Ухвала

іменем україни

10 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік
О.М.,суддів:Маляренка А.В., Нагорняка
В.А.,Писаної Т.О.,Юровської
Г.В.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
та Приватного підприємства
«УкрБелВест» про визнання поруки
такою, що припинена, та за зустрічним
позовом ОСОБА_7 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» та Приватного
підприємства «УкрБелВест» про
визнання поруки такою, що припинена, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 29 квітня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі −? ПАТ «КБ «Надра») звернулося до
суду з вищезазначеним позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що 03 квітня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра» та Приватним підприємством
«УкрБелВест» (далі −? ПП «УкрБелВест»)
було укладено кредитний договір про
надання кредитної лінії з траншевим
режимом кредитування № 03/04/2008/980-К20, за
умови якого банк встановив ліміт
заборгованості за кредитною лінією у
сумі, яка не може перевищувати 1 250 000,00
грн, до 02 квітня 2010 року включно зі
сплатою процентної ставки за
користування кредитною лінією у
розмірі 19,5 % річних. З метою
забезпечення зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором між
банком та ОСОБА_7 і ОСОБА_6 03 квітня 2008
року були укладені окремі договори
поруки, відповідно до яких поручителі
взяли на себе зобов'язання відповідати
перед банком за невиконання
позичальником умов кредитного
договору у повному обсязі, включаючи
сплату підприємством основного боргу,
відсотків та неустойки. Банк належним
чином виконав свої зобов'язання, а ПП
«УкрБелВест» своїх зобов'язань за
кредитним договором не виконало,
внаслідок чого станом на 03 липня 2009
року утворилася заборгованість на
загальну суму 1 320 743,44 грн. Позивач
просив задовольнити позовні вимоги та
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку вказану заборгованість за
кредитним договором.

ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним
позовом до ПАТ «КБ «Надра», ПП
«УкрБелВест» про визнання поруки
припиненою, оскільки зобов'язання за
вищевказаним кредитним договором було
збільшено без згоди поручителя, просив
задовольнити його позовні вимоги.

ОСОБА_7 звернулася до суду з зустрічним
позовом до ПАТ «КБ «Надра», ПП
«УкрБелВест» про визнання поруки
припиненою, оскільки зобов'язання за
вищевказаним кредитним договором було
збільшено без згоди поручителя,
просила задовольнити її позовні
вимоги.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 05 грудня 2012 року у
задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра»
відмовлено. Позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
ПАТ «КБ «Надра», ПП «УкрБелВест» про
визнання поруки припиненою задоволено.
Визнано припиненою поруку ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 перед ПАТ «КБ «Надра» за
виконання ПП «УкрБелВест» зобов'язань
за кредитним договором про надання
кредитної лінії з траншевим режимом
кредитування № 03/04/2008/980-К20, що був
укладений 03 квітня 2008 року між ВАТ «КБ
«Надра» та ПП «УкрБелВест».

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 29 квітня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов ПАТ «КБ «Надра»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6
на користь ПАТ «КБ «Надра»
заборгованість у розмірі 2 217 895 грн 63
коп. на виконання солідарного
зобов'язання ПП «УкрБелВест», що
виникло за кредитним договором про
надання кредитної лінії з траншевим
режимом кредитування від 03 квітня 2008
року № 03/04/2008/980-К20, укладеним між ВАТ
«КБ «Надра» та ПП «УкрБелВест».

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «КБ
«Надра» заборгованість у розмірі 2 217 895
грн 63 коп. на виконання солідарного
зобов'язання ПП
«УкрБелВест», що виникло за кредитним
договором про надання кредитної лінії
з траншевим режимом кредитування від 03
квітня 2008 року № 03/04/2008/980-К20, укладеним
між ВАТ «КБ «Надра» та ПП «УкрБелВест».

У решті позовних вимог ПАТ КБ «Надра»
відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовів
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ПАТ «КБ «Надра» і ПП
«УкрБелВест» про визнання поруки
такою, що припинена, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7
просить скасувати судове рішення
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свої доводи порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Частково задовольняючи позовні вимоги
банку та відмовляючи у задоволенні
зустрічних позовних вимог, суд
апеляційної інстанції керувався тим,
що оскільки поручителі ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 є, відповідно, власником і
директором боржника −? ПП
«УкрБелВест», то слід вважати, що вони
знали про підвищення процентної ставки
та надали свою згоду на це.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

За вимогами статей 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказаних вимог судами дотримано не
було.

Судом встановлено, що 3 квітня 2008 року
між ПАТ «КБ «Надра» та ПП
«УкрБелВест» було укладено кредитний
договір про надання кредитної лінії з
траншевим режимом кредитування, за
умовами якого ПАТ «КБ «Надра»
встановило ліміт у сумі, яка не може
перевищувати 1 250 000 грн, строком до 2
квітня 2010 року зі сплатою 19,5 % річних за
користування кредитною лінією.

На забезпечення виконання зазначеного
кредитного договору ОСОБА_6 та ОСОБА_7
уклали з ПАТ «КБ «Надра» два окремі
договори поруки, згідно з умовами яких
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взяли на себе
обов'язок перед банком відповідати за
боргові зобов'язання ПП «УкрБелВест» у
повному обсязі.

Відповідно до п. п. 1, 2 зазначених
договорів поруки поручитель
відповідає перед кредитором у повному
обсязі. Поручитель повинен виконати
зобов'язання в тому ж порядку, який
встановлено для позичальника
кредитним договором.

У подальшому між банком та
позичальником неодноразово укладалися
додаткові угоди до кредитного
договору, згідно з умовами яких,
зокрема, було збільшено процентну
ставку за користування кредитними
коштами з 19,5 % до 25 % річних. Зазначені
додаткові угоди до кредитного договору
були підписані директором ПП
«УкрБелВест» ОСОБА_7

Також судами встановлено, що ОСОБА_6 є
власником ПП «УкрБелВест».

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно з матеріалами справи
зобов'язання ПП «УкрБелВест» за
кредитним договором з ПАТ «КБ «Надра»
змінювалися неодноразово, в
результаті чого розмір процентів за
кредитом зріс спершу з 19,5 % до 23 %, а
пізніше до 25 % річних (а. с. 129, 131).

Зі зміною розміру процентів за
кредитом до 23 % було укладено додаткові
договори і до договорів поруки (а. с. 296,
297), за якими поручителі ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 поручилися перед ПАТ «КБ
«Надра» за повернення ПП «УкрБелВест»
вже 2 750 000 грн кредиту та 23 % річних за
користування ним.

Також ПАТ «КБ «Надра» та ПП
«УкрБелВест» було запроваджено
додаткові способи забезпечення
виконання зобов'язання ПП «УкрБелВест»
щодо повернення кредиту. Так,
відповідно до додаткового договору від
6 серпня 2008 року № 16 (а. с. 149) ПП
«УкрБелВест» передало ПАТ «КБ «Надра»
в заставу майнові права за договором
про закупівлю сільськогосподарської
продукції з коефіцієнтом покриття
поточної заборгованості за кредитом
лінією на суму не менше 140 % від суми
траншу, майнові права на виручку від
реалізації сільськогосподарської
продукції з коефіцієнтом покриття
поточної заборгованості за кредитом
лінією на суму не менше 140 % від суми
траншу, автотранспортні засоби
ліквідаційною вартістю не менше 773 869
грн та майнові права на депозитний
вклад в сумі 17 644 грн 50 коп. Цим
додатковим договором ПП «УкрБелВест»
також зобов'язалось забезпечувати
надалі підтримання коефіцієнту
покриття заставою поточної
заборгованості за кредитом у розмірі
не менше 168, 7 % та сплатити не менше 30 %
вартості товару, купівля якого
фінансується ним за рахунок власних
коштів.

Після запровадження таких способів
забезпечення виконання зобов'язання
додаткові договори з поручителями
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не укладалися, хоча
розмір процентів за кредитом сторонами
кредитного договору 15 жовтня 2008 року
було збільшено до 25 % (а. с. 131), а сам
кредитний договір 11 червня 2009 року було
переукладено в новій редакції (а. с.
222−?226).

Судом апеляційної інстанції залишено
поза увагою те, чи давали ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, як поручителі, свою згоду на
зміну зобов'язання за кредитним
договором, внаслідок чого збільшився
обсяг їх відповідальності. Однак суд їх
залишив поза увагою, оцінки їм не надав
та не з'ясував, чи не свідчать вони про
бажання сторін кредитного договору з
огляду на збільшення суми кредиту та
процентів за користування ним, а також
небажання та неспроможність
поручителів нести відповідальність за
його повернення забезпечити його
виконання в більш ефективний спосіб
ніж порука ОСОБА_6 та ОСОБА_7, так само як
і не вказав, які саме дії ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, як поручителів, свідчать про
надання ними згоди на збільшення
обсягу своєї особистої
відповідальності як поручителів,
фактично поклавши в основу свого
висновку припущення про таку згоду, яке
ґрунтується на самому лише факті того,
що ОСОБА_6 є власником, а
ОСОБА_7−?директором ПП «УкрБелВест».

Оскільки судом апеляційної інстанції
неповно з'ясовано всі обставини,
допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення
справи, рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7
частково задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 29 квітня 2013
року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:
А.В. Маляренко В.А. Нагорняк Т.О. Писана
Г.В. Юровська