Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року Справа №607/21733/13-ц
Тернопільський міськрайонний
Тернопільської області суду в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

за участі секретаря Кривінської Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Романівської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області, Тернопільської районної
державної нотаріальної контори, про
визнання права власності на спадкове
майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувся в суду із
позовною заявою до відповідачів
Романівської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області, Тернопільської районної
державної нотаріальної контори, про
визнання права власності на
будинковолодіння по АДРЕСА_1 та
переведення на нього прав та обов'язків
забудовника щодо незакінченого
будівництвом будинку за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті своєї баби. Позові
вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3, котра є його бабою.
Зазначає, що він, тобто позивач, є
спадкувальником за представленням,
оскільки його батько, котрий є сином
ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Прийнявши
спадщину після смерті баби, до якої
входить зазначене вище
будинковолодіння та незавершене
будівництво він звернувся до нотаріуса
для видачі свідоцтва про право на
спадщину, однак у вчиненні даної
нотаріальної дії йому було відмовлено
з підстав відсутності
правовстановлюючих документів на
спадкове майно, що змусило його
звернутись до суду за захистом свого
порушеного права.

У судове засідання позивач не з'явився,
забезпечивши явку свого представника,
котра позовні вимоги підтримала, з
мотивів, викладених у позовній заяві,
та просила їх задовольнити.

Представник Романівської сільської
ради у судове засідання не з'явився,
надіславши на адресу суду заяву № 630
від 29 листопада 2013 року в якій зазначає,
що позовні вимоги визнає та розгляд
справи просить проводити без його
участі.

Представник Тернопільської районної
державної нотаріальної контори у
судове засідання не з'явився,
надіславши на адресу суду заяву про
розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин розгляд справи слід
провести без участі представників
відповідачів, що не з'явились у судове
засідання, на основі їх пояснень та
наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов слід задовольнити з
огляду на таке.

З копії свідоцтвом на право особистої
власності на жилий будинок від 26 травня
1990 року, виданого виконкомом
Великобірківської селищної ради
народних депутатів Тернопільської
області та зареєстрованого в
Тернопільському обласному об'єднаному
бюро технічної інвентаризації за № 121
від 26 травня 1990 року вбачається, що
житловий будинок з належними до нього
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1, належав
колгоспному двору, що складається з
одного члена, головою якого була ОСОБА_3

Окрім цього, як вбачається із рішення
виконавчого комітету Романівської
сільської ради № 24 від 13 червня 1996 року,
ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво
гаража з літньою кухнею на своєму
подвір'ї в АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Романівської сільської ради № 102 від 18
грудня 2007 року, ОСОБА_3 надано дозвіл на
перепланування даної господарської
будівлі під житловий будинок,
розташований по АДРЕСА_1, а у подальшому
нею виготовлено будівельний паспорт на
забудову земельної ділянки,
індивідуального забудовника № 81 від 28
квітня 2009 року. З повідомлення
начальника Тернопільського районного
госпрозрахункового бюро технічної
інвентаризації № 17 від 29 січня 2014 року
вбачається, що готовність
незавершеного будівництва житлового
будинку, що проводиться в порядку
вказаного вище перепланування,
становить 76%.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що
Романівською сільською радою
Тернопільського району Тернопільської
області у книзі реєстрації смертей 15
червня 2009 року зроблено актовий запис
№ 5 та відділом реєстрації актів
цивільного стану Тернопільського
районного управління юстиції 14 липня
2010 року видано свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1.

Завідувачем Тернопільської районної
державної нотаріальної контори Чопик
І.Я. у постанові про відмову у вчиненні
нотаріальної дії № 2367/02-31 від 09
листопада 2010 року встановлено, що сином
ОСОБА_3 є батько позивача - ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
суду України, котрі він виклав у п. 6
своєї Постанови № 20 від 22 грудня 1995
року «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба).

Відомостей про те, що ОСОБА_5 втратив
право на частку в спадковому майні, що
залишилось після смерті ОСОБА_3 судом
здобуто не було, а отже він таке право
мав.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Судом установлено, що за життя ОСОБА_3
не складала заповіту, отже має місце
спадкування за законом.

Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. (ч. 1 ст. 1258 ЦК
України)

У частині 1 ст. 1261 ЦК України зазначено,
що в першу чергу право на спадкування
за законом мають діти спадкодавця, у
тому числі зачаті за життя спадкодавця
та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1266 ЦПК
України внуки, правнуки спадкодавця
спадкують ту частку спадщини, яка
належала б за законом їхнім матері,
батькові, бабі, дідові, якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268
ЦК України). Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
(ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» зазначено, що якщо
будівництво здійснювалося згідно із
законом, то у разі смерті забудовника
до завершення будівництва його права
та обов'язки як забудовника входять до
складу спадщини.

Таким чином ОСОБА_5, якби він був живими
на час відкриття спадщини після смерті
матері, успадкував би усю вказану вище
спадкову масу (будинковолодіння та
незавершене будівництво за адресою:
АДРЕСА_1), а тому його син, що є позивачем
у справі, отримав зазначену спадщину за
правом представлення.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України
встановлено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Виконуючи дану вимогу закону позивач, у
встановлений законом строк, звернувся
до державного нотаріуса
Тернопільської районної державної
нотаріальної контори для видачі
зазначеного свідоцтва, однак його
постановою № 2367/02-31 від 09 листопада 2010
року ОСОБА_1 було відмовлено у вчинені
такої нотаріальної дій з підстав
відсутності правовстановлюючого
документа на житловий будинок.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Таким чином, позивач успадкував
будинковолодіння, розташоване по
АДРЕСА_1, котре залишилась після смерті
його баби, а відсутність
правовстановлюючого документу на
зазначене майно позбавляє його
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину за законом, оформити
на нього право власності у
встановленому законом порядку та
розпоряджатись ним.

Щож до незавершеного будівництва, то
підставність його спадкування судом
встановлена, однак форма захисту, що
була обрана позивачем і зазначена ним
як бажання перевести на себе усі права
і обов'язки, що стосуються даного майна
не відповідає вимогам ст. 16 ЦПК України
і підлягає приведенню у відповідність
до даної норми права шляхом визнання за
ОСОБА_1 прав і обов'язків як забудовника
на зазначене незавершене будівництво,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи, що у ніякому іншого окрім
як у судовому порядку ОСОБА_1 не може
захистити своїх порушених прав слід
визнати за ним право власності на
вказане будинковолодіння та права і
обов'язків як забудовника щодо
незавершеного будівництва.

Також з позивача в користь держави слід
достягнути 125,5 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215 ЦПК
України, ст. ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1266,
1268, 1270, 1297 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного суду України № 20
від 22 грудня 1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок, загальною площею 32,1
мІ з якої житлова - 16,8 мІ (літ. «А») з
надвірними побудовами та спорудами, що
розташовані по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 права та обов'язки як
забудовника, щодо незавершеного
будівництва по АДРЕСА_1 (літ. «А1»),
готовності якого становить 76%, в
порядку спадкування за законом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 125
(сто двадцять п'ять) грн. і 50 коп.
судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий суддяЯ. В. Процько