АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/874/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3184/14
Головуючий у 1-й інстанції Святська О.
Доповідач Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Винниченка Ю.М., Кривчун Т.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 18 серпня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах
малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з вказаним позовом в
інтересах малолітньої ОСОБА_3, який
уточнив в червні 2014 року, та остаточно
просив стягнути з відповідача ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду з
урахуванням індексу інфляції в розмірі
240 169 грн. 72 коп. та щомісяця стягувати на
користь ОСОБА_3 з червня 2014 року до
досягнення нею вісімнадцяти років з
урахуванням індексу інфляції суму в
розмірі 3 330 грн. 95 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначав, що 14.03.2006 року о 08-00 год. на
333-му кілометрі автодороги
Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя
водій автомобіля БМВ-520 ОСОБА_1 виїхав
на смугу зустрічного руху і допустив
зіткнення з автомобілем Москвич-412
д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4
Внаслідок ДТП водій автомобіля
Москвич-412 та його пасажири ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 загинули. В загиблих ОСОБА_6
залишилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка внаслідок злочинних дій
відповідача втратила обох батьків та
зазнала душевної та психічної травми.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 18 серпня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 240 169 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування шкоди щомісячно
з червня 2014 року до досягнення нею
повноліття по 3 330 грн. 95 коп. з
застосуванням індексу інфляції.

Вирішено питання судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір в сумі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
Посилається, зокрема, на відсутність
його вини у спричиненні шкоди
потерпілій.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК
України апеляційної суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
внаслідок ДТП, що сталася 14 березня 2006
року о 08-00 год. на 333-му кілометрі
автодороги Бориспіль - Дніпропетровськ
- Запоріжжя з вини водія автомобіля
БМВ-520 ОСОБА_1, який грубо порушив
правила дорожнього руху, водій
автомобіля Москвич-412 ОСОБА_4 та його
пасажири ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від
отриманих тілесних ушкоджень померли.
Після смерті подружжя ОСОБА_6 у них
залишилася малолітня донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала з батьками
та перебувала на їх утриманні.

Згідно рішення виконавчого комітету
Червонознам'янської сільської ради
Кременчуцького району Полтавської
області № 24 від 23.03.2006 року опікуном
ОСОБА_3 призначений її дядько ОСОБА_2.

Вироком Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 27.11.2012 року, який набрав
чинності 14.03.2013 року, ОСОБА_1 засуджено
за ч. 3 ст. 286 КК України до 8 років
позбавлення волі з позбавленням права
керування транспортними засобами
строком на 3 роки та стягнуто на користь
ОСОБА_3 150 000 грн. моральної шкоди, позов
в частині відшкодування матеріальної
шкоди залишено без розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги опікуна
малолітньої ОСОБА_7 - ОСОБА_2, місцевий
суд виходив з положень ст. 1200 ЦК
України, зазначивши, що внаслідок
протиправних дій відповідача
малолітня потерпіла втратила
годувальників та має право на
відшкодування шкоди у розмірі
середньомісячного заробітку батьків,
які загинули внаслідок ДТП, з
вирахуванням частки, що припадала на
них самих, що за період з квітня 2006 року
по травень 2014 року становить 240 169 грн. 72
коп. із застосуванням індексу інфляції
та з червня 2014 року - по 3 330 грн. 95 коп.
щомісячно до досягнення нею
повноліття.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками місцевого суду, які
відповідають встановленим обставинам
справи та вимогам Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у
разі смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті. Шкода
відшкодовується, зокрема, дитині - до
досягнення нею вісімнадцяти років
(учню, студенту - до закінчення
навчання, але не більш як до досягнення
ним двадцяти трьох років).

Згідно ч. З ст. 1200 ЦК України особам, які
втратили годувальника, шкода
відшкодовується в повному обсязі без
урахування пенсії, призначеної їм
внаслідок втрати годувальника, та
інших доходів.

Оскільки внаслідок ДТП, що сталася 14
березня 2006 року з вини відповідача
ОСОБА_1 малолітня дитина ОСОБА_3
втратила батьків - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на
утриманні яких вона перебувала, суд
першої інстанції вірно встановив право
потерпілої на відшкодування шкоди,
завданої смертю годувальників, та
визначив розмір відшкодування
відповідно до положень ч. 2 ст. 1200 ЦК
України - у розмірі середньомісячного
заробітку (доходу) батьків - 2669 грн. 67
коп. та 162 грн. 70 коп. (а.с. 36, 45) відповідно
з вирахуванням частки, яка припадала на
померлих, що становить 1416 грн. 18 коп.
(2669,67 грн./2 + 162,70 грн./2) із урахуванням
індексів інфляції, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин
на підставі ст. 2 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення».

Посилання апелянта на той факт, що його
вина у скоєнні злочину недоведена,
оскільки вирок місцевого суду не був
предметом перегляду суду касаційної
інстанції, колегія суддів находить
неспроможними.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов'язковий для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи
ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14
березня 2013 року вирок
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 27
листопада 2012 року залишено без змін, а
отже, даний вирок, яким ОСОБА_1 визнано
винним за ч. 3 ст. 286 КК України, набрав
законної сили та обґрунтовано
врахований судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваного рішення.

Інших доводів в апеляційній скарзі
відповідачем не наведено, а матеріали
справи не дають колегії суддів підстав
для висновку, що при розгляді даної
справи та ухваленні оскаржуваного
рішення судом допущено порушення, які у
відповідності до ст. 309 ЦПК України є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

За наведених обставин колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. Розмір судового збору, що його
стягнуто з відповідача в дохід держави,
визначено судом першої інстанції
відповідно до задоволеної частини
позовних вимог за ставкою,
встановленою ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» - 1 відсоток ціни
позову, але не більше 3 розмірів
мінімальної заробітної плати - 3654 грн.

Оскільки при подачі апеляційної скарги
апелянтом судовий збір сплачено не
було, даний судовий збір підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_1 в дохід
держави в розмірі, що становить 50
відсотків ставки, обчисленої виходячи
з оспорюваної суми - 1827 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 18 серпня 2014
року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1827
грн. судового збору за подання до суду
апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
С.Б. Бутенко

Судді: /підпис/
Ю.М. Винниченко

Т.О. Кривчун

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б. Бутенко