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору,
у разі порушення позичальником строків
сплати відсотків за користування
кредитом позичальник зобов»язаний
сплатити на користь банку пеню у
розмірі 0,5 % від суми прострочених
зобов»язань за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 9.2 кредитного договору,
у разі порушення позичальником строків
повернення кредиту, позичальник
зобов»язаний сплатити на користь банку
пеню у розмірі 0,5 % від суми
прострочених зобов»язань за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 9.3 кредитного договору
за порушення строків повернення
кредиту та/чи сплати відсотків за
користування кредитом, позичальник
сплачує банку штраф у розмірі 5 % від
суми заборгованості по поверненню
кредиту та/чи сплати відсотків,
вказаних у графіку і визначених на дату
прострочення.

Відповідно до п. 12.2 кредитного договору
цей договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами і діє до
повного виконання позичальником своїх
зобов»язань за цим договором.

17.11.2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2. було укладено
договір поруки.

Відповідно до п. 1.1. договору поруки
поручитель поручається перед
кредитором за належне виконання
ОСОБА_1, взятих на себе зобов»язань, що
витікають з кредитного договору №
150/МК/33/2006/840 від 17.11.2006 року щодо
повернення кредиту, сплати відсотків
за користування кредитними коштами та
інших платежів, передбачених кредитним
договором.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки
поручитель відповідає перед
кредитором у повному обсязі.
Позичальник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, що означає нічим не
обумовлене і абсолютне право кредитора
вимагати виконання зобов»язань,
вказаних у п. 1.1 цього договору повністю
(чи у будь-якій його частині) як від
позичальника та поручителя разом, так і
від кожного окремо.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки
відповідальність поручителя виникає
як у випадку невиконання позичальником
будь-якої частини зобов»язань, так і
при невиконанні позичальником
зобов»язань в цілому.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки
кредитор набуває право вимагати від
поручителя виконання зобов»язання, що
витікає із кредитного договору при
умові, якщо в установлений кредитним
договором строк виконання
позичальником зобов»язання в цілому чи
в будь-якій його частині не будуть
виконані, а також при умові
обов»язкового направлення поручителю
повідомлення з вимогою виконати
зобов»язання позичальникам в цілому
(або в тій чи іншій його частині).

Позичальник ОСОБА_1, зобов'язувався
повернути в повному обсязі одержаний
кредит та сплатити проценти, та інші
платежі, нараховані за обслуговування
кредиту, однак, свої зобов»язання за
кредитним договором, не виконав. В суді
також було встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 не виконала умови кредитного
договору та договору поруки щодо
повернення основної суми кредиту,
сплати відсотків за користування
кредитом та інших платежів.

Наведене підтверджується розрахунком
кредиторської заборгованості, який
проведено позивачем.

Позивач просить суд стягнути суму
заборгованості за кредитним договором
з відповідачів солідарно.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона
/боржник/ зобов"язана вчинити на
користь другої сторони /кредитора/
певну дію/передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо/ або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
/неналежне виконання/.

За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання або розірвання договору;
зміна умов зобов'язання; сплата
неустойки; відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов»язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов»язання боржником.

Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
/солідарних боржників/ кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються
зобов'язаними доти, доки їхній
обов'язок не буде виконаний у повному
обсязі.

Виконання солідарного обов'язку у
повному обсязі одним із боржників
припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором.

За ст.544 ЦК України боржник, який
виконав солідарний обов'язок, має право
на зворотну вимогу /регрес/ до кожного з
решти солідарних боржників у рівній
частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього.

В своїх запереченнях представник
відповідачів зазначив, що 20.12.2012 року
відповідач ОСОБА_1, передав
представнику банку, відповідно до
вимог кредитного договору та чинного
законодавства, добровільно, для
вирішення питання боргових
зобов»язань в позасудовому порядку,
предмет застави - автомобіль марки
CHEVROLET, модель AVEO, SF 69Y, тип ТЗ легковий
седан - В, колір червоний, реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, який
належить ОСОБА_1, про що складено акт.
Посилаючись на ст. 589, 590, 591, 600, 613 ЦК
України, ст. 19 Закону України «Про
заставу», та враховуючи те, що позивач
відмовився прийняти виконання
зобов»язань за кредитним договором за
рахунок переданого предмета застави -
вказаного транспортного засобу, він
вважається таким, що прострочив, а тому
відсотки за користування кредитними
коштами та пеня за несвоєчасне
виконання грошових зобов»язань в
період з 20.12.2012 року до моменту
реалізації даного автомобіля не можуть
бути нараховані.

Однак, суд не може погодитися з
вказаними запереченнями представника
відповідачів, так як хоча відповідач
ОСОБА_1 в добровільному порядку й
передав вищевказаний автомобіль для
реалізації, однак, не надав на нього
доручення щодо його відчуження.
Порядок реалізації заставного майна
встановлений законом і умовами
договору й до моменту продажу
автомобіля його вартість не може
зараховуватися до суми погашеного
кредиту. Крім того, правомірність дій
банку не є предметом позову.

Крім того, в своїх запереченнях
представник відповідачів просив
відмовити в повному обсязі в
задоволенні вказаних позовних вимог
щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 -
як поручителя заборгованості за
кредитним договором в силу припинення
договору поруки перед банком. Судом
встановлено, що в позовній заяві
позивачем вказується про те, що
відповідачам направлялися вимоги щодо
погашення заборгованості за кредитним
договором, однак, до позовної заяви не
додані докази того, що відповідачам
дійсно направлялися дані вимоги, їх
вихідні номери та дати направлення, а
також, докази отримання відповідачами
зазначених вимог.

Відповідно до п. 2.4 договору поруки
повідомлення, що направляється
кредитором поручителю, повинно бути
здійснено у письмовій формі і буде
вважатись поданим належним чином, якщо
воно надіслано рекомендованим листом
чи надано особисто поручителю.
Представник відповідачів зазначив, що
відповідач ОСОБА_2 не отримувала
будь-яких вимог про сплату
заборгованості за кредитним договором
від позивача та взагалі не знала про
існування заборгованості за кредитним
договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого у договорі
поруки. У разі якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов»язання не пред»явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до умов кредитного
договору, кредит надавався відповідачу
ОСОБА_1 строком до 15.11.2011 року, включно.
Крім того, в кредитному договорі
зазначено про те, що договір діє до
повного виконання позичальником
ОСОБА_1 своїх зобов»язань за кредитним
договором. На відміну від кредитного
договору, де зазначено строк його
виконання, в договорі поруки не
встановлено строку дії поруки. Умови
договору поруки про те, що він діє до
належного виконання боржником своїх
зобов»язань перед банком за кредитним
договором не є встановленням строку
припинення дії поруки, так як
протирічить нормам ЦК України. В п. 24
Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зазначено, що сама по собі умова
договору про дію поруки до повного
виконання позичальником зобов»язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов»язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам
статті 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати. В даній постанові зазначено,
що пред»явлення вимоги до поручителя є
як направлення/вручення йому вимоги
про погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред»явлення до нього
позову. При цьому в разі пред»явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов»язання. В
листі № 10-1393/0/4-12 від 27.09.2012 року ВССУ
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
вказано, що згідно з частиною другою
статті 1054 та частиною другою статті 1050
ЦК України у разі якщо договором
встановлений обов»язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася від
сплати процентів. Згідно з частиною
четвертою статті 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У разі
якщо такий строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов»язання не
пред»явить вимоги до поручителя.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне в задоволенні позовних
вимог щодо стягнення заборгованості за
кредитом з ОСОБА_2, - відмовити.

Крім того, в подальшому, представник
відповідачів вказав на те, що визнає
позов частково в частині щодо
стягнення заборгованості по
кредитному договору з ОСОБА_1, а саме:
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості: по
тілу кредиту в розмірі 2076,92 доларів США;
по несплаті відсотків в розмірі 3044,10
доларів США та подав до суду заяву про
застосування строків позовної
давності, в якій просив суд застосувати
строк позовної давності щодо вимоги
позивача про стягнення окремих
платежів кредитної розстрочки, строк
позовної давності по яких сплив з 17.11.2008
року по 13.02.2011 року, пославшись на те, що
ОСОБА_1 припинив погашення тіла кредиту
- 17.11.2008 року, а відсотки по кредиту -
03.09.2009 року, і тому позивач, відповідно
до кредитного договору набув права
вимоги про дострокове повернення
кредиту, наданого даному відповідачу з
16.12.2008 року та з 03.09.2009 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Частинами третьою та четвертою ст. 267 ЦК
України передбачено, що позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності про застосування якої
заявлено стороною у спорі є підставою
для відмови у позові.

Суд не погоджується з виводами
представника відповідачів, так як
позивачем не порушені строки позовної
давності. Відповідно до п. 1.3 кредитного
договору, кредит надавався
позичальнику строком по 15 листопада 2011
року включно, зі сплатою за
користування кредитом відсотків з
розрахунку 15,5% річних, що обчислюється
виходячи з 360 днів у році. Відповідно до
п. 12.2 кредитного договору цей договір
вступив в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до повного
виконання позичальником своїх
зобов»язань за цим договором. Таким
чином, встановлено, що відповідно до
умов кредитного договору, банк має
право звернення до суду з позовом до
ОСОБА_1, відповідно до основного строку
повернення кредитного договору, з
урахуванням вимог ст. 257 ЦК України до
15.11.2014 року. Розрахунок позивачем щодо
заборгованості за кредитним договором
проведено вірно. Строки позовної
давності при зверненні позивача до
суду з вищезазначеним позовом не
порушені. Підстав для застосування
строків позовної давності не
встановлено.

Згідно розрахунку позивача
заборгованість за кредитним договором,
станом на 14.02.2014 року становить в сумі 13
780,70 дол. США(еквівалент у гривнях,
згідно офіційного курсу НБУ станом на
14.02.2014 року становить - 118 939, 86 грн.).;
(непогашений кредит - 6 456,97 дол. США
(еквівалент у гривнях, згідно
офіційного курсу НБУ станом на 14.02.2014
року становить - 55 729.46 грн.); несплачені
відсотки - 4 920,48 дол. США (еквівалент у
гривнях, згідно офіційного курсу НБУ
станом на 14.02.2014 року становить - 42 468,21
грн.); несплачена пеня за прострочення
строків виконання зобов»язань - 1 790,77
дол. США (еквівалент у гривнях, згідно
офіційного курсу НБУ станом на 14.02.2014
року становить - 15 455,96 грн.) несплачений
штраф за прострочення строків
виконання зобов»язань - 612,48 дол. США
(еквівалент у гривнях, згідно
офіційного курсу НБУ станом на 14.02.2014
року становить - 5 286,23 грн.).

Таким чином, позов підлягає
задоволенню частково.

На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України
підлягають відшкодуванню за рахунок
відповідача ОСОБА_1 судові витрати по
справі, а саме: сплачений позивачем
судовий збір в сумі 482 грн. 59 коп., і тому
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача вказані судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
257, 258, 266, 509, 526, 543, 544, 553, 554, 610, 611,1050,1054 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 294, 296
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра»
заборгованість за кредитом у сумі 13 780,70
доларів США, що в еквіваленті, згідно
офіційного курсу НБУ, станом на 14.02.2014
року становить 118 939 гривень 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» судові
витрати у розмірі 1189 гривень 40 копійок.

В задоволенні позовних вимог щодо
стягнення заборгованості за кредитом з
ОСОБА_2, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. В. Жарікова