Провадження № 2/522/4277/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді - Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши заяву у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: КП «Міська агенція
по приватизації житла», про визнання
права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просив визнати за ним,
ОСОБА_1, право власності на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
складається: з 3-х житлових кімнат
загальною площею 34,2 кв.м., кухні площею
7,5 кв.м., вбиральні площею 0,7кв.м., ванної
площею 2,3 кв.м., коридорів площами 15,2
кв.м. і 4,4 кв.м., веранди площею 15,6 кв.м.,
комори площею 15,9 кв.м., загальною площею
95,8 кв.м..

Позивач у судове засідання надав заяву,
у якій просив справу розглядати за його
відсутності, позов просив
задовольнити.

Відповідачі надали до суду заяву, у
якій позов визнали, просили справу
розглядати за їх відсутності.

Представник КП «Міська агенція по
приватизації житла» до судового
засідання не з'явився, причини неявки
не повідомив, сповіщався належним
чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що упродовж серпня
2013 року ОСОБА_3 по згоді і в присутності
матері ОСОБА_4, отримував від позивача
кошти на оформлення документів на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 у сумі 7 000 доларів США.
Зазначена обставина була визнана
сторонами.

Зазначені кошти видавали позивачем для
оформлення правовстановлюючих
документів, з метою, відповідно до
попередньої усної домовленості,
продати вищевказану квартиру, яка
складається: з 3-х житлових кімнат
загальною площею 34,2 кв.м., кухні площею
7,5 кв.м., вбиральні площею 0,7кв.м., ванної
площею 2,3 кв.м., коридорів площами15,2
кв.м. і 4,4 кв.м., веранди площею 15,6 кв.м.,
комори площею 15,9 кв.м., загальною площею
95,8 кв.м.

Вартість цієї квартири було визначено
експертом ПП «Інженер сервіс». Згідно
звіту про оцінку майна, вартість
квартири становить 80 400, 00 гривень.

Відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
отримано від ОСОБА_2 загальну суму, яка
становить 166 000 гривень. Ця сума
фактично мала стати ціною, за яку
відповідачі продали належну їм
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

11.05.2013 року, о 14.00 годині ОСОБА_2 взяв у
ОСОБА_1, суму, еквівалентну 7 000 доларів
США, яку зобов'язався повернути до
01.08.2013 року.

Як вбачається з його особистих слів та
з пояснення, яке ОСОБА_2 надав
Начальнику Приморського РВ ОМУ УМВС
України в Одеській області, полковнику
міліції Стратієвському О.Д., ці гроші
він витратив на придбання квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
надання цих коштів відповідачам ОСОБА_3
і його матері ОСОБА_4, для оформлення
ними правовстановлюючих документів на
вищевказану квартиру, з метою,
відповідно до попередньої усної
домовленості, продати вищевказану
квартиру ОСОБА_2

Ці гроші ОСОБА_3, згідно усного договору
зі ОСОБА_2 (а як вбачає ст.. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами) мав витратити на підготовку
передпродажного пакету документів, а
саме: узаконення самовільної
реконструкції, відновлення загублених
первісних документів, реєстрація,
виплата заборгованості за
комунальними послугами, а також на
відновлення квартири у відповідності
до технічної документації, так як
квартира була повністю зруйнована
після пожежі.

Своїх коштів для придбання цієї
квартири ОСОБА_2 не мав, отож він
позичив суму, еквівалентну 7 000 доларів
США у ОСОБА_1 і передав ці гроші
відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у якості
авансу.

Проте, після закінчення даного терміну,
ОСОБА_3 прийшов до ОСОБА_2 і сказав що ці
гроші він разом із ОСОБА_4 витратили, а
документи не відновили, що
підтверджується поясненням ОСОБА_3,
даним Начальнику Приморського РВ ОМУ
УМВС України в Одеській області,
полковнику міліції Стратієвському О.Д.

ОСОБА_2 знову звернувся до позивача за
позикою, пояснив ситуацію, що склалася,
і 28.07.2013 року, о 13.00 ОСОБА_1 знову позичив
ОСОБА_2 суму, еквівалентну 7 000 доларів
США.

08.12.2013 року ОСОБА_2 у черговий раз
звернувся до позивача з проханням
позичити йому суму, еквівалентну 6 000
доларів США, що він й зробив того ж дня,
о 20.00.

09.12.2013 року ОСОБА_2 передав запозичені у
позивача напередодні кошти ОСОБА_3 у
якості остаточного розрахунку за
продаж належної ОСОБА_3 та ОСОБА_4
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, про що ОСОБА_3 написав
розписку, у якій підтвердив факт
отримання цих грошей від ОСОБА_2 у
якості остаточного розрахунку за
продану ними квартиру, та у якій
зазначив, що він розуміє, що цим приймає
на себе зобов'язання разом із своєю
мамою ОСОБА_4 у строк до 17.01.2013 року
передати у власність ОСОБА_2
вищевказану квартиру юридично (тобто
шляхом укладання нотаріального
договору). Фізично звільнити квартиру і
передати її ОСОБА_2 вони зобов'язалися у
строк до 31.01.2014 року.

Результатом усної домовленості ОСОБА_2
і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стало нотаріально
посвідчене укладання Попереднього
Договору,та Додаткового договору до
Попереднього договору, які ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 уклали 17.01.2014 року, у яких ОСОБА_3
зобов'язався продати ОСОБА_2 не пізніше
31.01.2014 року, а ОСОБА_2 - купити у ОСОБА_3
та ОСОБА_4 квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 за 166 000, 00 грн., 116 200,00
грн. з яких вже була виплачена ОСОБА_2
ОСОБА_3, а 49 800,00 грн ОСОБА_2 ще має
сплатити.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов позики та
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

У своїх розписках ОСОБА_2 обіцяв
повернути запозичені йому гроші:

- У розписці від 11.05.2013 року, коли
він запозичив суму, еквівалентну 7 000
доларів США - до 01.08.2013 року,

- У розписці від 28.07.2013 року, коли
він запозичив суму, еквівалентну 7 000
доларів США - до 28.08.2013 року,

- У розписці від 08.12.2013 року, коли
він запозичив суму, еквівалентну 6 000
доларів США - до 14.01.2014 року.

Так як грошей в нього наразі немає,
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог, окрім спірної
вищевказаної квартири, також не має,
суд вважає, що ОСОБА_2 може виконати
перед позивачем свої зобов'язання
шляхом визнання судом права власності
на квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 - за ОСОБА_1

Згідно п.2 ст.1047 Цивільного Кодексу
України, на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно п.1 ст.1049 Цивільного Кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно Ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Статтею 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» передбачено
підстави для знаття особи з
реєстраційного обліку.

Одними із таких підстав, є примусове
знаття з реєстраційного обліку на
підставі рішення суду, яке набрало
законної сили.

Рішення, повинно бути ухвалене судом,
про позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

У постанові Верховного Суду України
від 16 січня 2012 року зазначено, що
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;
стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання. Таким
чином, враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку про задоволення
позову

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 3, 4, 118-121, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа: КП «Міська агенція по
приватизації житла», про визнання
права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка складається: з 3-х житлових
кімнат загальною площею 34,2 кв.м., кухні
площею 7,5 кв.м., вбиральні площею 0,7кв.м.,
ванної площею 2,3 кв.м., коридорів
площами15,2 кв.м. і 4,4 кв.м., веранди площею
15,6 кв.м., комори площею 15,9 кв.м.,
загальною площею 95,8 кв.м.

Зняти з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1
ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення, а особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
03.02.2014