Справа №487/5680/14-ц 03.12.2014 03.12.2014
Провадження № 22ц/784/3111/14
Суддя першої інстанції Андрощук В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

Іменем
України

3 грудня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Кутової
Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В.,
Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання:
Шпонарською О.Ю.,

за участю: позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 15 вересня 2014 року за
позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував
тим, що 2 травня 2013 року відпочивав з
відповідачем та іншими знайомими на
дачній ділянці у СВТ «Берізки»
Миколаївського району Миколаївської
області та між ними виникла сварка в
результаті, якої ОСОБА_3 наніс тілесні
ушкодження. Вироком Миколаївського
районного суду Миколаївської області
від 11 лютого 2014 року ОСОБА_3 визнано
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.
Внаслідок заподіяння шкоди здоров'ю
ОСОБА_2 проходив курс лікування.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2
просив суд стягнути з відповідача на
його користь спричинену йому
матеріальну шкоду в розмірі 1721грн. 07
коп. та моральну шкоду, яку він оцінив в
15000 грн.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 15 вересня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1721 грн. 07 коп. в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди та 5000 грн. в рахунок моральної
шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у місцевому суді, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції,
розглянувши спір в межах заявлених
позовних вимог, повно та всебічно
дослідив обставини справи, належно
оцінив надані сторонами докази й
дійшов вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що вироком Миколаївського
районного суду Миколаївської області
від 11 лютого 2014 року ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КК України (а.с.21-22).

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 3 червня 2014 року
відповідача звільнено від покарання на
підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про
амністію» (а.с. 42).

При цьому судом встановлено, що
потерпілому спричинено тілесні
ушкодження у вигляді крововиливів
правого ока, крововиливів під білкову
оболонку лівого ока, закритого
перелому кісток носа з помірним
зміщенням уламків, закритого перелому
щелепної кістки з права, крововиливів
у верхню щелепну пазуху з права.

У зв'язку з нанесеними тілесними
ушкодженнями, ОСОБА_2 проходив курс
лікування, на що ним було витрачено 1721
грн. 07 коп. грн. Вказані витрати
підтверджуються наданими
квитанціями(а.с.4-14).

Відповідно до положень ст. 1195 ЦК
України, шкода завдана ушкодженням
здоров'я відшкодовується особою, яка її
спричинила.

За такого, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що обов'язок
по відшкодуванню зазначених витрат
слід покласти на ОСОБА_3

Доводи апелянта про те, що витрати
на лікування не підлягають
відшкодуванню, оскільки квитанції по
сплаті ліків не співпадають з
призначеннями лікарів спростовуються
довідкою Миколаївської міської
лікарні № 4, наданої до апеляційної
інстанції, оскільки всі ліки, придбані
позивачем співпадають з призначенням
лікаря невропатолога. Як видно з
вказаної довідки позивач знаходився на
лікуванні з 30 січня 2014 року по
теперішній час з діагнозом наслідки
черепно-мозкової травми, отриманої в
травні 2013 року (а.с. 100).

Крім того апелянт зазначав про те,
що позивачу не призначалось
проходження комп'ютерної діагностики,
проте таке спростовується
призначенням лікаря від 20 січня 2014 року
(а.с. 32).

Також, суд першої інстанції з
урахуванням положень ст.ст. 1167 та 1168 ЦК
України дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивачу завдано
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню з відповідача. Разом з цим,
вирішуючи питання про розмір
моральної шкоди, суд вважав, що сума 5000
грн. буде достатньою для компенсації
завданої позивачу моральної шкоди. З
вказаним погоджується і суд
апеляційної інстанції, враховуючи
при цьому в тому числі матеріальний
та сімейний стан відповідача (а.с. 56).

Інших доводів, які б спростували
висновки суду чи доводили б порушення
ним вимог матеріального та
процесуального права, апеляційна
скарга не містить, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, а рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 15
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення, але
протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: