У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до міського
голови Токаря Руслана Івановича,
приватного акціонерного товариства
«Нікопольський медіа центр» про захист
гідності, честі, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_3 на рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 29 липня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Нікопольського
міського голови Токаря Р.І. та ПрАТ
«Нікопольський медіа центр» про захист
гідності, честі, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
прямому ефірі відбулося інтерв'ю з
журналістом телеканалу міського
голови Токаря Р.І., в якому останній
сказав (цитати дослівно мовою
оригіналу): «Сидишь на сессии
городского совета и говоришь, что ура,
мы победили, запустили социальные
автобусы. Сидит депутат городского
совета, два их сидит - ОСОБА_7 и ОСОБА_1,
ну это официальный документ и я об этом
говорю, и пишут заявление в прокуратуру
- просим отменить социальные автобусы».

Звинувачення його в тому, що він
виступав проти введення на міські
маршрути нових соціальних автобусів та
звертався до прокуратури з заявою про
відміну соціальних автобусів у м.
Нікополі, є недостовірним, його
депутатське звернення за №36/06 від 21
червня 2012 року до Нікопольської
міжрайонної прокуратури стосувалось
лише питань наявності чи відсутності
порушень в діяльності виконавчого
комітету Нікопольської міської ради
при організації пасажирських
перевезень, жодне з поставлених питань
до прокуратури не носило вимоги
відмінити рух соціальних автобусів у
м. Нікополі.

Посилаючись на те, що поширена міським
головою Токарем Р.І. інформація
принижує його честь, гідність та ділову
репутацію, негативно позначилась на
уявленнях жителів міста щодо його
особистості, як депутата міської ради,
у людей сформувалося негативне
судження відносно його авторитету,
знизився рівень довіри, виникла
зневага інших осіб до його особистості,
його професійної репутації та роботи
як депутата міської ради, ОСОБА_1 просив
визнати вказану інформацію такою, що не
відповідає дійсності та принижує його
честь, гідність і ділову репутацію,
зобов'язати міського голову Токаря Р.І.
спростувати вказану інформацію шляхом
публічного виступу на телеканалі «НМЦ»
в той же час коли ця інформація була
поширена та принести публічне
вибачення за поширення даної
інформації, зобов'язати ПрАТ
«Нікопольський медіа центр» надати
міському голові Токарю Р.І. ефірний час,
аналогічний по часу трансляції для
спростування ним поширеної інформації
та принесення публічного вибачення, а
також стягнути з Токаря Р.І. на його
користь моральну шкоду у розмірі 1 грн.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 липня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 жовтня
2013 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволені
позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_3 просить скасувати
ухвалені судові рішення, та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
заявлені позовні вимоги, посилаючись
на порушення судами першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у прямому ефірі відбулося
інтерв'ю Токаря Р.І., як міського голови,
з журналістом телеканалу. В інтерв'ю
Токарь Р.І. сказав (цитати дослівно
мовою оригіналу): «Сидишь на сессии
городского совета и говоришь, что ура,
мы победили, запустили социальные
автобусы. Сидит депутат городского
совета, два их сидит - ОСОБА_7 и ОСОБА_1,
ну это официальный документ и я об этом
говорю, и пишут заявление в прокуратуру
- просим отменить социальные автобусы».

Суди першої та апеляційної інстанцій,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і
всебічно дослідили та оцінили
обставини у справі та дійшли вірного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Спростованою може бути інформація, яка
містить відомості про події та явища
(факти), яких не існувало взагалі або
які існували, але відомості про них не
відповідають дійсності (неповні або
перекручені). В будь якому випадку це
має бути інформація, істинність якої
можливо перевірити, існування таких
фактів не залежить від їх суб'єктивного
сприйняття чи заперечення через думки
і погляди особи.

Вільне вираження поглядів є істотним
чинником повноцінного розвитку
особистості в суспільстві, як і
здатність особи сприймати заперечення,
спонукання, заохочення через ідеї,
висловлені іншими людьми.

Чинним законодавством не передбачена
можливість притягнення до
відповідальності за висловлювання
оціночних суджень, вони, як і думки,
переконання, судження, критична оцінка
певних фактів і недоліків не можуть
бути предметом судового захисту,
оскільки будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів не можуть
бути перевірені на предмет їх
відповідності дійсності (на відміну
від перевірки істинності фактів).

Таким чином висновок судів першої та
апеляційної інстанцій є обґрунтованим
та таким, що відповідає нормам чинного
законодавства.

Ухвалюючи рішення у справі суди вірно
керувалися роз'ясненнями постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
лютого 2009 року №1 «Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи».

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ не вбачає підстав для скасування
ухвалених судових рішень судів першої
та апеляційної інстанцій, так як вони
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Законне, обґрунтоване та правильне по
суті й справедливе рішення суду не може
бути скасовано з одних лише формальних
міркувань.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345,
349 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 29
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 30
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.П. Гончара

Судді:
В.І. Амелін

Т.П.
Дербенцева

С.О.
Карпенко

В.О. Савченко