АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Петренко
І.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 вересня 2012 року по справі

за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» про відшкодування
моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням
здоров'я,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля» про
відшкодування моральної шкоди, в якому
просив стягнути з відповідача на його
користь 6500 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24
вересня 2012 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позов у повному обсязі, вказуючи на те,
що рішення суду постановлене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія судді вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Проте цим вимогам рішення суду не
відповідає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач
знаходився в трудових відносинах з ПАТ
«ДТЕК «Павлоградвугілля» та під час
виконання своїх трудових обов'язків
відповідно до акту розслідування
професійного захворювання від 30 грудня
2011 року позивач захворів на професійне
захворювання (а.с. 8-12).

Згідно висновку МСЕК від 27 лютого 2012
року позивачу первинно було
встановлено 65% стійкої втрати
професійної працездатності та третю
групу інвалідності (а.с. 7).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Крім того, Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» від 23 лютого 2007 року,
який набрав чинності 20 березня 2007 року,
були виключені із вказаного Закону
норми стосовно обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійного захворювання
України відшкодовувати моральну шкоду,
а також Рішення Конституційного Суду
України № 20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року
вказані зміни до Закону були визнані
конституційними.

Також Конституційний Суд України у
своєму рішенні від 08 жовтня 2008 року
визнав вказані зміни такими, що
відповідають Коституції України, з
огляду на те, що право застрахованих
громадян, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання, на відшкодування
моральної шкоди не порушено, оскільки
статтею 1167 ЦК України та статтею 2371
Кодексу законів про працю України їм
надано право відшкодовувати моральну
шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

Разом з цим, суд першої інстанції на
вказані вимоги закону уваги не звернув
та відмовляючи в задоволенні позову
послався на висновок судової
медико-соціальної експертизи №970 від 06
серпня 2012 року, яким зазначено, що на
підставі представленої медичної
документації, факт моральної шкоди не
встановлено, змін в емоційному стані,
індивідуально-психологічних проявах,
які перешкоджають активному
соціальному функціонуванню йому, як
особистості і виникли внаслідок
професійних захворювань у гр. ОСОБА_1
Професійні захворювання встановлені
ОСОБА_1 не є психотравмуючим фактором.
Факт моральної шкоди не встановлено
(а.с. 38-42), проте цей висновок не може
бути належним доказом відсутності
заподіяння позивачу моральної шкоди,
оскільки, як зазначалося вище позивач
працював та внаслідок його роботи
отримав професійне захворювання та
третю групу інвалідності, що потягло за
собою втрату позивачем нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, а право на відшкодування
цієї шкоди прямо передбачено ст.1167 ЦК
України та ст. 2371 КЗпП України.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позов ОСОБА_1 є обгрунтованим
та підлягаючим до задоволення у
повному обсязі, а рішення
суду-скасуванню з ухваленням нового
рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 вересня 2012 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»
() на користь ОСОБА_1 (іпн
НОМЕР_1) 6500 (шість тисяч п'ятсот) грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»
() на користь держави
судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді