Номер провадження: 22-ц/785/6275/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Комаровської Н.В.,
Гончаренко В.М.

з участю секретаря - Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення,
визначення порядку користування
квартирою та встановлення розміру
витрат на утримання квартири, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 17 липня 2013 року, -

встановила:

У лютому 2012 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом вселення,
визначення порядку користування
квартирою та встановлення розміру
витрат на утримання квартири і в
обґрунтовування вимог посилався на те,
що сторони є власниками у рівних
частках двокімнатної квартири АДРЕСА_1.
У квартирі проживає ОСОБА_3 із
чоловіком та двома дітьми, а мати
сторін ОСОБА_4 постійно проживає у м.
Вінниці. Відповідачі перешкоджають
йому користуватись належною частиною
квартири.

Позивач просив:

- вселити його в квартиру АДРЕСА_1.

- виділити йому у користування кімнату
площею 11,3 кв.м., відповідачам кімнату
площею 18,2 кв. м., а розмір витрат на
утримання квартири розподілити таким
чином: він сплачує 40 %, а відповідачі 60%.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 17 липня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 1 жовтня 2013 року,
позов задоволено частково.

Вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.
Встановлено порядок користування
вказаною квартирою між співвласниками
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме: ОСОБА_2
та ОСОБА_3 виділено у користування жилу
кімнату площею 18,2 кв.м., ОСОБА_4 жилу
кімнату площею 11,3 кв. м., у загальному
користуванні сторін залишено кухню
площею 8,8 кв. м., коридор 7,5 кв. м.,
вбудовану шафу 0,6 кв. м., ванну кімнату
2,6 кв. м., вбиральню 1,3 кв. м., балкон 0,9
кв. м. Розмір витрат із утримання
зазначеної квартири встановлено у
рівних частках по 1/3 частині витрат між
співвласниками ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 09.04.2014 року ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
01.10.2013 року скасовано та справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду змінити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази у справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню , а рішення суду
першої інстанції скасуванню в частині
встановлення порядку користування
квартирою ,встановлення розміру витрат
на утримання квартири та в частині
розподілу судових витрат , з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції частково
задовольняючи позов ОСОБА_2 та
встановлюючи порядок користування
спірною квартирою виходив з того, що
поділ квартири між трьома її
співвласниками неможливий, а тому
визначив порядок користування
квартирою з урахуванням прав та
інтересів усіх співвласників та
встановив розмір витрат сторін на
утримання квартири.

Проте з такими висновками
повністю погодитися не можна .

Згідно із ч.ч.1,3 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Із положень ст. 358 ЦК України
випливає, що надання співвласнику в
користування частини майна має
ґрунтуватися на встановленні
відповідності між розміром частки
співвласника в праві спільної
власності та часткою того майна,
надання якого в користування вимагає
такий співвласник. За домовленістю
співвласників може бути допущено
відступ від засад відповідності між
розміром частки в праві та розміром
частки в майні.

Частиною 1 статті 391 ЦК України
визначено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Судом першої інстанції встановлено ,
що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
співвласниками спірної двокімнатної
квартири у рівних частках на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№ 452 від 20 вересня 1993 року, виданого
правлінням Чорноморського морського
пароплавства, відповідно до Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» (а.с. 46).

Відповідно до технічного паспорту
квартира складається з двох кімнат
площею 18,2 кв. м. та 11,3 кв. м., загальною
площею 50,3 кв. м. (а.с. 47-50).

З матеріалів справи вбачається ,що із
2003 року ОСОБА_3 проживає у вказаній
квартирі з чоловіком та двома дітьми,
2004 року та 2011 року народження,
самостійно несе всі витрати з
утримання квартири та сплачує
комунальні послуги. ОСОБА_4 постійно
проживає в м.Вінниця, у спірну квартиру
приїжджає періодично та проживає у
спірній квартирі у кімнаті площею 11,3
кв.м. Із 2004 року ОСОБА_2 не проживає у
спірній квартирі у зв'язку із
проживанням зі своєю родиною на іншій
жилій площі.

З пояснень сторін ,наданих ними в суді
апеляційної інстанції колегією суддів
встановлено, що між сторонами не
склався певний порядок користування
приміщенням квартири ,оскільки в
різний час ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживали
в різних місцях та останній час
позивач проживає за іншою адресою з
сім'єю . До залишення позивачем спірної
квартири , позивач користувався
кімнатою площею 11,3 кв.м.

Відповідно до висновку № 5880 судової
будівельно-технічної експертизи від 26
квітня 2013 року поділити спірну
квартиру на три ізольовані частини
неможливо (а.с.64-67).

Позивач ОСОБА_2 звертався до
правоохоронних органів з заявами щодо
неправомірних дій ОСОБА_3 по створенню
перешкод у користуванні спірною
квартирою, що підтверджується
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи (а.с.44).

Суд першої інстанції вірно вселив
позивача у спірну квартиру , оскільки
позивач є власником 13 частини спірної
квартири та відповідно до ст. 358 ЦК
України має право на користування
своєю часткою у спільному майні та
рішення суду в цій частині не
оскаржується.

Суд першої інстанції встановлюючи
порядок користування спірною
квартирою не звернув уваги на те,що
позивач та відповідач ОСОБА_3 є
особами різної статті та відповідач
ОСОБА_4 постійно проживає за іншою
адресою та має інше постійне місце
проживання , до спірної квартири
приїжджає іноді.

Позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 іншого
житла не мають.

Колегія суддів з врахуванням
інтересів сторін , з врахуванням того
,що між сторонами не склався певний
порядок користування приміщенням
спірної квартири , з врахуванням
рівності часток сторін у спільному
майні, з врахуванням того,що відповідач
ОСОБА_4 є однієї статі з відповідачем
ОСОБА_3, та відповідач ОСОБА_4 проживає
за іншою адресою у спірній квартирі
постійно не проживає, з врахуванням
того ,що поділити квартиру на три
ізольовані частини неможливо, вважає
можливим та необхідним встановити
наступний порядок користування
вказаною квартирою між співвласниками
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме:
виділити ОСОБА_2 у користування жилу
кімнату площею 11,3 кв. м. , ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 з двома малолітніми дітьми
ОСОБА_5 2004 року народження і ОСОБА_6 2011
року народження виділити у
користування жилу кімнату площею 18,2
кв.м., , у загальному користуванні
сторін залишити кухню площею 8,8 кв. м.,
коридор 7,5 кв. м., вбудовану шафу 0,6 кв.
м., ванну кімнату 2,6 кв. м., вбиральню 1,3
кв. м., балкон 0,9 кв. м.

Позивач звертаючись до суду з позовом
та заявляючи позовні вимоги про
розподіл витрат по утриманню спірної
квартири посилався як на підставу
позовних вимог на те, що у майбутньому
між ним та відповідачкою виникне спір.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених,невизнаних або оспорюваних
прав,свобод чи інтересів,що виникають
із цивільних, житлових ,земельних,
сімейних ,трудових правовідносин.

Згідно із ст. 360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Суд першої інстанції помилково
задовольнив позовні вимоги позивача
щодо розподілу витрат на утримання
квартири , оскільки матеріали справи не
містять ,а позивачем не надані докази
наявності спору між сторонами з
приводу розподілу витрат по утриманню
спільного майна.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1
ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню , а рішення суду першої
інстанції скасуванню в частині
встановлення порядку користування
квартирою , встановлення розміру
витрат на утримання квартири,
розподілу судовий витрат, в решті
рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню в рівних частках
судові витрати ,понесені позивачем при
сплаті судового збору при зверненні до
суду з позовом у розмірі 107 грн.30 коп.,
витрат по забезпеченні доказів у
розмірі 107 грн.30 коп., сплату судового
збору при принесенні апеляційної
скарги у розмірі 53 грн. 36 коп та
касаційної скарги у розмірі 114 грн. 70
коп. , витрат по оплаті судової
експертизи у розмірі 2121 грн.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 17 липня 2013 року скасувати в
частині задоволених позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3,ОСОБА_4 про
встановлення порядку користування
квартирою , встановлення розміру
витрат на утримання квартири та в
частині стягнення судових витрат і в
цій частині ухвалити нове рішення.

Встановити порядок користування
квартирою, розташованою за адресою
АДРЕСА_1, між співвласниками ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме: виділити
ОСОБА_2 у користування жилу кімнату
площею 11,3 кв. м. , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з
двома малолітніми дітьми ОСОБА_5 2004
року народження і ОСОБА_6 2011 року
народження виділити у користування
жилу кімнату площею 18,2 кв.м., , у
загальному користуванні сторін
залишити кухню площею 8,8 кв. м., коридор
7,5 кв. м., вбудовану шафу 0,6 кв. м., ванну
кімнату 2,6 кв. м., вбиральню 1,3 кв. м.,
балкон 0,9 кв. м.

В решті позову відмовити.

В решті рішення залишити без змін

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати у розмірі 1251 грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
судові витрати у розмірі 1251 грн. 83 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

Н.В. Комаровська

В.М.Гончаренко