АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/4936/13-ц
Провадження № 22-ц/792/198/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючої судді Варвус
Ю.Д.,

суддів: Купельського А.В., Заїки В.М.

при секретарі: Рудому
В.М.

з участю: представників: апелянта -
ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 2 грудня
2013 року, по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Гринчуцької сільської ради
Кам'янець-Подільського району, третя
особа Друга Кам’янець-Подільська
державна нотаріальна контора, про
визнання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом недійсним,

в с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ОСОБА_7, звертаючись до
суду з вказаним позовом, зазначав, що у
1992 році його мати ОСОБА_8 склала заповіт
на його користь.

У 2002 році ОСОБА_8 померла.

Позивач звернувся до державної
нотаріальної контори, де йому
повідомили, що спадщину за заповітом
оформив його брат ОСОБА_5

У зв'язку з цим та після уточнення
позовних вимог, позивач просив суд
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом серія № 907966
від 4 травня 2011 року, зареєстроване за №
4-908.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 2 грудня 2013 року у позові
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить
його скасувати та ухвалити нове, яким
позов задоволити. Вважає, що неповністю
з'ясовано та досліджено обставини, що
мають значення для справи, порушено
норми матеріального та процесуального
права.

________________________________________________________________________
__

Головуючий у першій інстанції: Семенюк
В.В. Провадження № 22-ц/792/198/13

Доповідач: Купельський А.В.
Категорія:37

Посилається на те, що при складанні
заповіту було допущено помилку,
оскільки відповідно до оригіналу
заповіту спадкоємцем є ОСОБА_7

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, і це
підтверджується матеріалами справи, що
16 жовтня 1992 року ОСОБА_8 та ОСОБА_10
склали, кожен окремо заповіти, якими
все своє майно та житловий будинок
заповіли ОСОБА_7 ( а. с. 6, 78). 15 квітня 2002
року померла мати позивача та
відповідача ОСОБА_8 (а.с. 5). Після її
смерті відкрилась спадщина на земельну
частку (пай), яка перебувала у
колективній власності
сільськогосподарського підприємства
«Південь» в с. Гринчук
Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області, розміром 4,00 в
умовних кадастрових гектарах,
належного спадкодавцю на підставі
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серії ХМ 037815, виданого
Кам’янець-Подільською районною
державною адміністрацією 14 червня 1996
року, зареєстрованого у Книзі
реєстрації сертифікатів на право на
земельну частку (пай) 18 червня 1996 року
за № 317 (а.с. 19), що підтверджується
свідоцтвом про смерть та сертифікатом
на право на земельну частку (пай).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_10, батько
позивача та відповідача (а. с. 77).

Позивач 11 квітня 2006 року подав до
Другої Кам’янець-Подільської
Державної нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини. 28 січня 2008 року
видано свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на ОСОБА_7 на земельну
ділянку розташовану на території
Гринчуцької сільської ради
Камянець-Подільського району та
земельну ділянку, житловий будинок з
надвірними будівлями до нього та
АДРЕСА_1 зареєстровані в реєстрі за №№
3-180, 3-182.

20 квітня 2011 року відповідач ОСОБА_5
звернувся до Другої
Кам’янець-Подільської Державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, а саме: права на
земельну частку (пай) після смерті
матері за законом, оскільки фактично
прийняв спадщину, а саме оригінал
сертифікату, що підтверджується
довідкою, виданою виконкомом
Гринчуцької сільської ради
Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області за № 131 від 19
квітня 2011 року (а. с. 30). До заяви подав
дублікат заповіту ОСОБА_8, який, як
видно з напису на 29 квітня 2011 року не
змінено і не скасовано (а. с. 34 зворот).

4 травня 2011 року державним нотаріусом
Другої Кам’янець-Подільської
державної нотаріальної контори було
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом ОСОБА_5 на право на
земельну частку (пай)(а.с. 9), на землю,
яка перебуває у колективній власності
колективного сільськогосподарського
підприємства «Південь» в с. Гринчук
Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області, розміром 4,00 в
умовних кадастрових гектарах.
Підставою для видачі свідоцтва
зазначено дублікат (а.с. 34) заповіту
виданого секретарем Гринчуцької
сільської ради 29 квітня 2011 року,
зареєстрованого в реєстрі № 02,
спадкоємцем зазначеного в заповіті
майна ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, є її син
ОСОБА_4 (а. с. 4).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивач не подав
заяву у нотаріальну контору про
прийняття спадщини у встановлений
законом строк, тому статусу спадкоємця
не набув.

З таким висновком не погоджується
колегія суддів апеляційного суду.

Свідоцтво про право на спадщину,
відповідно до ст. 1301 ЦК України,
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР
(чинного на час відкриття та оформлення
спадщини після смерті ОСОБА_8)
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що
для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Для прийняття
спадщини необхідне волевиявлення
спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554
ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Вищевказані дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини. В
разі неприйняття спадщини спадкоємцем
за законом або за заповітом або
позбавлення спадкоємця права
спадкування (ст. ст. 528 і 534 цього
Кодексу) його частка переходить до
спадкоємців за законом і
розподіляється між ними в рівних
частках. Якщо спадкодавець заповідав
усе своє майно призначеним ним
спадкоємцям, то частка спадщини, яка
належала б спадкоємцеві, який відпав,
переходить до інших спадкоємців за
заповітом і розподіляється між ними в
рівних частках.

Відповідно до статті 553 ЦК УРСР
спадкоємець за законом або за
заповітом в праві був відмовитися від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. Вважалося, що
відмовився від спадщини той
спадкоємець, який не вчинив жодної з
дій, що свідчить про прийняття
спадщини.

Зазначені вимоги перекликаються
з відповідними статтями ЦК України 2003
року.

Отже, прийняття спадщини як за
заповітом, так і за законом було правом
спадкоємця й залежало виключно від
його власного волевиявлення. Для
прийняття спадщини необхідне
волевиявлення спадкоємця і здійснення
ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини
може бути виражено фактично, коли
спадкоємець протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини,
не здійснює дій, що свідчать про намір
прийняти спадщину, або може бути
виражено явно, коли спадкоємець шляхом
подачі заяви в нотаріальну контору
виражає свою незгоду прийняти
спадщину.

Воля спадкоємця за заповітом
ОСОБА_7 знайшла своє вираження в
поданій ними до нотаріальної контори
заяві про прийняття спадщини за
заповітом. Жодних дій, які б свідчили
про відмову від прийняття ними
спадщини за заповітом після смерті
ОСОБА_8 чи ОСОБА_10 він не вчиняв, про
наявність спадкового майна - земельної
частки (паю), яка перебувала у
колективній власності
сільськогосподарського підприємства
«Південь» в с. Гринчук
Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області, розміром 4,00 в
умовних кадастрових гектари він
дізнався 19 червня 2013 року. Тобто, строк
на звернення з заявою про прийняття
спадщини не пропустив.

ОСОБА_5 не мав права на спадщину за
заповітом - земельну частку (пай).
Згідно заповіту право на цю спадщину
мав ОСОБА_7. Оскаржуване свідоцтво
видано ОСОБА_5, який не мав права на
спадщину.

На зазначені вимоги закону суд першої
інстанції уваги не звернув. За таких
обставин, оскаржуване рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду від 2 грудня 2013 року підлягає
скасуванню. Позов ОСОБА_4 слід
задоволити повністю, стягнувши на його
користь судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 2 грудня 2013
року скасувати.

Позов ОСОБА_7 задоволити.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом серія № 907966
видане ОСОБА_5 державним нотаріусом
Другої Кам’янець-Подільської
державної нотаріальної контори 4
травня 2011 року, зареєстроване за № 4-908.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
судовий збір в сумі 219.70 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду
А.В. Купельський