Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року
Справа № 608/2827/13-ц

Номер провадження2/608/25/2014

Чортківський районний суд
Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л.С.

позивачки ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_2

представника відповідача Садовського
М.Д.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Чорткові справу
цивільного судочинства за позовом
ОСОБА_1 до приватного підприємства
"Чортківсир" про стягнення
заборгованості за договором
доручення,--

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулась в суд з вищезазначеним
позовом, в якому вказала, що вона в
період з 11 травня 2011 року по 31 грудня 2012
року працювала за цивільно-правовими
договорами на приватному підприємстві
«Чортківсир» виконуючи роботу
менеджера по заготівлі молока,
заготівельника молока. До її обов'язків
входило, зокрема, закуповування молока
в населення сіл Жабинці і Сокиринці
Чемеровецького району, а також
проведення розрахунків за закуплене
молоко та дотації із здавачами молока
за кожний місяць на підставі договору
доручення № Г 01/05 від 11 травня 2011 року.
Діючи в інтересах відповідача, вона
добросовісно та в повному обсязі
виконувала свої зобов'язання за
договорами, однак останнім кошти на
оплату та дотацію за молоко їй не
видавались, що призвело до виникнення
значної суми заборгованості перед нею.
Проте, підприємство всіляко зволікає з
поверненням їй коштів, виплачених
здавачам молока за продукцію
відвантажену підприємству, мотивуючи
таке зволікання то відсутністю
готівкових коштів в касі підприємства,
то скрутним фінансовим становищем, то
відсутністю на місці окремих посадових
осіб підприємства. Неодноразові усні
її вимоги про повернення коштів
виплачених за здане молоко, а також
виплати винагороди за договорами
відповідач не задовольнив, а за
результатами останнього такого
звернення до керівництва підприємства
їй було повідомлено, що ніякої
заборгованості перед нею у
підприємства немає.

Посилаючись на вищенаведене, в
позовній заяві позивачка просить
стягнути з приватного підприємства
«Чортківсир» заборгованість, що
виникла в зв'язку з виплатою здавачам
молока коштів на оплату та дотацію за
молоко в інтересах приватного
підприємства «Чортківсир» на підставі
договору доручення № Г 01/05 від 11 травня
2011 року.

В судовому засіданні позивачка та
її представник позовні вимоги
підтримують, просять їх задовольнити.

Представник відповідача
Садовський М.Д. позов не визнає,
посилаючись на його безпідставність та
необґрунтованість. Вважає позовні
вимоги позивачки надуманими й
бездоказовими, які зовсім не
ґрунтуються та не відповідають умовам
договору доручення № Г 01/05 від 11 травня
2011 року, а тому просить з цих мотивів в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідка, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
мотивів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11
Цивільного процесуального кодексу
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з вищенаведеного
принципу диспозитивності цивільного
судочинства, при вирішенні даного
спору між сторонами суд зазначає
наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1000 Цивільного
кодексу України за договором доручення
одна сторона (повірений) зобов'язується
вчинити від імені та за рахунок другої
сторони (довірителя) певні юридичні
дії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1004
зазначеного Кодексу повірений
зобов'язаний вчиняти дії відповідно до
змісту даного йому доручення.

Судом встановлено, що 11 травня 2011
року між сторонами було укладено
договір доручення № Г 01/05, згідно п. 1.1
якого довіритель (приватне
підприємство "Чортківсир") доручає, а
повірений (позивачка ОСОБА_1) бере на
себе зобов'язання здійснювати
розрахунки за закуплене молоко та
дотацію від особистих підсобних
господарств населення, надалі "Здавачі
молока", від імені та за рахунок
довірителя.

Таким чином, згідно
вищенаведеного договору доручення
позивачка зобов'язана була вчинити
певні юридичні дії від імені та за
рахунок приватного підприємства
"Чортківсир", а саме: здійснити
розрахунки за закуплене молоко та
дотацію від особистих підсобних
господарств населення від імені та
рахунок підприємства.

Пунктом 2.1 вищезазначеного
Договору визначено обов'язки позивачки
як повіреного. Так, згідно цього пункту
вона була зобов'язана:

а) проводити розрахунки за
закуплене молоко та дотації із
«Здавачами "молока» за кожний
відповідний розрахунковий період
(місяць);

б) отримати кошти на оплату та
дотацію за закуплене молоко від
«Здавачів молока» готівкою
безпосередньо з каси довірителя по
видаткових касових ордерах;

в) видати отримані кошти на оплату
та дотацію за молоко «Здавачам молока»
по приймально-розрахунковій відомості
в залежності від кількості зданого
ними молока;

г) прозвітувати довірителю про
видачу коштів на оплату та дотацію
«Здавачам молока» протягом десяти
днів.

д) повірений» в повному обсязі
несе матеріальну відповідальність за
збереження грошових коштів на
оплату та дотацію за закуплене
молоко, переданих йому довірителем.

Обов'язки довірителя згідно з
умовами цього договору визначені в п. 3.1
і передбачали такі його зобов'язання:

а) видати повіреному кошти на
оплату та дотацію за молоко по окремих
видаткових касових ордерах;

б) прийняти від повіреного звіт
про виконання доручення, використання
коштів на оплату та дотацію за молоко.

Вищенаведеними умовами Договору
не передбачався обов'язок позивачки
проводити розрахунок із "Здавачами
молока" за власні кошти, а тому її
посилання на те, що вона таким способом
проводила розрахунки, не ґрунтуються
на вищезазначеному Договорі доручення,
а тому до уваги судом не приймаються.
Крім цього, в судовому засіданні
позивачка не довела відповідними та
належними доказами те, що вона
проводила такі розрахунки за власні
кошти. За умовами Договору позивачка
була зобов'язана виплати лише ті кошти
за здане молоко, які вона отримувала
від підприємства.

Крім цього, умовами
вищезазначеного Договору доручення не
було передбачено виплату позивачці
будь-якої винагороди. Виплата
позивачці винагороди передбачалась
іншими цивільно-правовими договорами
(№ А 01/05 від 11 травня 2011 року, № А3/10 від 4
липня 2012 року), які не є предметом
даного спору.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 підтвердив, що він 9-10 числа
кожного місяця привозив позивачці
гроші за молоко і вона розписувалася
про отримання грошей у видаткових
касових ордерах. Такі кошти їй були
видані повністю і підприємство не має
будь-яких заборгованостей за здане
молоко перед населенням, а тим більше
перед позивачкою особисто. Крім цього,
він зазначив, якби підприємство не
розрахувалося за молоко хоча би за
місяць, то люди припинили б здавати
молоко і таке неможливо, щоб близько
двох років люди здавали молоко, а
підприємство не проводило з ними
повний розрахунок.

Такі обставини також
підтверджуються копіями видаткових
касових ордерів, які були досліджені
під час судового розгляду даної справи.

Також згідно довідки
Сокиринецької сільської ради
Чемеровецького району Хмельницької
області № 306 від 29 листопада 2013 року
приватне підприємство "Чортківсир" на
території сільської ради проводить
заготівлю молока від населення з 2003
року. В період за 2011, 2012 роки і на даний
час заяв, скарг від населення про не
проведення розрахунків за здане молоко
ПП "Чортківсир" в сільську раду не
поступало.

Також довідкою Жабинецької
сільської ради Чемеровецького району
Хмельницької області № 297 від 29
листопада 2013 року підтверджується, що
приватне підприємство "Чортківсир" на
території сільської ради проводило
заготівлю молока від населення з 2010
року. В період за 2011, 2012, 2013 роки заяв,
скарг від населення про те, що ПП
"Чортківсир" не розраховується за здане
молоко в сільську раду не поступало.

Таким чином, судом не встановлено
правових підстав для стягнення з
приватного підприємства "Чортківсир" в
користь позивачки коштів у вигляді
заборгованості на оплату та дотацію за
молоко на підставі договору доручення
№ Г 01/05 від 11 травня 2011 року, а тому в
позові позивачки слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1000, 1004 Цивільного
кодексу України, Договором доручення №
Г 01/05 від 11 травня 2011 року, ст.ст. 10, 11, 61,
213, 215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити за безпідставністю в
позові ОСОБА_1 до приватного
підприємства "Чортківсир" про
стягнення заборгованості за договором
доручення.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги апеляційному суду
Тернопільської області через
Чортківський районний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: В. І. Парфенюк