Справа № 703/146/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючої-судді
Зайончковської І.А.

при секретарі Сорока
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сміла справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення пені та боргу по аліментах,

встановив:

За виконавчим листом № 2-60 від 21 січня
2005 року Маньківського райсуду
відповідач повинен сплачувати на
користь позивачки аліменти на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини його заробітку
щомісячно до повноліття дитини, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно.

Позивачка просила стягнути з
відповідача за період з лютого 2011 року
по листопад 2013 року включно неустойку
за прострочення сплати відповідачем
аліментів в загальній сумі 10660,04 грн.,
оскільки він ухиляється від виконання
рішення суду. Також вона просила
стягнути з відповідача заборгованість
по аліментам за період з січня 2011 року
по листопад 2013 року включно в розмірі
5789,40 грн., так як суми вказані в довідці
Маньківського райвідділу ДВС не
співпадають з довідкою центру
поштового зв'язку № 6 про отримані нею
кошти.

На підтримку своїх вимог позивачка
посилалась на те, що відповідач
аліменти сплачує нерегулярно та у
незначних сумах, яких не вистачає на
утримання дитини. Вона не працює, в
зв'язку з чим сім'я має матеріальні
проблеми. На її звернення з приводу
неналежної сплати боржником аліментів
Маньківський райвідділ ДВС не реагує, а
дані вказані в його довідці не
відповідають тим фактичним коштам, що
вона отримала поштовими переказами. В
ході розгляду справи вона зменшила
свої вимоги та просила стягнути лише
пеню по аліментах, не оспорюючи розмір
боргу по ним.

Відповідач позов не визнав повністю,
посилаючись на те, що аліменти він
сплачував належним чином поки мав
постійне місце роботи. За період
вказаний позивачкою він мав лише
тимчасові заробітки, в тому числі
працюючи оператором котельної
дитсадка на період опалювального
сезону. Проте він намагався сплачувати
аліменти постійно, а оскільки не вів
особистого підрахунку, то лише з
довідки ДВС дізнався, що має
заборгованість, яку на даний час
погасив, взявши для цього кредит в
банку. При відправленні поштових
переказів позивачці, всі квитанції він
надавав до Маньківського райвідділу
ДВС, а тому правильною вважає
заборгованість, що визначена ним, а не
позивачкою. Крім того він посилався на
те, що ОСОБА_2 постійно йому перешкоджає
у спілкуванні з сином.

Заслухавши сторони, дослідивши докази
по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки у розмірі 1% від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення, розмір якої може бути
зменшено судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач протягом 2011-2013 років
сплачував аліменти на утримання
дитини, хоча і не щомісячно, в зв'язку з
чим станом на 1 грудня 2013 року,
відповідно до довідки Манківського
районного відділу ДВС, мав
заборгованість по сплаті аліментів в
розмірі 4037,40 грн. Відповідно до вимог
законодавства пеня нараховується лише
при наявності вини боржника, та її
розмір може бути зменшений з
врахуванням його матеріального та
сімейного стану. З пояснень
відповідача вбачається, що він працює
лише тимчасово на період

опалювального сезону, так як
працевлаштуватися за його місцем
проживання важко. Разом з тим він
намагався сплачувати аліменти у
потрібному розмірі. При цьому його
дружина також перебуває на обліку у
центрі зайнятості та має на утриманні
малолітню дитину. На даний час
відповідачем погашена заборгованість
по сплаті аліментів, а також своєчасно
вони сплачені за грудень 2013 року та
січень-лютий 2014 року, проте для цього,
при відсутності інших коштів,
відповідачем взятий кредит, який він
тепер також повинен погашати.

Оскільки законодавством визначені
підстави звільнення особи від
утримання своєї неповнолітньої дитини,
в даному випадку відповідач повинен
сплачувати аліменти на сина, і вказані
ним обставини не свідчать про
відсутність його вини, а тому вимоги
позивачки щодо стягнення пені є
правомірними. Проте вони підлягають
частковому задоволенню з врахуванням
того, що відповідач злісно не ухилявся
від спати аліментів, його
матеріального та сімейного стану,
тимчасових заробітків, знаходження на
утриманні дружини та її дитини, а також
того, що на час розгляду справи
заборгованість по аліментах ним була
повністю виплачена та поточні платежі
сплачуються вчасно.

Таким чином позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, в зв'язку з чим
з відповідача підлягають стягненню
витрати по справі у вигляді судового
збору.

На підставі ст. ст. 180, 196 СК України,
керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 213, 215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2500
грн. неустойки (пені) за прострочення
сплати аліментів за період з січня 2011
року по листопад 2013 року включно, а
також на користь держави витрати по
справі у вигляді судового збору в сумі
243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський мійсьрайонний суд
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі його оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо воно не
буде скасоване.

Головуюча:
І. А. Зайончковська