АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представників відповідача Приватне
акціонерне товариство «Авіакомпанія
«Міжнародні авіалінії України» -
Дідурика А.А., Козирєва С.С.,

представника відповідача ТОВ «Альф
туристичний оператор» - Щедріна Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16 травня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_9, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Альф
туристичний оператор», Приватне
акціонерне товариство «Авіакомпанія
«Міжнародні авіалінії України» про
захист прав споживачів, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/227/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Пономаренко Н.В.Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом, в якому
просить стягнути солідарно з ПрАТ
«Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії
України», ТОВ «Альф Туристичний
оператор», ФОП ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6
матеріальну шкоду у розмірі 17 872,29 грн.
та стягнути солідарно з ПрАТ
«Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії
України», ТОВ «Альф Туристичний
оператор», ФОП ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6
компенсацію за завдану моральну шкоду
у розмірі 10 000,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 20 липня 2012 року між ОСОБА_6 та ФОП
ОСОБА_9 укладено усний договір, щодо
надання туристичних послуг, пов'язаних
з придбанням авіаквитків на авіарейси
авіакомпанії «Міжнародні авіалінії
України». Повертаючись з відпочинку до
м. Києва, прибувши в аеропорт Спліт 25
серпня 2012 року за дві години до вильоту
зазначеного в авіаквитках (виліт о 19
год. 55 хв.) на реєстрації в аеропорту
позивачу повідомили, що реєстрація на
рейс вже закінчилась і літак відлітає,
так як час вильоту рейсу РЭ 8858 з м. Спліт
о 17 год. 28 хв.

Про те, що час вильоту буде перенесе на
ранній термін ніхто позивача не
повідомляв. Таким чином позивач був
змушений самостійно шукати можливі
варіанти вильоту до м. Києва, в зв'язку з
чим додатково витратив кошти а саме:
Авіаквитки Спліт (Хорватія)- Загреб
(Хорватія) - Київ - загальною вартістю 19
524 хорватських кун, що за курсом НБУ є
еквівалентним 13 047 грн. 88 коп.,
проживання в готелі м. Загреб загальною
вартістю 400 хорватських кун, що за
курсом НБУ є еквівалентним 548 грн. 00
коп., харчування 293 хорватських кун, що
за курсом НБУ є еквівалентним 401 грн. 41
коп. (курс хорватської куни до гривни
1,37).

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 травня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_6 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_9, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Альф
туристичний оператор», Приватне
акціонерне товариство «Авіакомпанія
«Міжнародні авіалінії України» про
захист прав споживачів, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що з даним рішенням
не погоджується, вважає його
незаконним та таким, що прийнято з
порушенням матеріальних норм права.

У відповідності з вимогами ст. 9
Конституції України, ст. 19 Закону
України «Про міжнародні договори
України», ст. 10 ЦК України, ст. 2 ЦПК
України, ст. З Закону України «Про
міжнародне приватне право», ст. 3 Закону
України «Про захист прав споживачів»
встановлено, чинні міжнародні
договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є
частиною національного законодавства
України; якщо міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, передбачено
інші правила, ніж встановлені Законами
України (Кодексами України),
застосовуються правила міжнародного
договору.

Відповідно до ст. 19 Варшавської
конвенції та ст. 19 Конвенції для
уніфікації деяких правил міжнародних
повітряних перевезень, підписаної у м.
Монреалі 28 травня 1999 року, приписи яких
є спеціальними нормами, у тому числі і
щодо врегулювання спірних
правовідносин, передбачено
відповідальність за шкоду, що сталась
внаслідок затримки при повітряному
перевезенні пасажирів, багажу чи
вантажу.

З посиланням на ст. 9 Конституції
України, ст. 19 Закону України «Про
міжнародні договори України», ст. 10 ЦК
України, ст. 2 ЦПК України, ст. 3 Закону
України «Про міжнародне приватне
право», ст. 3 Закону України «Про захист
прав споживачів», ст. 19 Варшавської
конвенції та ст. 19 Конвенції для
уніфікації деяких правил міжнародних
повітряних перевезень, підписаної у м.
Монреалі 28 травня 1999 року, позивач
вважає, що має право на відшкодування
шкоди, що сталась унаслідок
неповідомлення про дійсний час
повітряного перевезення.

Крім того, апелянт зазначає, що згадані
міжнародні акти не конкретизують вид
шкоди (матеріальна чи моральна), що
підлягає відшкодування, а встановлюють
лише обмеження щодо розміру її
відшкодування, що і на думку апелянта,
свідчить про те, що позивач має право на
відшкодування завданої йому як
матеріальної так і моральної шкоди, при
цьому моральну шкоду позивач оцінює у
розмірі 10 000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримала,
просила її задовольнити з підстав,
викладених у скарзі.

Представники відповідачів
заперечували проти апеляційної скарги
за необґрунтованістю її доводів.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., пояснення сторін, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого судом
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
позовні вимоги в частині відшкодуванні
матеріальної шкоди не підтверджені
належними та допустимими доказами та
не підлягають задоволенню, оскільки є
недоведеними та необґрунтованими, а
також зазначив про відсутністю вини в
діяннях відповідачів.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком районного суду, так як він в
повній мірі відповідає встановленим
обставинам справи та вимогам Закону.

Судом було встановлено наступні
обставини справи.

20 липня 2012 року між ОСОБА_6 та Фізичною
особою підприємцем ОСОБА_9 укладено
усний договір, щодо надання
туристичних послуг, пов'язаних з
придбанням авіаквитків на авіарейси
авіакомпанії «Міжнародні авіалінії
України» на рейс № 7W7033 з вильотом з м.
Києва 18 серпня 2012 року о 14 год.20 хв., та
на рейс РS8858 з вильотом з м. Спліт 25
серпня 2012 року о 19 год. 55 хв.В цей же
день, 20.07.2012 ФОП ОСОБА_9 було виписано
рахунок-калькуляцію №152/0712 на оплату
двох авіаквитків напрямком Київ - Спліт
- Київ, який позивач оплатив 23 липня 2012
року, а саме 7 750 грн. 00 коп. В подальшому,
16 серпня 2012 року за допомогою
електронної пошти позивач отримав
роздруківки двох авіаквитків на ім'я
ОСОБА_6 та два авіаквитки на ім'я ОСОБА_14
напрямком Київ-Спліт-Київ.

Повертаючись з відпочинку до м. Києва
та прибувши в аеропорт Спліт 25 серпня
2012 року за дві години до вильоту
зазначеного в авіаквитках (о 19 год. 55
хвил.) позивачі дізналися, що
реєстрація на рейс вже закінчилась і
літак відлітає, так як час вильоту
рейсу РS8858 з м. Спліт було перенесено на
17 год. 28 хв., про що їх повідомлено не
було.

Відповідно до Глави XV Наказу
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 23 квітня 2010 року № 216 «Про
затвердження Правил повітряних
перевезень пасажирів і багажу», час
відправлення рейсу і тип повітряного
судна, що зазначені в розкладі руху або
інших опублікованих графіках рейсів
перевізника, не гарантуються і не є
обов'язковою умовою договору
перевезення. Перевізник має право
змінювати час відправлення рейсу, про
що повинен своєчасно проінформувати
пасажира.

Відповідно до Правил перевезень
пасажирів і багажу Приватного
акціонерного товариства «Авіакомпанія
«Міжнародні Авіалінії України», а саме
п. 15.1.7. - Авіакомпанія, вносячи зміни в
розклад руху, графіки виконання рейсів
і час відправлення рейсу, інформує про
такі зміни агентів з продажу
перевезень, туристичних операторів та
пасажирів не пізніше ніж за 12 годин до
зазначеного часу виконання рейсу в
перевізних документах пасажирів.

Проте, матеріалами справи було
встановлено, що ПАТ «Авіакомпанія
«МАУ» інформацію про розклад польотів
та про внесення зміни до розкладу
польотів доводив до замовників
(туроператорів) чартерної програми
своєчасно, про що свідчить надана
роздруківка електронної пошти на арк. 29
про внесення змін у даному рейсі та
розіслання такої інформації також і
туроператору «Альфа» до відома.

У свою чергу, як правильно було
зазначено в рішенні суду, замовники
(туроператори) чартерного рейсу та їх
агенти з продажу перевезень,
зобов'язані своєчасно інформувати та
інформують своїх клієнтів-туристів про
всі позапланові зміни у замовленому
комплексному туристичному
обслуговуванні і щодо виконання
чартерних міжнародних повітряних
перевезень.

Зазначені обов'язки договірного
перевізника (туристичного
оператора/договірного перевізника) та
його агентів з продажу турів на
чартерні рейси передбачені: пунктами 1,
2, 3 розділу XXVII (Чартерні перевезення)
«Правил повітряних перевезень
пасажирів і багажу» (затверджені
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 23.04.2010 за № 216,
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України від 11.08.2010 за № 669/17964), і пунктом
8.1 «Правил виконання чартерних рейсів»
(затверджені наказом Міністерства
транспорту України від 18.05.2001 за № 297,
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України від 30.05.2001 за № 461/5652),
встановили наступний порядок, за яким:
«Повернення сум та підтвердження
бронювання здійснюються відповідно до
умов укладеного між перевізником та
замовником рейсу договору.

Враховуючи той факт, що чартерні
авіаквитки пасажирів ОСОБА_6 та ОСОБА_14
попередньо оформлялися та видавалися
16.08.2012 року туристичним оператором ТОВ
«Альф туристичний оператор» і
реалізовувалися, в даному випадку, його
агентом ФОП - ОСОБА_9 на рейс PS 8858 - 25.08.2012
з часом відправки цього рейсу о 19:55
годині, а попередньо бронювалися у неї
20.07.2012 та оплачувалися 23.07.2012, тобто на
момент, коли зміни у розклад ще не були
внесені (08.08.2012) і між сторонами був
відсутній укладений туристичний
договір, який зобов»язував обов»язкове
повідомлення покупця туристичних
послуг про будь-які зміни, що
відбуваються в його комплексному
туристичному замовленні, колегія
суддів вважає відсутнім в діях
відповідачів вини з приводу
непроінформування безпосередньо
позивача відносно змін у розкладі,
оскільки такий розклад є вільно
доступною інформацією, викладеною на
загальному сайті МАУ ще за 10 днів до
відправки рейсу і до відправки
безпосередньо позивача на відпочинок
та погоджується в цьому з висновками
суду першої інстанції.

Так, згідно ст. 11 Повітряного кодексу
України, ст. 908 ЦК України, при виконанні
повітряних перевезень, перевізник
зобов'язаний дотримуватись Загальних
правил повітряних перевезень, які
визначають Умови договорів
перевезення та відповідальність
перевізника, зокрема, за перевезення
пасажирів і багажу.

При цьому, ст. 908 ЦК України (Загальні
положення про перевезення), встановлює,
що перевезення вантажу, пасажирів,
багажу, пошти здійснюється за
договором перевезення. Загальні умови
перевезення визначаються цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Стаття 910 ЦК України передбачає, що за
договором перевезення пасажира
перевізник зобов'язується перевезти
пасажира до пункту призначення, а у
разі здавання багажу, доставити багаж
до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
багажу. Укладання договору перевезення
пасажира та багажу з перевізником
підтверджується видачею пасажирського
квитка та багажної квитанції, форми
яких встановлюються відповідно до
транспортних кодексів (статутів).

Статтею 912 ЦК України передбачено, що за
договором чартеру (фрахтування) одна
сторона (фрахтівник) зобов'язується
надати другій стороні
(фрахтувальникові) за плату всю або
частину місткості в одному чи кількох
транспортних засобах на один або
кілька рейсів для перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти або з іншою
метою, якщо це не суперечить закону та
іншим нормативно-правовим актам.
Порядок укладення договору чартеру
(фрахтування), а також форма цього
договору встановлюються транспортними
кодексами (статутами).

Таким чином, суд правильно встановив,
що позивач придбав у відповідачів
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альф туристичний
оператор» тільки послуги на чартерне
міжнародне повітряне перевезення, а не
інші туристичні послуги, які можуть
входити у Договір «Про надання
комплексного туристичного
обслуговування», а саме - наземний
трансфер (аеропорт-готель-аеропорт),
повітряне перевезення, розміщення в
готелі, туристичні поїздки тощо, тому
ОСОБА_6 та ОСОБА_14, на власний розсуд,
прийняли на себе усі зобов'язання щодо
своєчасного інформування про розклад
виконання чартерних рейсів та контролю
їх перевірки і змін розкладу,
забезпечення наземним трансфером за
кордоном, розміщення в готелі та іншого
туристичного обслуговування тощо. При
цьому, обов'язок перевізника та його
агента з продажу - завчасно інформувати
пасажирів про зміни у розкладі
польотів та нести відповідальність за
усі виникаючі збійні ситуації
передбачений тільки при виконанні
регулярних рейсів.

На підставі вищевикладеного, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку в тому, що до
відправки чартерного рейсу позивач
повинен був самостійно уточнити - номер
рейсу, дату та час його фактичної
відправки тощо, що спростовує доводи
апеляційної скарги про обов»язок
відповідачів за свою бездіяльність
відшкодувати заподіяну матеріальну
шкоди, оскільки ФОП ОСОБА_9 фактично є
агентом з продажу, який здійснює
посередницьку діяльність з реалізації
туристичного продукту туроператорів, а
не виступає в ролі туристичного
оператора самостійно, за відсутністю
відповідної ліцензії, тому в даному
випадку замовником та фрахтувальником
повітряного судна для виконання
чартерного рейсу РБ 8858 - 25.08.12 є ТОВ
«Альф туристичний оператор», який
також є договірним перевізником, і
насамперед виконавцем чартерного
міжнародного повітряного перевезення
і фактичним перевізником, виконавцем
чартерного рейсу РБ 8858 - 25.08.12 є
відповідач ПАТ « Авіакомпанія МАУ»з
якими у позивача будь-яких
правовідносин по суті не виникло, з тих
підстав, що Єдиним документальним та
належним чином оформленим
підтвердженням будь-яких
правовідносин між позивачем та
відповідачем ФОП ОСОБА_9 є тільки копія
квитанції ПАТ КБ «Приват-Банку» за №
12052.818.1 від 23.07.2012 року щодо
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок останньої у розмірі 7750 (сім
тисяч сімсот п'ятдесят) гривень за
придбання авіаквитків на чартерні
міжнародні повітряні перевезення за
маршрутом Київ Спліт та Спліт - Київ
рейсами 7W 7033-18.08.12 та PS 8858-25.08.12 (а.с. 9-10,
11-12), а згідно агентського договору на
реалізацію туристичних послуг №671 від
19.07.2012 року туроператор має
зобов'язання інформувати туристів про
можливість зміни перевізниками часу
вильоту/відправлення, уточнювати у
Туроператора або у перевізника номер
рейсу та час вильоту/відправлення за
один день до вильоту/відправлення
туристів і у випадку зміни розкладу
руху вчасно повідомляти про це
туристів, проте такі обов'язки ФОП
ОСОБА_9 повинна була б виконати у
випадку, якщо б позивач уклав з нею
договір на туристичне обслуговування,
як це передбачено п.3.2.8 Агентського
договору №671від 19.07.2012 року.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
задоволення вимог про відшкодування
моральної шкоди, оскільки такий вид
цивільної відповідальності не
передбачений за відсутністю між
сторонами умов договору відповідно до
ст. 611 ЦК України та Правилами
повітряних перевезень пасажирів і
багажу.

Крім того, відповідно до положень ст. 4
Закону України «Про захист прав
споживачів» право споживача на
відшкодування моральної шкоди настає
тільки в разі її заподіяння
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією у випадках, передбачених
законодавством, в даному випадку саме
через незаконні винні дії відповідачів
ФОП ОСОБА_9, ТОВ «Альф туристичний
оператор», ПрАТ «Авіакомпанія
«Міжнародні авіалінії України»,
відсутність яких була встановлена в
суді.

За змістом частини 3 статті 10
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Положення ст.60 ЦПК України
покладає обов'язок доказування на
сторін, суд не може збирати докази за
власною ініціативою, що спростовує
доводи апеляційної скарги про те, що
суд не встановив істини по справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції в повному обсязі
дослідив, проаналізував та дав належну
оцінку, поданим сторонами доказам, що
мають значення в конкретній справі,
доводять існування відповідних
юридичних обставин, застосував норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин,
та дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги
законності рішення суду першої
інстанції не спростовують, рішення
суду першої інстанції ухвалене без
порушення норм матеріального та
процесуального права, правові підстави
для задоволення позову, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 16 травня 2013
року відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 травня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: