АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від
08 листопада 2013 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Київської
міської ради, комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва», третя
особа - Служба у справах дітей
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
права користування житловим
приміщенням та укладання договору
найму, за зустрічним позовом
комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду в Святошинському районі м. Києва»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи -
Святошинська районна в м. Києві
державна адміністрація, комунальне
підприємство «РЕО-10» про виселення.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 р. ОСОБА_2 звернулася у суд з
позовом до Київської міської ради, КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва» про
визнання права користування житловим
приміщенням НОМЕР_1 в комунальній
квартирі АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
спірне житлове приміщення в 2001 р.
належало КСПО ім. Горького, яке
обслуговувало КП «Надія», й було надано
її для проживання заступником
директора КП «Надія» без ордеру та
договору найму з перспективою отримати
службове житло за роботу двірником
підприємства. В 2002 р. КП «Надія» було
реформовано в КП «Галагани, а в 2008 р. - в
КП «РЕО-10», де наразі позивачка працює й
фактично з 2001р. в її обслуговуванні
знаходиться буд.АДРЕСА_1, в якому вона і
проживає.

З вересня 2008 р. житловий фонд, в тому
числі й спірне житлове приміщення, КСПО
ім. Горького був переданий на баланс КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва».

Зазначала, що постійно проживає у
кімнаті комунальної квартири з 2001 р. по
теперішній час, справно сплачує всі
необхідні комунальні платежі,
добросовісно володіє та користується
кімнатою, а тому з урахуванням ст..61-63 ЖК
України, виходячи з фактичних
договірних відносин з КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду в Святошинському районі м.
Києва», просила визнати за нею право
користування житловим приміщенням.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 04 червня 2013 р. до участі у
справі в якості третьої особи залучено
Святошинську районну в м. Києві
державну адміністрацію.

В червні 2013 р. КП «Дирекція з утримання
та обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва»
звернулася у суд з зустрічним позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що в 2010-2011 рр. житловий фонд, в
тому числі й буд. АДРЕСА_1 державною
адміністрацією було передано на баланс
КП «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва».

Згодом було виявлено незаконне
проживання у кім., пл..13,2 кв.м.
кв.АДРЕСА_1, ОСОБА_2 разом з дітьми,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без ордеру, реєстрації
й в добровільному порядку спірне
житлове приміщення вони не звільняють.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 13 серпня 2013 р. до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору залучено Службу у
справах дітей Святошинської районної в
м. Києві державної
адміністрації.

Ухвалою того ж суду від 15 жовтня 2013 р. до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору залучено КП «РЕО-10».

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 08 листопада 2013 р. в
задоволенні первісних позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва»
задоволено.

Постановлено виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 з житлової кімнати, пл.. 13,2 кв.м.
кв. АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального й процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення її позову та відмову у
задоволенні зустрічного позову.

Колегія суддів, заслухавши позивачку
та її представника, які підтримали
апеляційну скаргу, представників
відповідача та третьої особи, які
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає частковому задоволенню, з
огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 30 листопада 2001 р. за
наказом №14-ВК позивачка була прийнята
на посаду двірника в КП «Надія».
Наказом №92-ВК від 13 листопада 2002 р.
ОСОБА_2 звільнена за переведенням в КП
«Галагани», й 14 листопада 2002 р. на
підставі наказу №84-ВК прийнята за
переведення двірником. Наказом №46-ВК
від 13 червня 2003 р. позивачка переведена
на посаду робітника з комплексного
прибирання та утримання будинків з
прилеглими територіями.

В подальшому, на підставі наказу №97-к
від 28 серпня 2008 р., у зв'язку з
реорганізацією КП «Галагани» створено
КП «РЕО-10», з яким ОСОБА_2 перебуває у
трудових стосунках по теперішній час.
/а.с.8-10/.

Зі справи убачається, що спірне жиле
приміщення являє собою кімнату, пл..13,2
кв. м., у комунальній трикімнатній
кв.АДРЕСА_1 /а.с.6/.

Встановлено, що в грудні 2001 р. ОСОБА_2
вселилася у спірне жиле приміщення, де
проживає разом з дітьми : ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. та неповнолітнім
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н., з порушенням
установленого положеннями ст.ст.51,58 ЖК
України порядку - без ордеру, у
відсутність рішення відповідного
житлового органу, не стоїть
відповідачка й на обліку й по
поліпшенню житлових умов.

Долучені до матеріалів справи акти
комісії КП «РЕО-10» свідчать, що ОСОБА_2
проживає у спірному житловому
приміщенні без реєстрації разом з
членами своєї сім'ї - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
/а.с.11-13, 58-60/

З урахуванням зазначених обставин, а
також матеріалів справи, у їх
сукупності, колегія суддів визнає
такими, що відповідають дійсним
обставинам справи та ґрунтуються на
законі висновки суду першої інстанції
про відсутність правових підстав до
визнання за ОСОБА_2 права користування
жилим приміщенням, укладання договору
найму.

Між тим, з висновками суду першої
інстанції про виселення позивачки з
дітьми зі спірного жилого приміщення
без надання іншого жилого приміщення
погодитися неможливо.

Матеріали справи доведено, що ОСОБА_2
вселилася у кімнату, пл. 13,2 кв.м. кв.
АДРЕСА_1 у 2001р. за домовленістю з
керівництвом КП «Надія», з яким
перебувала у трудових стосунках на
посаді двірника.

Встановлено, що з грудня 2001р. і до
теперішнього часу ОСОБА_2 займається
комплексним прибиранням будинку, в
якому проживає, розлучена /а.с.93/.

На підставі службової записки від 01
грудня 2006 р. на вказану кімнату на ім'я
ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок /а.с.63/

Згідно довідки Єдиного районного
розрахункового центру філії №814 від
10 січня 2013 р. ОСОБА_2 заборгованості
по квартплаті і комунальних послугах,
станом на 01 січня 2013 р. немає. /а.с.14/

Районний суд, ухвалюючи рішення,
обґрунтовано прийшов до висновку про
те, що ОСОБА_2 вселилася у спірне жиле
приміщення з порушенням встановленого
законом порядку, за усним
розпорядженням, у відсутність ордеру.

Разом з тим, суд першої інстанції
належними чином не врахував та не дав
належної оцінки у рішенні тривалості
проживання ОСОБА_2 у спірному
помешканні - більше 13 років, того, що з
моменту поселення вона займається
комплексним прибиранням будинку, у
якому це житло розташоване, іншого
житла не має, розлучена, разом з нею
проживають її діти, до того ж, один з
яких - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н., є
неповнолітнім та згідно долученої до
справи копії посвідчення, є дитиною,
яка потерпіла від Чорнобильської
катастрофи й має право на пільги і
компенсації, встановлені Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
/а.с.94/.

Окрім цього, ухвалюючи рішення про
виселення ОСОБА_4 із кімнати, пл. 13,2 кв.
м., кв. АДРЕСА_1, суд припустився
істотних порушень процесуальних прав
неповнолітньої дитини, остільки,
відповідно до змісту зустрічного
позову, його не притягнуто до участі у
справі, не заявлено відповідних вимог
до нього і через законного
представника /а.с.158-159/, що не давало
суду правових підстав до його
виселення.

Відповідно до ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Громадянам, які
потребують соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевого самоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Враховуючи викладені обставин, рішення
суду першої інстанції частині
зустрічних вимог при виселення без
надання іншого жилого приміщення, як
постановлене з порушенням норм
матеріального й процесуального права,
підлягає скасуванню, а по справі в цій
частині слід ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 08 листопада 2013 року
в частині вимог про виселення без
надання іншого жилого приміщення
скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні зустрічної
позовної заяви комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи -
Святошинська районна в м. Києві
державна адміністрація, комунальне
підприємство «РЕО-10» про виселення без
надання іншого жилого приміщення -
відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:
Судді:

Справа № 759/6831/13-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/16697/2013

Головуючий у суді першої інстанції:
Заєць Т.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.