пр.№ 2/464/52/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2014 Сихівський районний суд м.
Львова в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.

за участю секретаря Причини О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Житлового кооперативу № 140 про
визнання незаконним рішення загальних
зборів, визнання незаконним
звільнення, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що до 01.06.2010
року займала посаду голови правління
ЖК № 140. 01.06.2010 року відбулись загальні
збори членів ЖК № 140, на яких одними з
питань були прийняття до числа членів
кооперативу та обрання голови
кооперативу. У зв'язку з цим головою ЖК
№ 140 було обрано ОСОБА_2 та прийнято до
числа членів кооперативу 14 осіб. Вважає
прийняті по даним питанням рішення
загальних зборів членів ЖК № 140
неправомірними та засідання загальних
зборів ЖК № 140 від 01.06.2010 року недійсним,
виходячи з наступного. Неправомірно
прийняті до числа членів ЖК № 140 14 осіб
не подавали жодних заяв про прийняття
до ЖК як правлінню, яке здійснювало
свої функції до 01.06.2010 року, так і
правлінню яке було обране і приступило
до виконання своїх обов'язків з 02.06.2010
року. Більше того, жодних рішень
попереднім чи теперішнім правлінням ЖК
№ 140 по прийняттю згаданих осіб до
числа членів ЖК № 140 не приймалось та
жодних пропозицій відповідні
правління на затвердження загальних
зборів членів ЖК № 140 не готували та не
виносили. Таким чином, на засіданні
загальних зборів членів ЖК № 140 від
01.06.2010 року було неправомірно прийнято
до числа членів ЖК № 140 14 осіб. Всупереч
положенням Статуту ЖК № 140 загальні
збори ЖК № 140 від 01.06.2010 року обрали
голову кооперативу ОСОБА_2 Проте
жодного засідання новообраного 01.06.2010
року правління ЖК № 140 (в кількості 5
осіб) не відбувалося, а внаслідок цього,
- жодного рішення згаданим правлінням
по обранню зі свого складу голови
правління і його заступника не
приймалося. Крім того, ОСОБА_2 був одним
із 14 осіб, яких на засіданні загальних
зборів ЖК № 140 було неправомірно
прийнято до числа членів ЖК № 140. Таким
чином, було порушено порядок обрання
голови правління ЖК № 140. Відповідно до
п. 57 Статуту ЖК № 140, якщо кооператив
складається менш ніж з 20 членів,
замість правління обираються голова
кооперативу і його заступник, які
володіють повноваженнями правління.
Оскільки на час проведення загальних
зборів членів ЖК № 140 від 01.06.2010 року
загальна кількість членів ЖК № 140
складала 81 член, то посади голови ЖК №
140 не існує. Таким чином, ОСОБА_2 було
неправомірно обрано головою ЖК № 140.
Наслідком цього є недійсність наказу
голови ЖК № 140 від 02.06.2010 року за № 1 про
переобрання голови ЖК-140 та вступу його
до виконання повноважень, в т. ч. у
зв'язку з тим, що жоден акт не наділяє
голову житлового кооперативу правом
видавати накази. Отже, її всупереч
нормам чинного трудового
законодавства було незаконно
звільнено з посади голови правління ЖК
№ 140. Жодна з передбачених ст. 36 КЗпП
України не була застосована. Також,
вказувала на порушення процедури
скликання загальних зборів. Жодних
рішень правління ЖК № 140 щодо скликання
як чергових, так і позачергових
загальних зборів членів ЖК № 140 не
приймало. Крім того, з протоколу № 1/06/09
загальних зборів членів Житлового
кооперативу № 140 від 01.06.2010 року не
зрозуміло який вид загальних зборів
(чергові чи позачергові) відбувся та на
чию вимогу їх було скликано. Крім того,
не подавши жодної довіреності чи
іншого документу, замість наступних
членів ЖК № 140 голосували інші особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_36, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 тощо. З
урахуванням наведеного, позивач
просила суд визнати недійсним рішення
загальних зборів членів ЖК № 140 від
01.06.2010 року в частині прийняття до числа
членів кооперативу 14 осіб; визнати
недійсним рішення загальних зборів
членів ЖК № 140 від 01.06.2010 року в частині
обрання голови ЖК № 140 ОСОБА_2; визнати
неправомочним засідання загальних
зборів членів ЖК № 140, яке відбулось
01.06.2010 року; визнати незаконним
звільнення ОСОБА_1 з посади голови
правління ЖК № 140 від 01.06.2010 року.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав,
зазначених у заяві, просив вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні позов не визнали. Зазначали,
що загальні збори ЖК № 140 від 01.06.2010 року
були скликані та проведені у
відповідності до положень Статуту ЖК №
140 та вимог чинного законодавства,
жодних порушень допущено не було.
Також, просили суд застосувати
наслідки спливу позовної давності для
звернення до суду з вказаними вимогами
та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
дослідивши та перевіривши докази у їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_15 згідно з наказом від 10.10.2005 року
№ 1 прийнята на роботу жо ЖК № 140 на
посаду голови правління з 10.10.2005 року.

01.06.2010 року відбулись загальні збори
членів ЖК № 140, за наслідком яких
складено протокол № 1/06/09.

Згідно з протоколом загальних зборів
членів ЖК № 140 від 01.06.2010 року № 1/06/09 до
порядку денного було включено, зокрема,
питання про прийняття до числа членів
кооперативу; відкликання голови
кооперативу та членів Правління ЖК №
140; обрання членів Правління ЖК № 140 та
голови кооперативу.

З вказаного протоколу вбачається, що
загальним зборами ЖК № 140 було прийнято
до числа членів кооперативу 14 осіб:
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29

Також, відповідно до зазначеного
протоколу загальні збори вирішили
відкликати голову кооперативу ОСОБА_1
та членів Правління ЖК № 140 - ОСОБА_30,
ОСОБА_4, ОСОБА_31 та обрати членами
Правління кооперативу ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_20, ОСОБА_35, а головою
кооперативу ОСОБА_20

Згідно з приписами ст.ст. 256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що про проведення
загальних зборів ЖК № 140 від 01.06.2010 року
та прийняті на них рішення позивач
дізналася 01.09.2010 року, з позовної заяви
ОСОБА_20 про зобов'язання ОСОБА_1
повернути печатку, щтамп,
бухгалтерсько-фінансову документацію
та інше майно, належне ЖК № 140, відтак,
саме з цієї дати необхідно обчислювати
строк звернення із заявою про захист
свого порушеного права до суду.

З позовом про визнання незаконними
рішень загальних зборів ЖК № 140,
прийнятих 01.06.2010 року, позивач
звернулася 26.11.2013 року, тобто з
порушенням загального трирічного
строку позовної давності.

У відповідності до положень ч.ч. 3.5 ст. 267
ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Крім того, статтею 233 КЗпП України
передбачено, що працівник може
звернутися із заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права.

Роз'ясненнями, що містяться в п. 25
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,
визначено, що суди мають враховувати,
що у справах про оплату праці діє
тримісячний строк звернення із заявою
до КТС або безпосередньо до суду, який
обчислюється з дня, коли працівник
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права (статті 225, 233
КЗпП), і відповідно до цього з'ясовувати
зазначену дату. Пропуск без поважних
причин тримісячного строку звернення
до суду є самостійною підставою для
відмови в позові, однак якщо суд
установить, що останній є
необгрунтованим, він відмовляє в його
задоволенні саме з цих підстав.

Будь-яких доказів поважності причин
пропуску строку звернення до суду з
вказаним позовом позивачем суду не
надано та судом під час розгляду справи
не встановлено.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позову внаслідок пропуску
позивачем строку звернення до суду із
заявою про захист свого порушеного
права.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 256, 257, 260, 267 Цивільного кодексу
України, ст. 233 Кодексу Законів про
працю України, п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.12.1999 року
№ 13, ст.ст. 10, 60, 88, 208-210, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволені позову ОСОБА_1 до
Житлового кооперативу № 140 про
визнання незаконним рішення загальних
зборів, визнання незаконним звільнення
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення або з дня
отримання його копії.

Суддя: