ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 757/2516/14
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Статус" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок ДТП,
мотивуючи свої вимоги тим, що 06.11.2013
року о 13 год. 45 хв. в м. Києві на
Голосіївській площі сталося ДТП за
участю автомобіля НОМЕР_1, яким
керувала ОСОБА_3 та автомобіля "Тойота",
д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2
Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 22.11.2013 року ОСОБА_3
визнано винною у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. У зв'язку з тим, що відповідачем
не було надано жодної інформації про
страховика, з яким у неї укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, а
страховику - повідомлення про настання
страхового випадку, позивач був
позбавлений можливості звернутися до
страховика з заявою про страхове
відшкодування. 24.12.2013 року на
замовлення позивача спеціалістами ТОВ
«Агенція «Експертиза та оцінка» було
складено звіт № 360 про визначення
вартості матеріального збитку,
заподіяного власникові колісного
транспортного засобу, за яким вартість
матеріального збитку, завданого ОСОБА_2
склала 2 917 грн. 46 коп. Оскільки шкоду,
завдану позивачу винною особою не
відшкодовано, він звернувся до суду з
вищезазначеним позовом та просив
стягнути зі ОСОБА_3 майнову шкоду у
розмірі 2 917 грн. та моральну шкоду у
розмірі 3000 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 09.09.2014 року залучено до участі
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди в якості
співвідповідача Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "Статус".

В судове засідання позивач не з'явився,
подав до суду заяву про розгляд справи
без його участі, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, про причини її неявки
суду не відомо.

Представник відповідача, ПрАТ
"Страхова компанія "Статус" в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлявся
поштою. Поштове повідомлення
повернулось до суду за закінченням
терміну зберігання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, судом
встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, 06.11.2013 року о 13 год. 45
хв. в м. Києві на Голосіївській площі
сталося ДТП за участю автомобіля
НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3 та
автомобіля "Тойота", д.н.з. НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_2

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 22.11.2013 року ОСОБА_3
визнано винною у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. (а.с.7).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно - правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідачки ОСОБА_3 у
скоєнні ДТП є підтвердженою.

Як вбачається з полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/0240591
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 була застрахована у Відкритому
акціонерному товаристві "Страхова
компанія "Статус". Забезпечений
транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_1.
(а.с. 78).

З матеріалів справи вбачається, що
24.12.2013 року спеціалістами ТОВ «Агенція
«Експертиза та оцінка» було складено
звіт № 360 про визначення вартості
матеріального збитку, заподіяного
власникові колісного транспортного
засобу "Тойота", д.н.з. НОМЕР_2, за яким
вартість матеріального збитку,
завданого ОСОБА_2 склала 2 917 грн. 46 коп.
(а.с.17).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п. п. 4, 11 Постанови «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 р. № 4
роз'яснено, що розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до статей
1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Відповідно до п.16 Постанови ПВСС
України за №4 від 01.03.2013 року "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" враховуючи
положення статті 1194ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
невиконання особою, відповідальність
якої застрахована, обов'язку
письмового надання страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, шкода
відшкодовується завдавачем шкоди.

Будь-яких заперечень ОСОБА_3 проти
позовних вимог до суду надано не було.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення зі ОСОБА_3 майнової шкоди у
розмірі 2 917 грн. підлягає задоволенню
в повному обсязі.

Пленум Верховного Суду України в своїй
Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»,
роз'яснив, що враховуючи принцип
безпосередності судового розгляду
(стаття 159 ЦПК), рішення може бути
обґрунтоване лише доказами, одержаними
у визначеному законом порядку та
дослідженими в тому судовому
засіданні, в якому ухвалюється
рішення.

При ухваленні рішення суд відповідно
до статті 212 ЦПК оцінює докази з
урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про
їх належність і допустимість.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Що стосується вимог позивача про
стягнення з відповідачки ОСОБА_3
моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн., суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, що її завдала, за наявності її
вини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" визначено, що позивачем має бути
зазначено в чому полягає моральна
шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її завдано позивачеві, з
яких міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

Згідно положень п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній або юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається залежно
від характеру правопорушення, глибини
душевних страждань, ступеня вини
відповідача, який завдав моральної
шкоди. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості незалежно
від майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Виходячи з вищенаведеного, суд вбачає
підстави для часткового задоволення
позовних вимог позивача про
відшкодування моральної шкоди, а тому з
урахуванням перенесених моральних
страждань, суд вважає за можливе
стягнути зі ОСОБА_3 на користь позивача
моральну шкоду в сумі 1 000, 00 гривень.

При ухваленні рішення суд відповідно
до статті 212 ЦПК оцінює докази з
урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про
їх належність і допустимість.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню
частково.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином за змістом даної норми
закону однією з умов здійснення
компенсації судових витрат, понесених
стороною, яка виграла цивільну справу,
є документальне підтвердження того,
що сторона, на користь якої ухвалено
рішення, дійсно понесла ці судові
витрати.

Відповідно до п.6 ч.1 т.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, питання як розподілити між
сторонами судові витрати.

На підставі викладеного,ст.ст.1187, 1192, 1194
ЦК України, ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Статус" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_2 відшкодування завданої
матеріальної шкоди в розмірі 2 917 (дві
тисячі дев'ятсот сімнадцять) гривень 46
копійок та моральної шкоди в розмірі 1
000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

СУДДЯ
О.Р. ЛУЖЕЦЬКА