Справа № 434/348/14-ц
Провадження №2/434/1369/14
У Х В А Л А

24 лютого 2014 року

Суддя Артемівського
районного суду м. Луганська Зорік М.В.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
Акціонерного товариства відкритого
типу

«ЛуганськоблМЖКбуд» про визнання
право власності на гараж,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом в якому просить суд визнати за
ним право власності на гараж АДРЕСА_1
посилаючись на те, що уклав з
Акціонерним товариством відкритого
типу « ЛуганськоблМЖКбуд» Договір
інвестування будівництва вказаного
гаражу. від 22 лютого 1999 року. Позивач на
виконання умов договору вклав
інвестиції у вигляді грошових коштів
на будівництва гаражу, тим самим
виконавши умови договору у повному
обсязі. Відповідач від виконання від
умов договору ухилився, утримує у себе
правовстановлюючи документи на
спірний гараж, у зв'язку з чим позивач
не може оформити права власності на
нього.

23 січня 2014 року позов було залишено
без руху оскільки його було подано без

додержання вимог, викладених у ст. 119
ЦПК України, а саме - відсутня ціна
позову; не додано документів на
підтвердження дійсної вартості
нерухомого майна на час подання позову
до суду; не в повному обсязі сплачено
судовий збір; на докази, щодо наявності
спору між сторонами, а саме ухилення
відповідача від дій щодо передачі у
власність відповідача зазначеного
гаражу; відсутні посилання на докази
щодо виконання сторонами умов
договору; відсутні посилання на докази
наявності зазначеної
будівлі,завершеного будівництвом
гаражу за зазначеною адресою.

03 лютого 2014 року на виконання
ухвали суду від 23.01.2014 року, позивач
надав до суду уточнену позовну заяву, в
якій визначив ціну позову в 20000 грн.,
долучив до позову довідку з МКП БТІ про
реєстрацію гаражів сусідів позивача,
та зазначив, що усі документи щодо
спірного гаражу знаходяться у
відповідача, крім того просив
розстрочити сплату судового збору. В
обґрунтування вимог посилається на
неможливість сплатити судовий збір у
повному обсязі у відповідності до ціни
позову у зв'язку із скрутним
матеріальним становищем, з затримкою
виплати заробітної плати.

Судом встановлено, що уточнена
позовна заява ОСОБА_1 також не
відповідає у повному обсязі вимогам ст.
119 ЦПК України, а саме не зазначені
докази щодо наявності існування спору
про право між сторонами, а саме
ухилення відповідача від виконання
обов'язків згідно договору; не
обґрунтовані заявлені позовні вимоги
щодо визнання права власності на гараж,
оскільки позов заявлено щодо не
виконання саме умов договору
інвестування будівництва гаражу
АДРЕСА_1, а не спору про право власності
на гараж між певними особами; відсутні
посилання на докази існування спірного
гаражу на теперішній час (не додано
актів його обстеження, інвентаризації,
тощо), а також не заявлено клопотання
про витребування певних доказів в
обґрунтування заявлених позовних
вимог.

05 лютого 2014 року позов ОСОБА_1 до
Акціонерного товариства відкритого
типу «ЛуганськоблМЖКбуд» про визнання
право власності на гараж було повторно
залишено без руху.

17 лютого 2014 року від Позивача до суду
надійшло клопотання про відстрочку
сплати судового збору. В обґрунтування
вимог посилається на неможливість
сплати судового збору у повному обсязі
у відповідності до ціни позову у
зв'язку із скрутним матеріальним
становищем, з затримкою виплати
заробітної плати.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного:

Частиною 1 ст.8 ЗУ « Про судовий збір»
ч.1 ст.82 ЦПК України встановлено,що суд,
враховуючи майновий стан сторони, може
своєю ухвалою відстрочити або
розстрочити сплату судового збору на
визначений строк, але не більш як до
ухвалення судового рішення у справі.

Зі змісту позову вбачається, що
ОСОБА_1 звернувся з вимогами щодо
визнання право власності на гараж, які
є вимогами майнового характеру, а отже
у відповідності до ЗУ « Про судовий
збір» за подання позовної заяви
майнового характеру сплачується сума
судового збору у розмірі 1% від ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

ОСОБА_1звертаючись до суду із
клопотанням про відстрочку сплати
судового збору у справі за позовом
ОСОБА_1 до Акціонерного товариства
відкритого типу « ЛуганськоблМЖКбуд»
про визнання права власності на гараж,
посилаючись на скрутне матеріальне
становище, між тим належних та
допустимих доказів на підтвердження
зазначених обставин, суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд
не знаходить підстав для задоволення
заяви ОСОБА_1 та надання розстрочки по
сплаті судового збору у справі за
позовом ОСОБА_1 до Акціонерного
товариства відкритого типу
«ЛуганськоблМЖКбуд» про визнання
право власності на гараж

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК
України, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 ЦПК України, позовна заява
вважається поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше позовна
заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, суд
вважає, що Позивач не виконав
вищезазначені вимоги суду, на даний час
не усунув недоліки позовної заяви, тому
позов вважати неподаним і повернути
позивачу.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 210 ЦПК
України, суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання
ОСОБА_1 про відстрочку сплати судового
збору відмовити за необґрунтованістю.

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Акціонерного товариства відкритого
типу «ЛуганськоблМЖКбуд» про визнання
право власності на гараж - вважати
неподаною і повернути позивачу.

Ухвала набирає
законної сили після закінчення
п"ятиденнного строку на апеляційне
оскарження.

Ухвала може бути оскаржена
протягом п"яти днів з дня її
проголошення.

Суддя
М.В. Зорік