У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С.,
Шимківа С.С., секретар судового
засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 13 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Рівненського міського центру
творчості учнівської молоді про
стягнення компенсації за відпустку,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_1, представників відповідача-
Сосновчик Т.О., Мельничук Є.С.,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 13 січня 2014 року ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог до
Рівненського міського центра
творчості учнівської молоді про
стягнення компенсації за відпустку
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що
судом вірно встановлено, що він є
педагогічним працівником і в
позашкільному навчальному закладі
відпрацював на час звільнення, тобто на
6 березня 2013 року, значно більше 10
місяців.

Компенсацію йому виплатили лише за
частину щорічної основної відпустки, а
відповідно до ч.2 ст.24 Закону України
"Про відпустки" були зобов'язані
виплатити за повну її тривалість.

Обставини щодо компенсації після
повторного звільнення 27 листопада 2013
року виходять за межі предмету позову.

Просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
компенсація за невикористані дні
щорічної відпустки на момент
звільнення 6.03.2013 року позивачу
нарахована у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Такий висновок відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 24 ЗУ "Про
відпустки" у разі звільнення
працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі не використані ним
дні щорічної відпустки, а також
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей. У разі звільнення
керівних, педагогічних, наукових,
науково-педагогічних працівників,
спеціалістів навчальних закладів, які
до звільнення пропрацювали не менш як 10
місяців, грошова компенсація
виплачується за не використані ними
дні щорічних відпусток з розрахунку
повної їх тривалості.

Аналогічні норми містить і ст.83 КЗпП
України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_1 працював у
Рівненському міському центрі
творчості учнівської молоді з 5.09.1994
року по 6.03.2013року, що підтверджується
записами в трудовій книжці.

Відповідно до наказу № 54-ктр від 12.09.2013
року ОСОБА_1 було поновлено на посаді
керівника гуртка з 6 березня 2013 року на
підставі рішення Рівненського
міського суду від 4 вересня 2013 року.

В апеляційному суді, позивач уточнив
свої вимоги позову та апеляційної
скарги і просив суд стягнути
компенсацію за невикористані дні
щорічної відпустки на момент його
звільнення 6.03.2013р. за повну її
тривалість, оскільки пропрацював у
відповідача більше ніж 10 місяців.

Тривалість щорічнної відпуски ОСОБА_1
становить 42 календарні дні, що
підтверджується у судовому засіданні
поясненнями сторін.

Згідно довідок № 01-08/75 від 17.12.2013 року та
від 3.03.2013року №12 ОСОБА_1 при його
звільненні 6.03.2013 року була нарахована
грошова компенсація за невикористані
дні щорічної відпустки за 21
календарний день за період роботи з
5.09.2012 року по 6.03.2013 року в сумі 1834,14 грн.
із розрахунку 87,34 грн. середньоденного
заробітку.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що Рівненським міським центром
творчості учнівської молоді
компенсація за невикористані
позивачем дні щорічної відпустки
нарахована правильно.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
підстаи для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 317, 325
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 13 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.