РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Гирич С. В.

при секретарі судових засідань
Юрківа Р.О.

з участю позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_5

та представника третьої особи
Сальвицького Р.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третьої особи: органу
опіки та піклування - Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про визначення місця
проживання дитини, та матеріали
зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, третьої особи: органу опіки та
піклування - Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про визначення місця проживання
дитини, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовом до
відповідача, третьої особи про
визначення постійного місця
проживання малолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, із ним, як батьком, за його
місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідач звернулася із зустрічним
позовом про визначення місця
проживання малолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, із нею як матір'ю;
стягнення судових витрат.

Позивач за первісним позовом позовні
вимоги обґрунтовує тим, що в період
перебування у шлюбі із відповідачем
ОСОБА_4, у них народилася донька ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу на підставі рішення суду від
19.03.2013 року, залишилася проживати із
матір'ю, хоча про дані обставини у
рішенні визначено не було. З моменту
проживання дитини із відповідачем,
остання йому постійно чинить перешкоди
у побаченні та спілкуванні з дитиною. З
приводу цього він неодноразово
звертався у різні компетентні органи, а
також із позовом до суду про усунення
перешкод у побаченні з дитиною. Не
зважаючи на те, що рішенням суду від
19.03.2014 року йому було встановлено
графік побачень із дитиною, відповідач
продовжує йому створювати перешкоди у
спілкуванні з дитиною.

В той же час вважає, що матір дитини не
може забезпечити належні умови
проживання та виховання дитини,
медичного обстеження та своєчасності
надання медичних прививань. Здійснює
перевезення дитини у автомобілі із
порушеннями правил дорожнього руху. По
вині відповідача дитина часто змінює
своє місце проживання, тривалий час
перебуває в АДРЕСА_5, за місцем
проживання нового чоловіка
відповідача, де умови проживання є
жахливими. Крім цього, місце проживання
відповідача АДРЕСА_1 також вважає
неналежними умови проживання через
значну територіальну віддаленість
житла від освітніх, медичних та інших
установ, які необхідні дитині для
забезпечення належного рівня розвитку
та виховання. На противагу цьому, він
забезпечений житлом належної якості, є
власником квартири АДРЕСА_4 і має
можливість з допомогою своєї матері
забезпечити належні умови виховання та
розвитку дитини, а тому просить позов
задоволити. Крім цього, він
усвідомлюючи всю важливість участі
матері у вихованні дитини, бере на себе
зобов'язання надавати можливість
відповідачу спілкуватися із дочкою у
визначені дні в належних умовах,
безпечних для дитини, та не чинити
жодних перешкод відповідачу у цьому.

Відповідач зустрічний позов мотивує
тим, що дійсно спільна із відповідачем
малолітня дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає разом із нею за адресою:
АДРЕСА_1. Вважає, що про ці обставини
позивачу було відомо, оскільки вони
були предметом розгляду під час
розгляду судом її позову про стягнення
аліментів із відповідача, і на той час
він цьому не заперечував. Зазначила, що
дійсно на даний час між ними виник спір
з приводу місця проживання дитини,
оскільки не зважаючи на наявність
рішення суду від 19.03.2013 року про
встановлення графіку побачень
позивачу із дитиною, 08.01.2014 року ОСОБА_2
викрав у неї дитину. Однак вважає, що
дитина повинна проживати із нею,
оскільки саме вона як матір, здатна
забезпечити їй усі необхідні умови для
її безпечного та повноцінного розвитку
і виховання. Так, зазначила, що дитина
хворіє на ряд хронічних захворювань,
має складну форму дерматиту, нервовий
розлад та токсичну нефропатію. У
зв'язку із цим перебуває на обліку в
медичному закладі за її місцем
проживання. Потребує постійного
медичного догляду, лікування та
спеціальної дієти, що вимагає з її боку
понесення значних матеріальних затрат.
В той же час відповідач, являючись
інвалідом ІІІ групи, протягом
тривалого часу ніде не працює, і не
намагається знайти роботу, отримує
низький дохід в розмірі 1000 грн., з яких
сплачує на її користь аліменти в
розмірі 300 грн., раніше зловживав
алкоголем, здатний до насильства, так
як неодноразово її бив, а тому на її
думку не зможе забезпечити дитину
необхідними умовами для її розвитку та
виховання. Крім цього, згідно з
висновком органу опіки та піклування
від 17.01.2014 року визначено доцільним
проживання малолітньої ОСОБА_7 із нею, а
тому просить зустрічний позов
задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2,
його представник ОСОБА_3 первісний
позов підтримали, зустрічний позов
заперечили, додатково зазначили, що з
28.07.2012 року - часу, як відповідач
переїхала з дитиною проживати окремо,
вона постійно чинить перешкоди
батькові дитини у їхньому спілкуванні,
поводиться агресивно, що негативно
відзначається на психічному стані
дитини. Даний спір неодноразово був
предметом розгляду у суді та інших
установах, що здійснюють нагляд за
дотриманням прав дитини, і згідно з
графіком затвердженим рішенням суду
від 19.03.2013 року позивач реалізовував
свої батьківські обов'язки по
вихованню та розвитку дитини. Однак
відповідач продовжувала чинити
перешкоди у їх спілкуванні, оскільки
часто у визначені дні побачень
вивозила дитину з відомого позивачу
місця проживання, у холодну пору року
давала позивачу дитину для прогулянки
на вулиці, що скорочувало тривалість
таких зустрічей. Позивач змушений був
розшукувати місце знаходження дитини,
знаходячи її у селі Ралівка, де умови
проживання не відповідають санітарним
нормам. Все це призвело до того, що
08.01.2014 року позивач був змушений
відібрати дитину у матері, однак згодом
на її вимогу повернув дитину. Крім
цього, позивач вважає, що матір
налаштовує дитину проти свого батька,
надаючи перевагу вітчиму, вважає, що
дочці значно комфортніше буде
проживати у нього, де він та його матір
зможуть кваліфіковано розвивати та
виховувати її. На їх думку доводи
відповідача про те, що позивач не має
можливості забезпечувати дитину
матеріально на належному рівні, а також
надавати медичну допомогу, не
відповідають дійсності та не
підтверджуються об'єктивними доводами,
а тому просять визначити місце
проживання дитини із батьком.

Відповідач ОСОБА_4, її представник
ОСОБА_5 в судовому засіданні відносно
первісного позову заперечили, просять
задоволити зустрічний позов з
наведених у ньому мотивів. Додатково
відповідач пояснила, що протягом
усього періоду спільного проживання із
ОСОБА_2, останній застосовував до неї
фізичне насильство, зловживав
алкогольними напоями, знущався з неї,
під впливом погроз заставив на своє
ім'я отримати кредит і зробити ремонт у
його квартирі. Внаслідок сильного
побиття та отримання тілесних
ушкоджень, дійсно 28.07.2012 року вона разом
із дитиною втекла від нього. Згодом
намагалася примиритися, повернувшись
на короткий термін, однак позивач знову
її сильно побив, внаслідок чого вона
остаточно забрала дитину і 15.11.2012 року
переїхала проживати до свого батька за
адресою: АДРЕСА_1. Агресивна поведінка
позивача сильно вплинула на психічний
стан дитини, внаслідок чого вона
потребує медичного спостереження та
лікування. Однак вона не мала жодних
заперечень щодо побачень батька із
дитиною, а тому у визначені рішенням
суду від 19.03.2013 року дні побачень,
надавала позивачеві можливість
бачитися із донькою, за виключенням тих
днів, коли дитина хворіла. Дійсно в
період новорічний свят вона перебувала
із дитиною в гостях у родини чоловіка в
АДРЕСА_5, однак 08.01.2014 року повернулася у
м. Львів та одразу зателефонувала
позивачу, запропонувавши зустрітися із
дитиною, при цьому дозволила буди з
дитиною значно більше часу. Зранку
позивач забрав доньку і в обумовлений
час біля 20 год. не повернув її заявивши,
що дитина буде жити у нього. Вона
декілька разів разом із працівниками
міліції приходила за місцем проживання
позивача, намагалася повернути дитину,
однак той відмовляв, інколи взагалі
ховав дитину від неї. У ці відвідини
вона бачила, що дитина не доглянута, при
її годуванні позивач не дотримувався
необхідної дієти, згодом дитина
захворіла. Крім цього, внаслідок
перенесеного нервового потрясіння
дитина стала мочитися. Дитину ОСОБА_2
повернув їй лише після звернення із
позовом до суду 05.02.2014 року. Вважає, що
позивач жодним чином не може
забезпечити належні умови проживання
та розвитку дитини, внаслідок своєї
агресивності він лише посилить розлади
психіки дитини. В той же час вона за
освітою є педагогом, зможе забезпечити
дитині належні умови проживання, а тому
просить визначити місце проживання
малолітньої дочки із нею.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
Сальвицький Р.І. в судовому засіданні
первісний позов заперечив, зустрічний
позов підтримав, суду пояснив, що
дійсно між сторонами існує спір з
приводу місця проживання спільної
малолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дані обставини були
предметом розгляду органу опіки та
піклування, в ході якого проводилися
обстеження житлово-побутових умов
проживання сторін, заслухано їхні
пояснення на засіданні комісії,
досліджено інші обставини, за
результатах чого визначено доцільним
місцем проживання дитини разом із
матір'ю. Крім цього, зазначив, що
комісією було встановлено, що 08.01.2014
року позивач самовільно відібрав у
матері дитину та протягом тривалого
часу не повертав її, працівниками
органу опіки проводилися
профілактичні бесіди із позивачем про
недопустимість такої поведінки з його
боку, однак він відмовився повертати
дитину матері. А тому просить визначити
місце проживання дитини разом із
матір'ю.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, представника третьої
особи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, дослідивши та перевіривши
усі обставини справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд в задоволенні
первісного позову відмовляє, а
зустрічний позов задовольняє з таких
підстав.

Згідно з копією свідоцтва про
народження (а.с.57) батьками малолітньої
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, являються ОСОБА_2
та ОСОБА_4

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 19.03.2013 року (а.с.10) шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Крім цього, рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від 27.12.2012 року
(а.с.14) стягнуто з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі
? частини заробітку щомісячно і до
досягнення дитиною повноліття, а
рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 04.06.2013 року (а.с.15) стягнуто
з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4, аліменти на
додаткові витрати на утримання
малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
в розмірі 300 грн. щомісячно і до
досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що з
05.11.2012 року малолітня ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає та
зареєстрована разом із матір'ю ОСОБА_4
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою ЛКП №507 (а.с.69).

Крім цього, сторонами безспірно
визнається, що внаслідок самовільного
відібрання дитини, малолітня ОСОБА_7 в
період з 08.01.2014 року по 04.02.2014 року
проживала разом із батьком ОСОБА_2 в
квартирі АДРЕСА_4.

Як вбачається з довідки ЛКП №503 (а.с.6),
батько дитини - позивач ОСОБА_2
зареєстрований та проживає в квартирі
АДРЕСА_4

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 19.03.2013 року встановлено
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, графік побачень з
донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які
здійснювати в присутності матері
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, виключно в
громадських місцях у: першу та третю
суботу місяця з 15.00 год. до 17.00 год.;
другу та четверту неділю місяця з 15.00
год. до 17.00 год.; щосереди з 15.00 год. до 17.00
год.; щороку: 19 грудня та 21 грудня з 15.00
год. до 17.00 год.

Судом встановлено, що між сторонами
існує конфлікт з приводу місця
проживання малолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
численними зверненнями кожної із
сторін в правоохоронні органи та орган
опіки та піклування, наявними у
матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та
батько які проживають окремо, не дійшли
згоди щодо того, з ким із них буде
проживати малолітня дитина, спір між
ними може вирішуватися судом. При
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 19 цього ж Кодексу при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. Суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

В судовому засіданні встановлено, що
після розірванню шлюбу між сторонами
дитина залишилася проживати із
відповідачкою, а позивачу за рішенням
суду встановлені дні та години
побачень. Разом з тим, 08.01.2014 року
позивач взявши дитину на побачення в
обумовлений час матері не повернув та
утримував її по місцю свого проживання
до 05.02.2014 року.

Як вбачається, із виписки з медичної
карти (а.с.58) малолітня ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у
комунальній 6-тій поліклініці м. Львова
та страждає на атопічний дерматит, стан
стійкої ремісії, дитина з групи ЧХД.
Крім цього, згідно з діагнозом
невролога (а.с.59) дитина виявляє
неврозоподібні симптоми, страждає
порушеннями режиму сну.

Як вбачається, із актів обстеження
житлових умов від 28.02.2013 року та 17.01.2014
року (а.с.67, 68) квартира АДРЕСА_1, де
проживає ОСОБА_4 разом із її батьками та
малолітньою дитиною перебуває у
задовільному стані. Складається із
двох ізольованих кімнат, житловою
площею 28,8 м.кв., кухні площею 8,4 м.кв. з
вигодами.

При цьому відповідач в судовому
засіданні зазначила, що вона із дитиною
займає одну ізольовану кімнату, в іншій
кімнаті проживають її батьки.

Згідно з характеристикою ЖБК
«Зв'язківець» (а.с.66) за місцем
проживання ОСОБА_4 характеризується
виключно з позитивної сторони, як
доброзичлива, комунікабельна, чуйна і
порядна людина, хороша і відповідальна
матір. Дитина завжди гуляє на свіжому
повітрі, охайна, чиста та доглянута.

З довідки від 17.01.2014 року (а.с.64)
вбачається, що ОСОБА_4 працює на посаді
культорганізатора у Львівському
геріатричному пансіонаті з 03.02.2011 року
отримуючи середньомісячний оклад в
розмірі 1902 грн. 50 коп., на даний час
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до досягненню нею 3-ох річного
віку. По місцю праці характеризується
позитивно, що підтверджується
характеристикою (а.с.65).

Згідно з довідкою Личаківського
відділу соціального захисту від 16.01.2014
року (а.с.63) за період 2013 року ОСОБА_4
отримала дохід в розмірі 16209 грн. 87 коп.

Крім цього, як вбачається з актів
обстеження житлових умов позивача
ОСОБА_2 (а.с.8, 92) від 17.01.2014 року та 11.01.2014
року, у квартирі АДРЕСА_4, яка
складається з двох житлових кімнат
житловою площею 42,8 м.кв., загальною
площею 61,4 м.кв. з усіма вигодами,
створено належні умови для проживання
та розвитку малолітньої дитини. У
квартирі чисто, прибрано, є наявні речі
дитини (спальне ліжечко, іграшки, одяг,
взуття, продукти харчування). На момент
відвідування у квартирі були присутні
позивач ОСОБА_2, його матір ОСОБА_9 та
малолітня дочка, яка була доглянута,
емоційно спокійна, врівноважена,
комунікативна.

Згідно з медичними довідками (а.с.94)
ОСОБА_2 на обліках у Львівському
обласному клінічному
психоневрологічному диспансері та
Львівському обласному державному
клінічному наркологічному диспансері
не перебуває.

Із довідки Личаківського відділу
соціального захисту від 29.01.2014 року
(а.с.96) вбачається, що ОСОБА_2 за період з
липня по грудень 2013 року, як інвалід 3-ої
групи, отримав пенсійне забезпечення з
вирахуванням аліментів, лише в розмірі
1983 грн. 30 коп.

В той же час, як вбачається із довідки
Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області від 03.03.2014 року
(а.с.102), ОСОБА_2, протягом 2002-2012 років 6
разів притягувався до
адміністративної відповідальності: за
ст. 173 КпАП України (дрібне хуліганство)
у 2003, 2006 і 2007 роках, за ч.1 ст.178 КпАП
України (розпиття алкогольних напоїв у
громадських місцях або поява у
громадському місці у п'яному вигляді) у
2002 і 2005 роках, за ч.1 ст. 173-2 КпАП України
(насильство в сім'ї) 08.12.2012 року. У
зв'язку із останнім правопорушенням
перебував на обліку, як сімейний
насильник у СДІМ Личаківського РВ з
08.12.2012 року до 08.12.2013 року.

З висновку судово-медичного обстеження
від 28.07.2012 року №1698 (а.с.60) вбачається, що
у ОСОБА_4 виявлено синці на голові, на
шиї, на спині, на руках, на ногах, в
ділянці грудини, садно на правій кисті,
які утворились від дії тупих предметів
та тупих предметів з малою поверхнею,
могли виникнути в період 26-28 липня 2012
року та відносяться до легкого
тілесного ушкодження. При цьому в ході
експертного дослідження, ОСОБА_4
зазначала, що зазначені травми їй
заподіяв чоловік ОСОБА_2 за їх місцем
проживання в квартирі АДРЕСА_4
періодично наносячи їй удари в різні
частини тіла, кидаючи на підлогу,
тягаючи за волосся по підлозі, протягом
26-28 липня 2012 року.

Крім цього, як вбачається із постанови
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 31.07.2012 року (а.с.95) за
відсутністю складу злочину
передбаченого ст.296 КК України, разом з
тим на підставі заяви ОСОБА_4 від 28.07.2012
року про її побиття чоловіком ОСОБА_2 та
примушування до отримання кредиту,
проводилася дослідча перевірка, за
результатами якої з ОСОБА_2 проводилася
профілактична бесіда та винесено
офіційне застереження про недопущення
насильства в сім'ї.

Згідно з висновком органу опіки та
піклування Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 24.01.2014 року №33-зв-65 (а.с.46-47) комісія
вважає за доцільне визначити місце
проживання дитини з матір'ю.

Статтею 3 Конвенції про права дитини
від 20 листопада 1989 року (ратифікована
Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття
чинності для України 27 вересня 1991 року)
визначено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Крім цього принципом 6 Декларації прав
дитини, прийнятої резолюцією
Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року,
передбачено, що дитина для повного та
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові та розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою та відповідальністю своїх
батьків і в будь-якому випадку в
атмосфері кохання та морального і
матеріального забезпечення; малолітня
дитина не повинна, крім тих випадків,
коли є виняткові обставини, бути
розлучена з матір'ю.

З врахуванням наведеного суд зазначає
про те, що у даній справі як мати, так і
батько мають належні житлово-побутові
умови для забезпечення дитини усім
необхідним для її розвитку. Разом з тим,
матеріальне забезпечення позивача як
інваліда 3 групи із доходом за 6 місяців
у розмірі 1983 грн., який тривалий час не
працює, не є достатнім утримання для
дитини, піклування про її здоров'я,
фізичний та моральний розвиток.

Крім цього, враховуючи вік та стать
дитини, а також те, що між дитиною та
матір'ю в ранньому віці існує тісний
зв'язок, розірвання якого може
призвести до негативного впливу на
розвиток дитини, з врахуванням тих
обставин, що батько дитини ОСОБА_2
неодноразово притягувався до
адміністративної відповідальності, в
тому числі і за насильство в сім'ї,
враховуючи висновок органу опіки,
який вважає доцільним проживання
дитини разом із матір'ю, суд приходить
до переконання про те, що місце
проживання дитини необхідно визначити
з її матір'ю за місцем її проживання. У
зв'язку із чим первісний позов слід
відхилити, зустрічний позов
задоволити.

При цьому суд відзначає, що у
відповідності до вимог ч.ч.1,4 ст. 29 ЦК
України визначено, що місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. А місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Тому суд приходить до переконання про
те, що місцем проживання
неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 має
бути місце проживання її матері
відповідач ОСОБА_4, де вона проживає
постійно, переважно або тимчасово. З
врахуванням наведеного доводи
позивача про те, що за рішенням суду має
бути визначена адреса місця проживання
дитини і що відповідач не може її
змінювати не заслуговує на увагу,
оскільки суд не може обмежувати право
відповідача на вільне пересування та
зміну місця проживання.

Крім цього, виходячи із інтересів
малолітньої дитини, суд вважає
необхідним звернути увагу на те, що
згідно з вимогами ст.157 Сімейного
кодексу України питання виховання
дитини вирішується батьками спільно.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не
має права перешкоджати тому з батьків,
хто проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

У статті 12 Закону України «Про охорону
дитинства» зазначено, що на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватись про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Статтею 15 цього ж Закону вказано, що
дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ним регулярних особистих
стосунків і прямих контактів.

Частиною 2 ст.159 СК України визначено, що
суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

А тому не залежно від того, з ким
рішенням суду визначено місце
проживання дитини, оскільки іншим
рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 19.03.2013 року визначено
графік та спосіб побачень позивача
ОСОБА_2 із своєю дитиною, а відтак обом
сторонам слід неухильно дотримуватися
встановленого судом способу участі
батька у вихованні своєї дитини не
чинячи один одному перешкод у
виконанні свого обов'язку, дбаючи
насамперед про добробут дитини, про її
здоров'я, фізичний, духовний і
моральний розвиток, навчання,
створюючи належні умови для розвитку
її природних здібностей, поважаючи
гідність дитини, готуючи її до
самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
оскільки суд задовольняє позов на
користь відповідача ОСОБА_4, а тому слід
стягнути з іншої сторони на її користь
усі понесені нею документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третьої особи: органу опіки та
піклування - Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про визначення постійного місця
проживання малолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, із ним, як батьком, за його
місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 -
відмовити за безпідставністю вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволити.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, із її матір'ю ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_6, за місцем проживання
матері - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_2, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_4, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
понесені нею судові витрати - судовий
збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в строки і порядок
передбачені ст. 294 ЦПК України до
апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд.

Суддя:
Гирич С. В.