УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/1353/14-ц

Номер провадження 4-с/123/20/2014

13.02.2014 року Київський районний суд м.
Сімферополя в складі:

головуючого - судді Тонкоголосюка О.В.,

при секретарі - Берденко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Кліринговий Дім» про визнання
бездіяльності державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Сімферопольського районного
управління юстиції в АР Крим Котляра
В.В. неправомірною, зобов'язання до
вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Банк «Кліринговий
Дім» звернувся до суду із зазначеною
скаргою. В обґрунтування якої зазначає,
що на виконанні відділу державної
виконавчої служби Сімферопольського
районного управління юстиції в АР Крим
знаходиться виконавчий лист №
2/0109/1673/2012, виданий Київським районним
судом м. Сімферополя про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк
«Кліринговий Дім» суми 47595,90 грн.

Посилаючись на те, що 13.03.2013року
державним виконавцем ВДВС
Сімферопольського РУЮ АР Крим було
складено Акт опису й арешту майна,
однак за весь час починаючи з 2012 року,
державним виконавцем не було зроблено
жодних дій для звернення стягнення на
виявлене майно, майно не було
реалізовано, заявник уточнивши скаргу
просить визнати бездіяльність
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Сімферопольського районного
управління юстиції в АР Крим Котляра
В.В., яка полягає у нездійсненні
заходів, передбачених законом для
примусового виконання рішень, тобто не
вчиненні неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі виконавчих дій -
неправомірною; зобов'язати державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Сімферопольського
районного управління юстиції в АР Крим
Котляра В.В. провести примусове
виконання рішення суду № 2/0109/1673/2012
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

Представник ПАТ «Банк «Кліринговий
Дім» скаргу підтримав в повному обсязі,
просив задовольнити за мотивами
наведеними у скарзі.

Державний виконавець Котляр В.В.
заперечував проти доводів скарги,
пояснив, що вказане виконавче
провадження ним було прийнято лише
15.01.2014 року, підстав для визнання його
бездіяльності неправомірною не вбачає.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Судовим розглядом встановлено, що
13.03.2013 року в межах виконавчого
провадження при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2/0109/1673/2012 виданого
Київським районним судом м.Сімферополя
про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Банк «Кліринговий Дім» суми в розмірі
47595,90 грн. було складено акт опису й
арешту майна (а.с.44,45.) Вказаний акт був
підписаний державним виконавцем Білан
Ю.М., понятими, представником стягувача
та ОСОБА_2, зауважень або заяв осіб, що
були присутніми під час опису майна не
поступало.

У відповідності до ст. 14 ЦПК України,
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб відповідно до
законів України. Завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

У відповідності до ст. 3 цього Закону
виконання рішень, перелік яких
встановлено законом, покладається на
державних виконавців.

Державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом (ст. 4 Закону).

Згідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі Закон),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

У відповідності до ст.6 Закону,
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про
виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Як стверджує скаржник, на
державного виконавця з метою
примусового виконання рішень суду
законом був покладений обов'язок
вчинити певні дії - реалізувати
виявлено майно шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах, однак всупереч
приписам закону державним виконавцем
не було вжито всіх заходів,
передбачених законом для примусового
виконання рішень.

Розпорядженням № 35/0380 від 15.01.2014
року, за державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Сімферопольського районного
управління юстиції в АР Крим Котляр В.В.
було закріплено ділянку НОМЕР_1, тобто
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк
«Кліринговий Дім» суми 47595,90 грн.
знаходиться у Котляра В.В. лише з січня
місяця.

Відповідно ст.52 ЗУ «Про виконавче
провадження» звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації. У
разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 62 ЗУ «Про
виконавче провадження» реалізація
арештованого майна, крім майна,
вилученого з обігу згідно із законом,
та майна, зазначеного в частині восьмій
статті 57 цього Закону, здійснюється
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах. Майно передається на
реалізацію за ціною та в порядку,
визначеними статтею 58 цього Закону.

Між тим, Законом України «Про виконавче
провадження» не встановлено строків
протягом яких повинні бути вчинені
відповідні дії щодо реалізація
арештованого майна.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з
заявлених ПАТ «Банк «Кліринговий Дім»
вимог про визнання протиправною
бездіяльність державного виконавця
ВДВС Сімферопольського РУЮ АР Крим
Котляра В.В. не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи, оскільки державний виконавець
Котляр В.В. тільки прийняв виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_2
суми на користь ПАТ «Банк «Кліринговий
Дім», з його боку права чи свободи
заявника порушені не були, тому й
підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ст.. 383 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Кліринговий Дім» про визнання
бездіяльності державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Сімферопольського районного
управління юстиції в АР Крим Котляра
В.В. неправомірною, зобов'язання до
вчинення певних дій, відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Тонкоголосюк О. В.