У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Штелик
С.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6,
про вселення та стягнення моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 24 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 29 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що ОСОБА_6, її син, є власником квартири
АДРЕСА_1. Право власності
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 18 квітня
2002 року. Вона зареєстрована в даній
спірній квартирі з 10 грудня 1999 року та
постійно там мешкала до того часу, поки
30 травня 2013 року незнайомі особи
увірвались до квартири та примусово
виселили її з неї, вибили вхідні двері
та змінили замки, ключі від яких їй не
надали. Вона викликала наряд міліції та
під час опитування їй стало відомо, що
особи, які безпідставно зайняли її
квартиру, ніби є орендаторами даної
квартири, а її власником є ОСОБА_5
Відповідач також надав їй свідоцтво
про право власності на спірну квартиру,
яка була придбана ним з прилюдних
торгів, які проводились відділом
державної виконавчої служби
Жовтневого районного управління
юстиції м. Луганська з метою виконання
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 18 березня 2011 року, яким з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнуто
матеріальну шкоду у сумі 17 655 грн 85 коп.
та моральну шкоду у сумі 1 500 грн у
зв'язку із залиттям квартири, витрати
пов'язані із проведенням експертизи 1 410
грн та судові витрати, а всього разом 23
197 грн 85 коп. Після того, як вона була
неправомірно виселена із квартири,
вона була вимушена жити на сходах у
під'їзді, оскільки усі кошти, ліки,
документи, необхідні речі залишились у
квартирі, квартиру зайняв відповідач
та не надавав доступу до неї. Вона також
є пенсіонеркою, інвалідом 2 групи та
хворіє на цукровий діабет. Після
незаконних дій відповідача їй стало
зле, у зв'язку з чим викликали швидку
допомогу. Посилаючись на викладене,
позивач просила вселити її у квартиру
АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її
користь моральну шкоду у сумі 20 000
грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 24 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 29 жовтня 2013 року, позов задоволено
частково. Вселити ОСОБА_4 до квартири
АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.
У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і направити
справу на новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд, з
дотриманням вимог статтями 213, 214, 303, 316
ЦПК України, правильно встановив
характер правовідносин сторін у
справі, застосував норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини
та дійшов обґрунтованого висновку, що
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбаченого законом.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують та
зводяться до переоцінки доказів.

Оскільки зі змісту касаційної скарги
та оскаржуваних судових рішень не
вбачається порушення судами норм
процесуального права чи неправильного
застосування норм матеріального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись статтями 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 24 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 29 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. КоротунС.П. Штелик