Справа № 463/1506/14
Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/6824/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци
Ю.Г., за участю секретарі: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Личаківського районного суду м.Львова
від 17 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу,-

в
с т а н о в и л а:

позивач звернулася до суду з позовом
про розірвання з відповідачем шлюбу,
зареєстрованого 05.10.2010 року.

Рішенням Личаківського районного суду
м.Львова від 17 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила позивач, просить
його скасувати та ухвалити нове, яким
позов задовольнити повністю.

Зазначає, що рішення є незаконним та
необгрунтованим. Доводи апеляційної
скарги обґрунтовує тим, що суд
формально поставився до вирішення
даної справи - без належного
дослідження обставин, чим допущено
порушення прав позивачки. Не враховано
фактичні взаємини подружжя. Не
враховано, що стосунки припинились
понад один рік тому, спільного
господарства сторони не ведуть.
Позивач використала всі можливості для
примирення. Крім того, відповідач
зробив вибір на користь стосунків з
іншою жінкою та має намір створити нову
сім`ю, про що повідомлялося в суді
першої інстанції.

В судовому засіданні апелянт
підтримала апеляційну скаргу.

Відповідач не заперечив проти
апеляційної скарги. Зазначив, що на час
подання апеляційної скарги мав намір
зберегти сім`ю, однак тепер
погоджується з розірванням шлюбу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
межі та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до
наступного.

Судом встановлено, що згідно зі
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1
(а.с.4) шлюб позивача та відповідача був
зареєстрований 5 жовтня 2010 року міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Львівського міського управління
юстиції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
причин для пред`явлення позову про
розірвання шлюбу немає, оскільки
розлади між сторонами несуть
тимчасовий характер, а тому і немає
підстав вважати, що подальше спільне
життя подружжя та збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них.

Однак, з таким висновком колегія суддів
не погоджується.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Так, згідно з п.10 роз'яснень ППВС
України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», проголошена Конституцією
України охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції не прийняв до уваги
зазначені роз'яснення ППВС України.

Як вбачається з пояснень позивачки,
стосунки між нею та відповідачем
припинились понад один рік тому,
спільного господарства сторони не
ведуть. Крім того, зазначає, що у
відповідача є інша жінка, з якою він має
намір зареєструвати шлюб, вона,
позивачка, має намір створити сім`ю з
іншим чоловіком.

Як встановлено, у сторін відсутні діти.

Згідно з поясненнями відповідача,
наданими в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції, останній не
заперечує проти розірвання шлюбу,
вважає, що підстави для збереження
стосунків з позивачем відсутні.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України,
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, і постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.

У відповідності до ст.51 Конституції
України, ст.ст. 24, 56 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу та до його збереження
не допускається.

Отже, встановивши відсутність наміру в
обох з подружжя зберегти сім`ю, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність задоволення позову про
розірвання шлюбу.

За таких обставин, доводи апелянта
заслуговують на увагу, а рішення суду
як таке, що ухвалене за неповного
з`ясування обставин у справі,
залишатись в законній силі не може та
підлягає скасуванню.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309, ст.ст.
313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду
м.Львова від 17 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції 05.10.2010 року за актовим записом
№2732.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.