10 грудня 2014 року Дзержинський
районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Наумової С.М.;
при секретарі: Бєділо Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дзержинського
районного суду м. Харкова цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про захист
прав споживачів та відшкодування
Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про захист прав
споживачів та відшкодування завданої
шкоди в якій просить розірвати договір
№ А11А1, укладений 04.11.2011 року між ОСОБА_1
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000.000 грн.
матеріальної шкоди; в рахунок
відшкодування моральної шкоди
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн.
У судове засідання позивач не з»явився,
надав до суду заяву в якій просив
розглянути справу у його відсутності,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив їх задовольнити, проти
постановлення заочного рішення у
справі не заперечував.
Відповідач не з'явився в судове
засідання, про причини неявки суду не
повідомив, про час та місце судового
засідання повідомлявся своєчасно та
Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.ст.
224 - 226 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до наступного:
У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.
Судом встановлено.
04.11.2011 року між ОСОБА_1 та фізичною
.собою підприємцем ОСОБА_2 було
укладено договір інформаційного
обслуговування № А11А1.
Відповідно до умов, передбачених п. 1.1.
вказаного договору відповідач прийняв
на себе зобов'язання у строк дії
договору надавати позивачу послугу, а
саме: надавати інформацію про варіанти
жилих приміщень на ринку оренди в
об'ємі та на умовах, передбачених
договором, а клієнт зобов'язався
прийняти та сплатити вказану послугу.
Згідно п. 2.1.3 договору відповідач
зобов'язався на виконання
замовлення-заявки позивача надавати
йому інформацію про варіанти житлових
приміщень на ринку оренди згідно банку
даних відповідача, а факт надання
позивачеві інформації оформлюється
сторонами в письмовій формі, що повинна
містити відомості стосовно кількості
наданих клієнту варіантів житлових
приміщень на ринку оренди.
Також умовами договору - п. 4.1 - 4.2
передбачений обов'язок позивача
оплатити послуги в сумі 1 000,00 грн.
готівковими грошовими коштами у
повному обсязі не пізніше моменту
підписання договору.
На виконання зазначених вимог
позивачем була проведена оплата послуг
у повному обсязі на день підписання
договору, що підтверджується
квитанцією від 04.11.2011 року.( а.с. 4).
Таким чином, з боку позивача були
виконані умови договору, а тому
відповідач повинен був протягом строку
дії договору, тобто з 04.11.2011 року по
04.01.2012 року, виконати умови договору та
надати передбачені послуги.
ФОП ОСОБА_2 свої зобов'язання за
договором не виконав, не надав позивачу
жодного варіанту житлового приміщення
на ринку оренди, а коли позивач
особисто звернувся до відповідача з
вимогою про виконання умов договору
інформаційного обслуговування, ФОП
ОСОБА_2 став уникати зустрічі з ним, на
телефонні дзвінки не відповідав, а
потім взагалі вимкнув телефон.
Внаслідок чого позивач вимушений
був звернутись за захистом порушених
прав до правоохоронних органів.
Постановою Дзержинського РВ ХГУ
ГУМВС України в Харківській області
від 10 листопада 2011 року ОСОБА_1 було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи та рекомендовано звернутися до
Дзержинського районного суду м.
Відповідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному)
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 10 Закону України «Про захист
прав споживачів» передбачено, що
споживач має право відмовитися від
договору про виконання робіт (надання
послуг) і вимагати відшкодування
збитків, якщо виконавець своєчасно не
приступив до виконання зобов'язань за
договором або виконує роботу так
повільно, що закінчити її у визначений
строк стає неможливим. У разі виявлення
недоліків у виконаній роботі (наданій
послузі) споживач має право на свій
вибір вимагати, у тому числі
відшкодування завданих йому збитків з
усуненням недоліків виконаної роботи
(наданої послуги) своїми силами чи із
залученням третьої особи. За наявності
у роботі (послузі) істотних недоліків
споживач має право вимагати розірвання
договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
«Моральна шкода, завдана фізичній
особі неправомірними діями чи
бездіяльність, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявністю її вини».

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п. З, п. 9 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 р. із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001
р., № 1 від 27.09.2009р. «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість і вимушених змін
у його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану.

Суду не надано доказів на
підтвердження позовних вимог позивача
про відшкодування моральної шкоди у
розмірі 2000 гривень та причинно -
наслідкового зв'язку між діями
відповідача ОСОБА_2 та настанням
моральної шкоди.

Підстав для стягнення моральної
шкоди з відповідача ОСОБА_2 на користь
позивача не має і суд вважає необхідним
відмовити в задоволенні позовних вимог
про стягнення моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
доцільним позов задовольнити в межах
заявлених позовних вимог частково,
стягнути з відповідача на користь
позивача матеріальну шкоду в розмірі
1000,00 гривень, у відшкодуванні моральної
шкоди в розмірі 2000,00 гривень відмовити.

Також, відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК
України якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно задоволеної чи відхиленої
частини вимог.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-218,
224-227 ЦПК України, статтями 23, 526, 610, 611, 1166,
1167 ЦК України, Законом України «Про
захист прав споживачів», Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 р. із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 25.05.2001 р., № 1 від 27.09.2009р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про захист
прав споживачів та відшкодування
завданої шкоди - задовольнити частково.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з
відповідача фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 в якості відшкодування
матеріальної шкоди 1000,00 грн. ( одну
тисячу грн. 00 коп.)

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути в дохід держави з
відповідача фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243,60
(двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через
Дзержинський районний суд м. Харкова
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

С.М.
Наумова