У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Служби автомобільних доріг у
Харківській області Державної служби
автомобільних доріг України про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4,
поданою його представником ОСОБА_5, на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 29 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувсь до
суду з указаним позовом, в якому просив
стягнути на його користь з відповідача
суму матеріальної шкоди в розмірі 82 970
грн 52 коп., суму моральної шкоди у
розмірі 1 683 грн, витрати на
проведення оцінки у розмірі 618 грн 64
коп., 25 тис. грн упущеної вигоди, витрати
на послуги з евакуації автомобіля у
сумі 1 480 грн, витрати на правову
допомогу у сумі 2 500 грн, судові витрати -
судовий збір у сумі 1 142 грн 53 коп. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 120
грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23
березня 2011 року він, керуючи
автомобілем MAN, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по
автошляху Харків - Красноград 81 км. + 620
м. У зв'язку з тим, що представниками
Служби автомобільних доріг у
Харківській області Державної служби
автомобільних доріг України не був
виконаний комплекс робіт по
обслуговуванню вищезазначеної ділянки
автошляху, сталася ДТП, внаслідок якої
його автомобілю спричинено технічні
пошкодження. Машина прийшла в
непридатний для керування стан, у
результаті чого він вимушений був
скористатися послугами евакуатора, що
склали 1 480 грн. Оскільки на час
звернення до суду автомобіль не
відремонтовано, він позбавлений
можливості здійснювати свою
діяльність, як фізична
особа-підприємець, внаслідок чого не
отримав дохід (упущена вигода), що
складає 25 тис. грн. Відповідач у
добровільному порядку відмовляється
відшкодувати завдану шкоду.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 2 квітня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто зі Служби автомобільних доріг
у Харківській області Державної служби
автомобільних доріг України на користь
ОСОБА_4, в якості відшкодування
матеріальної шкоди суму у розмірі 82 970
грн 52 коп.; в якості відшкодування
моральної шкоди суму у розмірі 1 683 грн;
витрати, пов'язані з проведенням
експертного дослідження у розмірі 618
грн 64 коп., витрати, пов'язані з наданням
юридичної допомоги у розмірі 2 500 грн,
витрати, пов'язані з евакуацією
автомобілю у розмірі 1 480 грн, а всього 89
252 грн 16 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 29 жовтня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить рішення
апеляційного суду скасувати, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість рішення
апеляційного суду в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову у задоволення
позову, правильно встановив характер
спірних правовідносин сторін у справі
та застосував норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення апеляційного
суду не дають підстав для висновку про
те, що судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його
представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 29 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська