Справа № 310/7244/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2014 року
Бердянський міськрайонний
суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.,

при секретарі - Корнієнко Н.І.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа - Бердянський МВ УДМС
України в Запорізькій області, про
усунення перешкод у здійсненні права
власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом, в якому просить усунути
перешкоду у здійсненні ним права
власності на квартиру АДРЕСА_3 шляхом
виселення ОСОБА_2 з даної квартири,
визнавши її такою, що втратила право
користування квартирою.

На підтвердження позовних вимог
зазначив, що йому на підставі договору
дарування від 19.10.2002 року належить
квартира АДРЕСА_3. На даний час в
квартирі зареєстрована та проживає
колишня дружина позивача - ОСОБА_2,
відповідач по справі, з якою шлюб було
розірвано рішенням Бердянського
міськрайонного суду від 05.11.2012 року.

Вказує, що стосунки між сторонами є
неприязними, відповідач фактично
забороняє йому вільно розпоряджатися
своєю квартирою. Зазначає, що 09.04.2013
року звернувся до відповідача із
письмовою вимогою про добровільне
виселення з квартири та зняття з
реєстрації. 11.04.2013 року відповідачем
було отримано дану вимогу, однак
виконана вона не була.

Вказує також, що відповідач є
співвласником квартири АДРЕСА_1, тобто
має у власності інше житло, однак
ігноруючи вимоги позивача, продовжує
користуватися житлом ОСОБА_3

Посилається на ст.ст. 16, 316, 317, 379, 386, 391, 405
ЦК України, зазначаючи, що позбавлений
можливості вільно здійснювати право
власності на власне нерухоме майно.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити.
Додатково зазначив, що на даний час
позивач проживає з іншою жінкою у
зв'язку із чим постійно виникають
суперечки з ОСОБА_2 Остання не бажає
оплачувати позивачу своє проживання
та переїздити в свою квартиру, чим
створює позивачу перешкоди в
користуванні власністю.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала та пояснила, що після
розірвання шлюбу залишилась проживати
в квартирі позивача. В квартиру
АДРЕСА_1, де вона є співвласником,
переїзд жати не бажає, оскільки там
мешкає її мати - ОСОБА_5 Позивач
пропонував їй оплачувати проживання в
квартирі АДРЕСА_3 в сумі 2000 грн.
щомісячно, проте вона відмовилась.

Представник третьої особи -
Бердянського МВ УДМС України в
Запорізькій області надав до суду
заяву про розгляд справи без участі
представника (а.с. 16).

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
судом встановлено наступне.

Статтею 55 Конституції України
передбачено, що права і свободи людини
громадянина захищаються судом та
відповідно до вимог чинного цивільного
процесуального законодавства України
кожній особі гарантується право
звернення безпосередньо до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 10, ч.1, 4 ст. 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі , мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі свої
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачу ОСОБА_3 на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_3,
що підтверджується копією договору
дарування від 19.10.2002 р. № 5339 (а.с. 6)

Згідно копії рішення Бердянського
міськрайонного суду від 05.11.2012 по
справі № 801/8149/2012 шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 розірвано (а.с.7).

Наявність між сторонами неприязливих
відносин визнається в судовому
засіданні та у відповідності до ч. 1 ст.
61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до копії довідки ТОВ
«Керуюча компанія
«Коменерго-Бердянськ» № 446 від 08.04.2013
року, ОСОБА_2 зареєстрована у спірній
квартирі (а.с.8).

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, у Державному реєстрі
речових прав відомості щодо наявності
речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2
відсутні (а.с. 25).

З листа Комунального
підприємства з технічної
інвентаризації Бердянської міської
ради вбачається, що право власності на
квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру від 18.11.1994 року.

Відповідно до п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України»№2 від 12.04.1985 р., з наступними
змінами, Житловий кодекс регулює
правовідносини, що виникають з питань
користування жилими приміщеннями в
будинках державного і громадського
житлового фонду, та не може регулювати
правовідносини, що виникають у зв'язку
з користуванням жилими приміщеннями в
будинках (квартирах) приватного
житлового фонду, у зв'язку з чим при
розгляді спорів, що не урегульовані
житловим законодавством, суд
застосовує норми цивільного
законодавства.

Статтею 379 ЦК України встановлено, що
житлом фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
призначені та придатні для постійного
проживання в них.

Згідно ч. 1 ст. 382 ЦК України квартирою є
ізольоване помешкання в житловому
будинку, призначене та придатне для
постійного у ньому проживання.

Відповідно до ст.383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Як встановлено судом, квартира
АДРЕСА_3 належить на праві власності
ОСОБА_3 на підставі договору дарування
від 19.10.2002 року.

ОСОБА_2, будучи співвласником
квартири АДРЕСА_1 проживає в квартирі
АДРЕСА_3.

Будь-яких угод між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 про користування останньою
квартирою АДРЕСА_3 не укладалось.

Згідно ст.ст. 316, 317 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
право володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

В ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006 року №3477-ІV
закріплено обов'язок судів
застосовувати при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 р. і
протоколів до неї, згоду на
обов'язковість яких надано Верховною
Радою України, та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого
протоколу до конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 р.,
ратифікованих Законом України від
17.07.1997 року, кожна фізична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності (права власності) інакше як в
інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом і загальними
принципами міжнародного права.

За приписами ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

За таких обставин суд вважає, що
проживання та реєстрація відповідача в
квартирі АДРЕСА_3, за наявності свого
житла, є такими, що порушують законні
права позивача на користування та
розпорядження своїм майном.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57-61,21 - 215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні
ОСОБА_3 права власності на квартиру
АДРЕСА_3 шляхом виселення ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_3.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: А. І. Крамаренко