Справа № 369/5254/14 Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/6562/14 Доповідач у 2 інстанції
Суханова Є.М.Категорія 26 03.12.2014
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 08 жовтня 2014 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року позивач ПАТ
«УкрСиббанк», звернулось до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з даним позовом,
мотивуючи його тим, що 30 жовтня 2007 року
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк») та
ОСОБА_3 укладено Договір про надання
споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного
договору, Банк надав Позичальнику
кредит (грошові кошти) в іноземній
валюті в розмірі 156000,00 (сто п'ятдесят
шість тисяч) доларів США 00 центів, а
Позичальник зобов'язався повернути
наданий кредит у повному обсязі не
пізніше 30 жовтня 2018 року та сплачувати
протягом 30 (тридцяти) календарних днів,
рахуючи з дати видачі кредиту, проценти
за користування кредитом у розмірі 13,90%
річних. По закінченню цього строку та
кожного наступного місяця,
кредитування процентна ставка
підлягає перегляду відповідно до умов
Кредитного договору.

У випадку, якщо Банк не повідомив
Позичальника про зміну розміру
процентної ставки на наступний місяць
строку кредитування в порядку
передбаченому Кредитним договором,
застосовується розмір процентної
ставки, діючий за цим Договором в
попередньому місяці.

Погашення нарахованих процентів
згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору
відбувається з 01 по 25 число кожного
місяця, наступного за тим, за який були
нараховані проценти.

З метою забезпечення своєчасного і
повного виконання зобов'язань
Відповідача ОСОБА_3 за Кредитним
договором, між позивачем та ОСОБА_2 було
укладено Договір поруки № 154135 від 30
жовтня 2007 року.

Пунктом 1.4 вищевказаного договору
поруки передбачено, що поручитель несе
солідарну відповідальність з
Позичальником перед Кредитором за
порушення виконання зобов'язань по
кредитному договору. Згідно з пунктом
1.3 договору поруки поручитель
відповідає за повернення
заборгованості за кредитним договором
в тому ж обсязі, що і Позичальник - за
сплату кредиту, процентів за
користування кредитом, неустойки
(штрафи, пені) за невиконання або
неналежне виконання зобов'язань - в
повному обсязі.

Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3, всупереч умов
Кредитного договору, не здійснює
платежів для погашення суми
заборгованості по кредиту та
нарахованим процентам, чим порушує
взяті на себе договірні зобов'язання.

Згідно з пунктом 4.1. Кредитного
договору, за порушення термінів
повернення кредиту, та/або процентів за
кредит, та/ або комісій, Відповідач
сплачує Позивачу додатково до
встановленої офіційним обмінним
курсом НБУ гривні валюти
заборгованості станом на дату
нарахування такої пені.

Таким чином, станом на 25.02.2014 року
заборгованість позичальника по
поверненню кредитних коштів, сплаті
процентів за користування кредитом,
сплаті пені за порушення термінів
повернення кредиту та процентів за
кредит становить 32724,02 дол. США, що за
курсом НБУ станом на 25.02.2014 року
становить 295749,88 грн., з яких складається
з кредитної заборгованості 25200,31 дол.
США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014
року становить 227752,84 грн.,
заборгованості по процентам 6876,51 дол.
США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014
року становить 62147,83 грн., пені за
прострочення сплати процентів 647,20 дол.
США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014
року 5849,21 грн.,

Тому, позивач просив стягнути
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 32724,02 дол. США що за курсом НБУ
станом на 25.02.2014 року становить 295749,88
грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник
відповідачів проти задоволення позову
заперечували, просили застосувати
строки позовної давності до вимог
позивача.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 8
жовтня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (ІПН:
НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) на
користь Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк»
заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту що
складається з кредитної
заборгованості 25200,31 дол. США, що за
курсом НБУ станом на 25.02.2014 року
становить 227752,84 грн., заборгованості по
процентам 6 876,51 дол. США, що за курсом
НБУ станом на 25.02.2014 року становить 62147,83
грн., пені за прострочення сплати
процентів 517,96 дол. США, що за курсом НБУ
станом на 25.02.2014 року 4681,18 грн., а всього
32594,78 дол. США, що за курсом НБУ станом на
25.02.2014 року становить 294581,85 грн. (двісті
дев'яносто чотири тисячі п'ятсот
вісімдесят одна гривня та вісімдесят
п'ять копійок).

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» судовий збір в
розмірі 1827,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2)на
користь Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» судовий збір в
розмірі 1827,00 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними
в рішенні суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Колегія суддів вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги вважає, що вона
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлені наступні обставини,
натомість, не надана належна правова
оцінка принциповим доказам по справі,
що призвело до ухвалення незаконного
та необґрунтованого рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Як встановлено в судовому засіданні, 30
жовтня 2007 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено
Договір про надання споживчого кредиту
№ 0.

Відповідно до умов кредитного
договору, Банк надав Позичальнику
кредит (грошові кошти) в іноземній
валюті в розмірі 156000,00 (сто п'ятдесят
шість тисяч) доларів США 00 центів, а
Позичальник зобов'язався повернути
наданий кредит у повному обсязі не
пізніше 30 жовтня 2018 року та сплачувати
протягом 30 (тридцяти) календарних днів,
рахуючи з дати видачі кредиту, проценти
за користування кредитом у розмірі 13,90%
річних. По закінченню цього строку та
кожного наступного місяця,
кредитування процентна ставка
підлягає перегляду відповідно до умов
Кредитного договору.

У випадку, якщо Банк не повідомив
Позичальника про зміну розміру
процентної ставки на наступний місяць
строку кредитування в порядку
передбаченому Кредитним договором,
застосовується розмір процентної
ставки, діючий за цим Договором в
попередньому місяці.

Згідно п. 2.1. договору, з метою
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за цим договором, банком
приймається застава нерухомості:
нежитлове приміщення, загальною площею
56,3 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Погашення нарахованих процентів,
згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору,
відбувається з 01 по 25 число кожного
місяця, наступного за тим, за який були
нараховані проценти.

Відповідно до п. 3.1.2., банк має право
вимагати дострокового повернення
всієї наданої йому суми кредиту та
сплати плати за кредит, у разі
порушення позичальником умов цього
договору.

Згідно з пунктом 4.1. Кредитного
договору, за порушення термінів
повернення кредиту, та/або процентів за
кредит, та/або комісій, Відповідач
сплачує Позивачу додатково до
встановленої офіційним обмінним
курсом НБУ гривні валюти
заборгованості станом на дату
нарахування такої пені.

З метою забезпечення своєчасного і
повного виконання зобов'язань
Відповідача ОСОБА_3 за Кредитним
договором, між позивачем та ОСОБА_2 було
укладено Договір поруки № 154135 від 30
жовтня 2007 року.

Пунктом 1.4 вищевказаного договору
поруки передбачено, що поручитель несе
солідарну відповідальність з
Позичальником перед Кредитором за
порушення виконання зобов'язань по
кредитному договору. Згідно з пунктом
1.3 договору поруки, поручитель
відповідає за повернення
заборгованості за кредитним договором
в тому ж обсязі, що і Позичальник - за
сплату кредиту, процентів за
користування кредитом, неустойки
(штрафи, пені) за невиконання або
неналежне виконання зобов'язань - в
повному обсязі.

26.06.2012 року відповідачем, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором було перераховано кошти в
розмірі 120000,00 дол. США, отримані шляхом
продажу предмету застави. Дана сума
була зарахована на погашення кредитної
заборгованості, з розрахунку 92820,73 дол.
США - в рахунок погашення залишку
простроченої заборгованості та
частини строкової заборгованості за
кредитом; 19179,27 дол. США - в рахунок
погашення простроченої заборгованості
та строкової заборгованості по
процентам.

Станом на 26.06.2012 року, після внесених
коштів відповідачем, основна
заборгованість по кредиту складала: 25200
дол. США, що в подальшому при несплаті
щомісячних платежів по погашенню тіла
кредиту і відсотків, потягло за собою
збільшення кредитної заборгованості
відповідачів.

Згідно з виписки з протоколу № 36/1
засідання Комітету по роботі з
борговими активами ПАТ «УкрСиббанк»
від 25 червня 2012 року, було вирішено
надати згоду ОСОБА_3 на добровільну
реалізацію заставного майна, при умові
погашення заборгованості в розмірі не
менше 112000,00 дол. США по кредитному
договору № 0 від 30.10.2007 року.
Залишок заборгованості після
реалізації застави стягнути з
позичальника.

Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання в повному обсязі. Всупереч
умов Кредитного договору відповідачем
ОСОБА_3 не були здійснені платежі для
погашення суми заборгованості по
нарахованим процентам, які після їх
повного погашення станом на 26.06.2006 року
і відповідно до графіку їх погашення,
продовжували нараховуватись
відповідно до графіку їх погашення та
розрахунку заборгованості, що надало
банку з врахування п.п. 3.1.2. права
дострокового повернення суми
заборгованості по кредиту, з
врахуванням кредитної заборгованості
та нарахованої пені.

Встановивши зазначені вище обставини,
суд першої інстанції не звернув уваги
на вимоги законодавства та прийняв
незаконне та необґрунтоване рішення,
яке не відповідає вимогам діючого
законодавства, а саме:

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

30 жовтня 2007 року між ОСОБА_3 та
Позивачем було укладено Договір про
надання споживчого кредиту № 0
(далі - Кредитний договір).

Предметом договору є обов'язок Банку
надати Позичальнику кредитних коштів
(кредиту) в іноземній валюті у доларах
США в сумі 156000 дол. США 00 центів, що
дорівнює еквіваленту 787800 грн. 00 коп. за
курсом НБУ на день укладення Договору
та обов'язок Позичальника прийняти,
належним чином виконати та повернути
Банку кредитні кошти (кредит) та
сплатити плату за кредит у порядку та
на умовах, зазначених у Договору (п. 1.1.
Кредитного договору)

В забезпечення виконання Кредитного
договору відповідно до ст. 546 ЦК України
та п. 2.1. Кредитного договору було
укладено:

Договір поруки № 154135 від 30 жовтня 2007р.
(далі - Договір поруки), Договір іпотеки
№ 12133 від 30 жовтня 2007р. (далі - Договір
іпотеки).

Предметом Договору іпотеки, укладеного
між Банком (Іпотекодержателем) та
ОСОБА_2, як майновим поручителем за гр.
ОСОБА_3 (Іпотекодавцем), було переданне
Іпотекодавцем в іпотеку
Іпотекодержателю нерухоме майно -
нежиле примйщення, що знаходиться з
адресою: АДРЕСА_2 (в літ. А), загальної
площі 56,30 кв.м. (п. 1.1. Договору іпотеки).

26.06.2012 року предмет іпотеки було
добровільно продано на підставі
договору купівлі-продажу, згоду на
укладення якого надав Банк, оскільки у
Відповідачів-апелянтів виникла
заборгованість.

Після продажу предмета іпотеки Банк
стверджував, що не матиме претензій до
Позичальників.

Зокрема, в Договорі про припинення дії
договору іпотеки № 12133 від 26.06.2012р.
Сторони стверджують, що не мають один
до одного будь-яких претензій, в тому
числі матеріальних, за Основним
договором що підтверджується їх
підписами (п. 3).

Не зважаючи на дострокове погашення
заборгованості, шляхом продажу
предмета іпотеки, Банк-позивач, 21.05.2014
року звернувся до суду з вимогою
погасити заборгованість в розмірі 32724,02
доларів США, мотивуючи свій позов
виниклою у Відповідачів
заборгованістю по !тілу кредиту і
процентам.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущння
строку позовної давності, тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між: сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову. Враховуючи вимоги
даної статті, суд першої інстанціїї,
окрім іншого, повинен був встановити:

- чи відбувся порядок дострокового
повернення кредиту шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки;

- яка вартість предмета іпотеки,
проданого на підставі
договору-купівлі-продажу;

- як розподілились кошти після продажу
предмета іпотеки;

- чи вносились зміни до Кредитного
договору після продажу предмета
іпотеки;

- яким чином Позичальники повинні
виконувати умови Кредитного договору
після продажу предмета іпотеки.

26 червня 2012 року, як було зазначено
вище, було продано предмет іпотеки
вартістю 126720 доларів США, не зважаючи
на те, що Банком зараховано суму в
розмірі 112000 доларів США в рахунок
погашення заборгованості по
Кредитному договору.

Колегія суддів звертає увагу, що
Відповідачами-апелянтами заявлялось
клопотання про витребування виписки з
розрахункового рахунку ПАТ
«Укрсиббанк» № 7101 щодо
надходження коштів в рахунок погашення
зобов'язання за кредитним договором №
0 від 30.10.2007р. від платника - ПАТ
«Страхова компанія «Оранта-Січ» або
іншого платника на виконання договору
купівлі-продажу нежилого приміщення
від 26.06.2012р. Дане прохання задоволено
судом і винесено протокольну ухвалу,
яку Позивач не виконав і не надав
жодних пояснень з приводу невиконання
вимог суду.

Крім того, Банк в своїх поясненнях не
навів належних та допустимих доказів
про суму коштів, внесену 26.06.2012 року
Позичальником-апелянтом, зазначаючи то
112000 доларів США, то 120000 доларів США. При
цьому, будь-якого документального
підтвердження розміру цієї суми
Банком-позивачем не надано.

Отже, колегія суддів вважає, що
нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу від 26.06.2012 року, як
доказ, має принципове значення на
відміну від розрахунків, підписаних і
зроблених представником Банку, і
договором купівлі-продажу
підтверджується, що на розрахунковий
рахунок Банку поступили кошти в сумі
126720 доларів США в рахунок погашення
заборгованості по Кредитному договору.

Вищевикладене свідчить, що відбулось
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору купівлі-продажу.

Керуючись п. 4.2.3. Договору іпотеки,
звернення стягнення здійснюється на
підставі позасудового врегулювання у
відповідності до умов цього Договору
та Закону України «Про іпотеку».

Керуючись п. 4.5. Договору іпотеки,
звернення стягнення на Предмет іпотеки
з застосуванням позасудового
врегулювання здійснюється відповідно
до розділу 5 цього Договору та
відповідно до Закону України «Про
іпотеку».

Стаття 36 Закону України «Про іпотеку»
передбачає, що сторони іпотечного
договору можуть вирішити питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору. Договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками, може передбачати: передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання у порядку,
встановленому статтею 37 цього Закону;
право іпотекодержателя від свого імені
продати предмет іпотеки будь-якій
особі на підставі договору
купівлі-продажу у порядку,
встановленому статтею 38 цього Закону.

Розділ 5 Договору іпотеки містить
застереження про задоволення вимог
Іпотекодержателя, яке відповідно
прирівнюється до договору про
задоволення вимог іпотекодержателя.

Керуючись п. 5.2.2. Договору іпотеки,
Позасудове врегулювання здійснюється
шляхом отримання Іпотекодержателем
права продавати Предмет іпотеки
будь-якій особі на підставі договору
купівлі-продажу від імені
Іпотекодавця.

Відповідно до п. 4 ст. 36 Закону України
«Про іпотеку», після завершення
позасудового врегулювання, будь-які
наступні вимоги іпотекодержателя щодо
виконання боржником основного
зобов'язання є недійсними.

Таким чином, застосувавши позасудове
врегулювання на підставі застереження
в Договорі іпотеки від 30.10.2007р. шляхом
укладення договору купівлі-продажу від
26.06.2012 року від імені Іпотекодержателя -
ОСОБА_2, Банк-позивач не має права
вимагати виконання основного
зобов'язання Кредитного договору.

Крім того, після продажу предмета
іпотеки, Сторонами не вносились зміни
до Кредитного договору, не змінювався
Графік погашення Кредиту та Графік
платежів щодо нарахування процентів,
Банком не було надано звіт про розподіл
коштів від продажу предмета іпотеки.

Враховуючи, що Графіки до Кредитного
договору не змінювали, то згідно
Графіків, що містяться в матеріалах
справи у Банка відсутні повноваження
вимагати дострокового повернення
кредитних коштів, оскільки станом на
травень 2014 року простроченої
заборгованості у Позичальника не
встановлено.

Відповідно до Графіка погашення
кредиту (а.с. 19-21) сума в розмірі 25200,31
дол. США перевищує розмір максимально
допустимої заборгованості за сумою
неповерненого кредиту на дату - 25.07.2017
рік.

Відповідно до Графіка платежів,
визначення сукупної вартості кредиту
(що регулює порядок сплати і розмір
процентів за користування кредитом)
(а.с. 22-26) проценти на суму кредиту в
розмірі 25200,31 дол. США повинні
нараховуватись і сплачуватись з
листопада 2014 року.

Таким чином, пред'явлений позов
Банком-позивачем 21.05.2014 року є
передчасним, оскільки в травні 2014 року
відсутнє прострочення,
необґрунтованим, оскільки не містить
достатніх та достовірних доказів, які б
підтверджували заборгованість
Відповідачів-апелянтів по Кредитному
договору.

Судом першої інстанції не звернуто
уваги на вищевикладені порушення,
вирішено, що Банк-позивач довів розмір
заборгованості Відповідачів і суд
вирішив, що такий розмір
заборгованості є належним та
достовірним без будь-яких підстав. Крім
того, судом не застосовано норми
матеріального права, а саме ст. 36 Закону
України «Про іпотеки», що повинна
застосовуватись до даних
правовідносин, оскільки Сторони
застосували позасудове звернення
стягнення на предмет іпотеки.

За весь період дії Кредитного договору
Відповідачами-апелянтами сплачено
кредитних коштів на суму 231 545,50 доларів
США, а Банком надано кредит в розмірі 156
000,00 доларів США.

Стаття 1 ЦПК України встановлює, що
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України,
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи у їх
сукупності та встановивши
правовідносини сторін, колегія суддів
приходить до висновку, що позов не є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Апеляційна скарга є доведеною та такою,
що підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 293, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 08
жовтня 2014 року скасувати та ухвалити по
справі нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: