солом`янський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року Солом`янський районний
суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Грінченко Є.С.,

розглянувши подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві про примусове проникнення до
житла, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві (далі - ВДВС) Крайчинський С.С.
звернувся до суду з поданням про
примусове проникнення до квартири
АДРЕСА_1, частина якої належить на праві
власності ОСОБА_2.

Відповідно до ст.376 ЦПК України питання
по примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника-фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

В свою чергу, частиною 2 статті 376 ЦПК
України передбачено, що суд негайно
розглядає вищезазначене подання без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

На виконання вищезазначених положень
закону державний виконавець в судове
засідання не з`явився, незважаючи на
його повідомлення судом про час
розгляду подання на зазначений в
супровідному листі номер телефону.
Зважаючи на скорочені терміни розгляду
подань в порядку ст. 377-1 ЦПК України, суд
вважає можливим розглянути справу без
державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку про те, що подання
державного виконавця не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, як вбачається із матеріалів
подання, на виконанні у відділі
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві знаходиться виконавчий лист
№2-173/2010, виданий 14.11.2011 року
Бориспільським міськрайонним судом
Київської області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 отриманих за
договором коштів в сумі 2982074 грн. та
судових витрат в сумі 27357,96 грн.

Державний виконавець звернувся в суд з
поданням про примусове проникнення до
житла боржника ОСОБА_2, а саме
вищезазначеної квартири, посилаючись
на те, що з метою забезпечення повного
виконання рішення суду необхідно
здійснити опис майна, що належить
боржнику.

Статтею 30 Конституції України
встановлено, що не допускається
проникнення до житла чи іншого
володіння особи, проведення в них
огляду чи обшуку інакше як за
вмотивованим рішенням суду.

На підставі статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження має право входити до
приміщень, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень, при необхідності
примусово відкривати їх в
установленому порядку. Звертатися до
суду з поданням про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи.

Судовим розглядом встановлено, що
22.10.2012 відкрито виконавче провадження
та накладено арешт на рухоме та
нерухоме майно боржника.

Проте відомостей про отримання
боржником постанови про відкриття
виконавчого провадження матеріали
подання не містять. Також матеріали
подання не містять доказів того, що на
адресу боржників була направлена сама
постанова про відкриття виконавчого
провадження рекомендованим листом. Так
суд звертає увагу державного виконавця
на імперативні положення ч. 1 ст. 31
Закону України «Про виконавче
провадження», згідно яким боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
яким може бути виконавчий лист (п. 1 ч. 2
ст. 17 Закону України «Про виконавче
провадження»). Також матеріали подання
не містять підтвердження того, що на
адресу боржників неодноразово
державним виконавцем, як стверджує
останній в поданні, направлялися листи
з вимогами з`явитися на прийом до ВДВС.

Крім того, суд критично ставиться до
посилання державного виконавця в
поданні про те, що боржник ОСОБА_2
попереджався про дату та час
проведення виконавчих дій щодо опису
майна у вищезазначеній квартирі,
оскільки реєстр відправки
рекомендованої кореспонденції,
наданої державним виконавцем не
містить ані місця проживання, ані місця
реєстрації даного боржника, більше
того, в графі «кому відправлено»
міститься перелік банків.

Будь-яких документів, на підставі яких
можна дійти висновку про те, що боржник
ухиляється від виконання рішення суду
державним виконавцем суду не надано.

Більше того, долучений до подання акт
державного виконавця про вихід до
вищезазначеної квартири сам по собі не
засвідчує той факт, що боржник
ухиляється від явки у відділ ДВС і
взагалі не підтверджують сам факт
проживання його за даною адресою.

За таких обставин саме лише твердження
державного виконавця про ухилення від
виконання своїх зобов`язань суд вважає
неспроможним. Одночасно ставить під
сумнів існування доказів, що
підтверджують факт не реагування
боржника на вимоги державного
виконавця.

Наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
надання дозволу на примусове
проникнення до житла. В наданих
відділом ДВС матеріалах відсутні
докази того, що боржник ухиляється від
виконання зобов'язання, а також що
державна виконавча служба вживала
заходів для примусового виконання
рішення суду. В свою чергу, примусове
проникнення до житла не є
першочерговим заходом примусового
виконання рішення суду.

Суд окремо звертає увагу державного
виконавця на те, що зазначаючи в
супровідному листі на те, що до подання
додаються «копії матеріалів
виконавчого провадження», державний
виконавець не зазначає які саме це
копії. Крім того, відсутність самого
державного виконавця в судовому
засіданні і оформлення матеріалів
подання шляхом їх прошивання і
скріплення печаткою, дають підстави
суду вважати, що державним виконавцем
подані, на його думку, всі докази його
вимог за поданням.

На підставі викладено, керуючись ст. 376
ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві Крайчинського С.С. про
примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_2, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м.Києва через Солом`янський
районний суд м. Києва протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
В.С. Кицюк