Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Ігнатюк Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В., Панька В.Ф.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси
якої представляли ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на
рішення Тячівського районного суду від
21 червня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої особи, яка не
заявляла самостійних вимог на предмет
спору, Колодненської сільської ради
про усунення перешкод в користуванні
дорогою ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні дорогою, яка веде до її
будинку АДРЕСА_1, демонтувати ворота на
цій дорозі, не ставити на ній
автомобіль та не загромаджувати дорогу
іншими предметами.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідач проживає по сусідству і в
них є спільний заїзд - дорога - з вул.
Б.Хмельницького с. Колодне. Ця дорога -
спільний заїзд - є дорогою загального
користування і рахується за
Колодненською сільрадою. Але
відповідач загородив цю дорогу,
встановив ворота, які замикає. Крім
цього, відповідач на дорозі ставить
свій автомобіль, бетонні кільця.
Зазначеними діями робляться перешкоди
позивачці в заїзді автомобіля, воза до
її будинку, що є необхідним для завозу
дров, сіна і т.п. Не зміг заїхати і
пожежний автомобіль при ремонті
поламаного газового обладнання.

Рішенням суду в задоволенні позову
відмовлено.

Позивачка не погодилась з цим рішенням,
порушила питання про її скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення її вимог.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

В судовому засіданні представники
апелянтки скаргу з наведених підстав
підтримали.

Відповідач вважав, що підстав для
задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції констатував, що
показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, рішенням комісії з питань
охорони навколишнього середовища,
екології, раціонального використання
природних, земельних ресурсів та
розвитку с. Колодне доведено порушення
прав позивачки зазначеними діями
відповідача, але з врахуванням
скасування такого ж рішення
Колодненської сільради по протесту
прокурора позовні вимоги є
недоведеними. При цьому суд першої
інстанції посилався на норми ЗК
України.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду не відповідають обставинам
справи, які слід вирішувати не на
підставі норм земельного
законодавства, а на підставі норм
цивільного законодавства. На вибір
правових норм не впливає посилання на
такі норми законодавства в позовній
заяві, оскільки відповідно до п.4 ч.1
ст.214 ЦПК України обов'язок про
визначення правової норми, якою
регулюються встановлені
правовідносини, покладено на суд.

Вирішуючи зазначений спір, судом
першої інстанції предметом позову
визначено як усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, що не
відповідає дійсності: на вирішення
суду було поставлено питання про
усунення перешкод в користуванні
дорогою, яка являється дорогою
загального користування. Підміна
предмета позову не допускається:
відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

По справі встановлено, що на дорозі, яка
веде до домоволодіння позивачки з вул.
Б.Хмельницького, знаходяться металеві
ворота, які відповідачем закриваються
на замок. Фотографіями, які є в справі,
також підтверджено, що на цій частині
дороги відповідач ставить вантажний
автомобіль, бетонні кільця. Також
встановлено, що цієї дорогою
відповідачка користувалась з часу
побудови її будинку і іншого під'їзду
до будинку позивачки немає. Ця
обставина також підтверджена
висновком проведеної по справі судової
будівельно-технічної експертизи,
відповідно до п.3 якої зазначена
під'їзна дорога передбачена
проектно-технічною документацією
будинку позивачки. Крім цього, п.4
висновку експертизи встановлено, що
зазначене блокування дороги
відповідачем суперечить будівельним
нормам та протипожежним вимогам. При
таких обставинах колегія суддів
констатує, що зазначеними діями
відповідача порушились права
позивачки в частині користування
зазначеною єдиною під'їзною дорогою до
її будинку.

Внесення протесту прокурором на
рішення сесії Колодненської сільради
від 6.11.2011р. «Про визнання самовільно
захваченої частини дороги по вул.
Б.Хмельницького дорогою загального
користування» та скасування цього
рішення на підставі зазначеного
протесту не впливає на зміну або
відміну встановлених вище обставин
справи і тому не може тлумачитись в
користь відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗК України
завданням земельного законодавства є
регулювання земельних відносин з метою
забезпечення права на землю громадян,
юридичних осіб, територіальних громад
та держави, раціонального використання
та охорони земель.

Як зазначено вище, спір між
сторонами виник з приводу порушення
прав користування позивачкою дорогою
загального користування чим
порушується її право власності на
належну їй земельну ділянку, на якій
знаходиться її будинок з надвірними
спорудами, тобто садибою, а не з приводу
користування позивачкою належною їй
земельною ділянкою. Тому ці
правовідносини слід вирішувати на
підставі цивільного законодавства,
яким врегульовано питання власності.
Зокрема, зазначені правовідносини слід
вирішити на підставі ст.391 ЦК України,
відповідно до якої власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним прав користування та
розпорядженням своїм майном, оскільки,
як вказано вище, є доведеним факт
порушення прав позивачки в
користуванні належній їй на праві
власності земельною ділянкою та
будівлями /садибою/, що виражається в
перешкоджанні позивачем в під'їзді до
домоволодіння позивачки шляхом
перекриття дороги, яка йому не
належить.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314 ЦПК України,
судова колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси
якої представляли ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду від
21 червня 2013 року по даній справі
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову ОСОБА_1

Зобов'язати ОСОБА_4 не робити перешкоди
у користуванні дорогою, яка веде до
будинку АДРЕСА_1, демонтувати
споруджені ним ворота на цій дорозі, не
ставити автомашину на цій дорозі та не
загромаджувати цю дорогу посторонніми
предметами.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1
судові витрати по справі в сумі 6066 грн.80
коп. /1200 грн. за наданні юридичної
допомоги, 9 грн.45 коп. судового збору при
поданні позовної заяви та 57 грн.35 коп.
при поданні апеляційної скарги, 4 800 грн.
за проведення експертизи/.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :