Справа № 581/948/13-ц
Провадження № 2/581/34/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2014 року
Липоводолинський районний суд
Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

про визнання права власності на
спадкове майно,

в с т а
н о в и в :

23 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом.

Уточнивши вимоги, просила встановити
факт належності на праві спільної
сумісної власності їй та померлому
чоловіку ОСОБА_5 житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1;
визначити розмір належної їй 1/2 частини
в спільному сумісному майні та визнати
право власності на цю частину
житлового будинку з господарськими
будівлями, виключивши її із спадкового
майна; визнати за нею в порядку
спадкування після смерті чоловіка
ОСОБА_5, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 1/2 частину житлового
будинку з господарськими будівлями за
вказаною адресою.

Вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її чоловік ОСОБА_5, з яким вона
постійно проживала по АДРЕСА_1.

Після смерті чоловіка відкрилася
спадщина, від прийняття якої
відмовились їх діти та мати чоловіка
(відповідачі). Вона прийняла спадщину
шляхом звернення за її прийняттям до
нотаріальної контори.

За відсутності реєстрації за чоловіком
права власності на збудований житловий
будинок по АДРЕСА_1, позивачка
позбавлена можливості отримати
свідоцтво про право на спадщину на це
нерухоме майно.

Позивачка у судовому засіданні позов
підтримала.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому
засіданні позов визнав.

Інші відповідачі у судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
подали заяви про розгляд справи у їх
відсутності та визнання позову.

За таких обставин, суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності цих
відповідачів.

Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, із 17 жовтня 1975
року ОСОБА_5, 1955 року народження,
перебував у зареєстрованому шлюбі зі
ОСОБА_1, 1955 року народження (а.с.7). Від
шлюбу маються діти ОСОБА_3, 1976 року
народження, та ОСОБА_4, 1979 року
народження (а.с.24-25).

У 1980 роках ОСОБА_5 рішенням загальних
зборів існуючого на той час колгоспу
«Ясна Зірка» під житлову забудову
виділялась земельна ділянка по АДРЕСА_1
(а.с.13).

Відповідно до записів погосподарської
книги №10, житловий будинок, який
знаходиться за вказаною адресою
значиться за ОСОБА_5 (а.с.14, 15).

13 липня 2009 року ОСОБА_5 отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку, площею 0,1522 га га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, що знаходиться у с.Довга Лука
Липоводолинського району Сумської
області (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с.6).

Спадкоємцями за законом після смерті
ОСОБА_5 є його мати ОСОБА_2, яка
проживала від спадкодавця окремо, діти
ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також сама позивач
Заповіт від імені ОСОБА_5 виконкомом
Байрацької сільської ради не
посвідчувався (а.с.12).

10 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5
(а.с.35)

23 вересня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулись до нотаріуса із заявами про
відмову від прийняття спадщини після
смерті батька (а.с.36, 37).

23 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
нотаріуса з заявою про відмову від
прийняття спадщини після смерті свого
сина (а.с.38).

10 лютого 2014 року КП «Сумське МБТІ»
виготовлено довідку-характеристику на
житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до даних технічного
паспорту домоволодіння складається із
житлового будинку літ.«А-І», загальною
площею 71,7 кв.м, житловою - 36,9 кв.м, із
верандою літ.«а», гаражу літ.«Б», сараїв
літ.«В», літ.«Г», літ.«г», літ.«Ж»,
літ.«З», погребу літ.«Д», погребу
літ.«Е», загальною інвентаризаційною
вартістю 160517 грн.

Так, згідно зі ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом; до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року №1952-IV, право власності та
інші речові права на нерухоме майно, що
набуті до набрання чинності цим
Законом згідно з чинними у той час
нормативно-правовими актами,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності цим Законом нерухоме
майно набувається в порядку, який
існував на час спорудження, а не
виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
Законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року №56, не передбачала
обов'язкової реєстрації
(інвентаризації) будинків і
домоволодінь у сільських населених
пунктах (п.4, 6 Інструкції), однак
передбачала її проведення в тому числі
й на підставі записів у
погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Обов'язок власників забезпечити
державну реєстрацію прав власності на
об'єкти нерухомого майна введено лише
Інструкцією, затвердженою наказом
Держкомітету будівництва, архітектури
та житлової політики України від 09
червня 1998 року №121.

Із записів погосподарської книги
вбачається, що домоволодіння за
вказаною адресою значилось за померлим
ОСОБА_5

Відповідно до ст.22 КпШС України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу є
його спільною сумісною власністю, а
відповідно до ст.28 УпШС України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
їх частки визнаються рівними.

Оскільки спірний житловий будинок
подружжя набуло в період шлюбу, то
відповідно до вимог зазначених статей
суд вважає необхідним задовольнити
вимоги позивачки, встановивши факт
належності подружжю ОСОБА_5 житлового
будинку з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1 та визнати за нею право
власності на 1/2 частину житлового
будинку, розташованого за вказаною
адресою, який вона набула у порядку
спільної сумісної власності.

Оцінюючи записи у погосподарській
книзі у сукупності з іншими письмовими
доказами та наданими поясненнями, суд
приходить до висновку, що за наявності
відмов спадкоємців від прийняття
спадщини, позивач є єдиним спадкоємцем,
який її прийняв, а тому за нею також
необхідно визнати право власності на
належну померлому ОСОБА_5 1/2 частину
житлового будинку з господарськими
спорудами по АДРЕСА_1, які він за життя
не оформив належним чином.

Тому враховуючи, зазначені обставини
та відсутність правовстановлюючих у
розумінні сучасного законодавства
документів на спадкове домоволодіння
позивачка дійсно позбавлена
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину та належну їй частину
майна і зареєструвати право власності,
беручи до уваги правовий режим
спірного майна, набутого померлим у
шлюбі, суд вважає, що майнові права
ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом
визнання за нею права власності на весь
будинок з господарськими будівлями.

Зважаючи на подану ОСОБА_1 заяву, у якій
вона просить не відшкодовувати їй
сплачені судові витрати за рахунок
відповідачів, належний до сплати їх
розмір необхідно стягувати із
позивачки в дохід держави у розмірі 1476
грн. 97 коп. (160517 грн. х 1% - 250 грн. + 121,8 грн.
(немайнова вимога)).

Керуючись ст.ст.10, 212-215, 223 ЦПК України,
суд,

в и р і
ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
померлому ОСОБА_5 житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

Визначити ОСОБА_1 частку в спільному
сумісному майні в розмірі 1/2 частини
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1 та виключити дану
частку із спадкового майна.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок літ.«А-І», загальною
площею 71,7 кв.м, житловою - 36,9 кв.м, із
верандою літ.«а», гараж літ.«Б», сарай
літ.«В», сарай літ.«Г», сарай літ.«г»,
сарай літ.«Ж», сарай літ.«З», погріб
літ.«Д», погріб літ.«Е», прибудову
літ.«б» по АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 1476
грн. 97 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Липоводолинський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, мають
право подати апеляційну скаргу
протягом 10 десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д. В. Сізов