Номер провадження № 22-ц/785/297/14
Головуючий у першій інстанції Трачова
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Доценко Л.І., Процик М.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за
договором позики, за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення
Савранського районного суду Одеської
області від 27 лютого 2013 року,

встановила:

У липні 2012 р. ОСОБА_4 звернувся до суду
з уточненим в подальшому вищевказаним
позовом (Т. 1, а. с. 1 - 3, 153), в якому на
підставі ст. ст. 11, 15, 16, 204, 251 - 254, 256 - 268, 526,
530, 545, 622 - 625, 629, 1046 - 1051 ЦК України просив
стягнути з ОСОБА_5 на його користь
грошову суму в розмірі - 191 649,00 грн., в
тому числі: 1) борг у сумі - 44 407 грн.; 2)
упущену вигоду в сумі - 8 612,84 грн.; 3)
неустойку в сумі - 136 519,86 грн.; 4) три
проценти річних від простроченої суми
боргу в сумі - 2 109,33 грн..

В позові ОСОБА_4 послався на те, що
згідно укладеного між сторонами
договору позики він передав
відповідачу 4 200 Євро, які відповідач
повинен був повернути у строк до 31.12.10
р.. Проценти за користування позикою
договором передбачені, але передбачено
стягнення пені. У встановлений строк
відповідач суму позики не повернув. Він
неодноразово звертався до відповідача
з вимогою повернути борг, сплатити
неустойку. Визнаючи борг, відповідач
його не повертає, а тільки обіцяє це
зробити. Якщо борг було повернуто у
встановлені строки, він міг би
помістити гроші на депозит в банку та
отримати дохід у вигляді процентів на
суму - 8 612,84 грн.

Позивач та його представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити в
повному обсязі із зазначених в позові
підстав.

Відповідач в судове засіданні не
з'явився. Про час і місце розгляду
справи сповіщений належним чином.
Причини неявки суду не повідомив, заяв
та клопотань не надав.

Заочним рішенням Савранського
районного суду Одеської області від
27.02.13 р. позов ОСОБА_4 задоволено (Т. 1, а.
с. 158 - 160). Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4: 1) борг у сумі - 44 407,02 грн.; 2)
упущену вигоду в сумі - 8 612,84 грн.; 3)
неустойку в сумі - 136 519,86 грн.; 4) три
проценти річних від простроченої суми
боргу в сумі - 2 109,33 грн.. Вирішено
питання щодо судових витрат.

Ухвалою Савранського районного суду
Одеської області від 22.04.13 р. (Т. 2, а. с. 19)
заяву ОСОБА_5 від 18.03.13 р. (Т. 2, а. с. 3 - 5)
про перегляд заочного рішення залишено
без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 оскаржує
рішення суду першої інстанції тільки в
частині стягнення пені. Просить
рішення суду першої інстанції в цій
частині скасувати. Ухвалити нове
рішення із застосуванням строку
позовної давності в один рік та
зменшити пеню. Посилається на те, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
в оскарженій частині з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 258, 530, 551, 612 ЦК
України) та процесуального (ст. 213 ЦПК
України) права: - безпідставно стягнуто
неустойку за весь 2010 рік, оскільки
прострочення зобов'язання починається
з 31.12.10 р.; - неустойка значно перевищує
збитки; - суд не зазначив мотивів
відмови у застосуванні річного строку
позовної давності відносно стягнення
пені. Серед зауважень на ухвалу
Савранського районного суду від 22.04.13 р.
про залишення без задоволення заяви
про перегляд заочного рішення апелянт
посилається на те, що суд безпідставно
вказав на його належне сповіщення про
розгляд заяви. Питання, які повинні
бути вирішенні при ухваленні рішення
суд вирішив під час постановлення
ухвали.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 17.07.13 р. (Т. 2, а. с. 44 - 48)
рішення Савранського районного суду
Одеської області змінено. Стягнути з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4: 1) борг у сумі -
44 407,02 грн.; 2) неустойку в сумі - 136 519,86
грн.; 3) три проценти річних від
простроченої суми боргу в сумі - 2 109,33
грн.; 4) судовий збір в сумі - 1 803,35 грн. В
задоволенні вимог про стягнення
упущеної вигоди в сумі - 8 612,84 грн.
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13.11.13 р. (Т. 2, а. с.
61 - 63) рішення апеляційного суду
Одеської області від 17.07.13 р. скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

При новому апеляційному перегляді
вищевказаного заочного рішення
представник апелянта в судовому
засіданні підтвердив, що заочне
рішення оскаржуються тільки в частині
задоволення вимог про стягнення пені.
Підтримав доводи та вимоги, які
викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача апеляційну
скаргу не визнав, просив її відхилити, а
заочне рішення залишити без змін.
Посилався на те, що умовами договору
позики передбачено стягнення пені за
весь 2010 р..

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія
суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
прийняли участь у судовому засіданні,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішень, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині
стягнення неустойки в сумі - 12 912 Євро,
що становить - 136 519,86 грн., суд першої
інстанції погодився із наданим
позивачем розрахунком розміру пені (Т.
1, а. с. 159 зворотна сторона - 160).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
існування між сторонами правовідносин
позики, необхідності стягнення пені.
Висновки суду в цій частині
відповідають обставинам справи,
вимогам ст. ст. 549, 550, ч. ч. 1, 2 ст. 551, 1046, 1049,
1050 ЦК України, ст. ст. 179, 213, 214 ЦПК
України.

Однак, ухвалене судом першої
інстанції рішення в частині визначення
розміру пені вимогам діючого
законодавства (п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 551 ЦК
України, ст. ст. 179, 213 ЦПК України) не
відповідає. Погодитися з висновком
суду в цій частині не можна. Цього
висновку суд дійшов з порушенням
вищевказаних норм матеріального та
процесуального права. Доводи апелянта
в цій частині (порушення строку
позовної давності, необхідності
зменшення неустойки) є обґрунтованими.
Розмір неустойки необхідно змінити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення.

Апелянт свого розрахунку
заборгованості, в тому числі, щодо
нарахування пені, суду не надав.

На час апеляційного перегляду
рішення суду курс євро до гривні
становить - 100 Євро дорівнює - 1 081,1332 грн..

Розмір заборгованості з неустойки в
межах річного строку становить - 54 489,11
грн. = (4 200 Євро х 10%) х 12 міс. х 10,811332 грн..

Зважаючи на ступінь виконання
зобов'язання, відсутність негативних
наслідків для позивача через
прострочення виконання зобов'язання,
колегія суддів вважає можливим
зменшити неустойку до розміру
основного боргу, що становить - 45 407,59
грн. = 4 200 Євро х 10,811332 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право змінити рішення суду першої
інстанції. Підставою для зміни рішення
суду є порушення норм матеріального
або процесуального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи у
частині визначення розміру неустойки,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції в частині визначення
розміру заборгованості з неустойки
підлягає зміні. Необхідно стягнути з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойку в
розмірі - 45 407,59 грн.. В решті позовних
вимог про стягнення неустойки
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Заочне рішення Савранського
районного суду Одеської області від 27
лютого 2013 року в частині стягнення
неустойки - змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний
номер платника податків - НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер
платника податків - НОМЕР_2) неустойку в
розмірі - 45 407 (сорок п'ять тисяч
чотириста сім) грн. 59 коп..

В решті позовних вимог про стягнення
неустойки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. І. Доценко

М. В. Процик