Справа № 183/5186/14
№ 2/183/3387/14
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Березюк В.В.,
при секретарі Тен І.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, -
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3
звернувся до Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області з позовом до ОСОБА_2, в якому
просить стягнути з відповідача суму
матеріального збитку у розмірі 113 805,82
грн., та суму моральної шкоди у розмірі 5
000,00 грн., а також судові витрати по
справі.
В обґрунтування свого позову позивач
зазначає, що 02.06.2014 року о 15.50 годині в
м.Дніпропетровську на мосту № 2 з боку
вулиці Плеханова відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участі
транспортних засобів автомобіля
«Мерседес», д/н НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_1 та автомобіля «ВАЗ», д/н
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 ДТП
відбулась в результаті порушення
відповідачем Правил дорожнього руху,
яке було кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, а
саме відповідач здійснив наїзд на
автомобіль позивача, який зупинився
попереду, на смузі його руху, чим
спричинив пошкодження транспортного
засобу позивача. Відповідач вину у
скоєні правопорушення визнав.
Згідно з висновками експертного
дослідження № 112/14 від 24.06.2014 року, з
урахуванням калькуляції витрат, що
складена СТО ПП «Віктор та сини»,
загальна сума витрат на ремонт
автомобіля позивача складає 85 628,45 грн.
Окрім цього, експертизою встановлено
розмір втрати товарної вартості
автомобіля позивача внаслідок ДТП, яка
становить 27 377,37 грн. Також, позивач
поніс витрати за надані послуги
автотоварознавця за проведення
експертизи у розмірі 800,00 грн., а тому
загальна сума матеріальних збитків
складає 113 805,82 грн.
Крім того, у зв'язку з вищевикладеним
ДТП позивач зазнав сильних душевних
страждань і переживань, у зв'язку з чим,
просить також відшкодувати йому
заподіяну протиправними діями
відповідача моральну шкоду.
За таких обставин, позивач вимушений
звернутися з даним позовом до суду за
захистом своїх порушених прав.
В судове засідання позивач не з'явився,
його представник ОСОБА_3 надав суду
заяву про розгляд справи у свою
відсутність, позов підтримав, просив
його задовольнити, не заперечував
проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином,
про що свідчить конверт, який
направлявся йому за адресою
реєстрації, причина неявки суду не
відома, тому суд, з погодження позивача,
відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України,
провів заочний розгляд справи.
У зв'язку з тим, що сторони в судове
засідання не з'явилися, на підставі
ст.197 ЦПК України, фіксування судового
процесу технічними засобами не
Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного висновку.
Відповідно до змісту постанови
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 18.07.2014
року, 02.06.2014 року о 15.50 годині в
м.Дніпропетровську на мосту № 2 з боку
вулиці Плеханова відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участі
транспортних засобів автомобіля
«Мерседес», д/н НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_1 та автомобіля «ВАЗ», д/н
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 ДТП
відбулась в результаті порушення
відповідачем Правил дорожнього руху,
яке було кваліфіковано за ст. 124 та 122-4
КУпАП, а саме відповідач здійснив наїзд
на автомобіль позивача, який зупинився
попереду, на смузі його руху, чим
спричинив пошкодження транспортного
засобу позивача. Винним у скоєні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, визнано ОСОБА_2 (а.с.7).
Факт даного ДТП підтверджується також
довідкою ГДН № 004516 виданою сектором
оформлення матеріалів ВДАІ з
обслуговування м. Дніпропетровськ
ГУМВС України в Дніпропетровській
Суду надано висновок експертного
дослідження № 112/14 від 24.06.2014 року, яке
було проведено експертом Пилипенко
А.І., який має кваліфікацію судового
експерта-автотоварознавца (свідоцтво
Міністерства юстиції України НОМЕР_3
від 27.05.1999 року,) та діючого на підставі
п.6 ст. 13 Закону України «Про судову
експертизу», згідно якого, з
урахуванням калькуляції витрат, що
складена СТО ПП «Віктор та сини»
(регіональний дилер Daimler AG у м.
Дніпропетровськ), загальна сума витрат
на ремонт автомобіля «Мерседес», д/н
НОМЕР_1, складає 85 628,45 грн. з урахуванням
ПДВ (а.с.10-44, 46).
Окрім цього, експертизою № 112/14 від
24.06.2014 року встановлено розмір втрати
товарної вартості автомобіля
«Мерседес», д/н НОМЕР_1, внаслідок ДТП,
яка становить 27 377,37 грн.
Суду надано також квитанцію до
прибуткового касового ордеру № 112 від
24.06.2014 року, згідно якої ОСОБА_1 сплатив
за надані послуги автотоварознавця за
проведення експертизи кошти у розмірі
800,00 грн. (а.с.47).
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування, а тому
збитками є витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
Виходячи з положень ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом. При цьому, п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" від 27.03.92 № 6
встановлено, що джерелом підвищеної
небезпеки належить визнавати будь-яку
діяльність, здійснення якої створює
підвищену імовірність заподіяння
шкоди через неможливість контролю за
нею людини, а також діяльність по
використанню, транспортуванню,
зберіганню предметів, речовин і інших
об'єктів виробничого, господарського
чи іншого призначення, які мають такі ж
властивості. Майнова відповідальність
за шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому
їх використанні, так і при мимовільному
прояву їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного руху
автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична або
фізична особа, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Зважаючи на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що належним
відповідачем по справі є саме ОСОБА_2,
чия вина у скоєнні правопорушення, яке
завдало збитки ОСОБА_1, доведена
постановою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18.07.2014 року по справі про
адміністративні правопорушення, яка є
обов'язковою для суду на підставі ч. 4
ст. 61 ЦПК України, яка встановлює, що
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Отже, з огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що позов в
частині стягнення матеріальної шкоди
обґрунтований і підлягає задоволенню,
з відповідача слід стягнути суму
матеріального збитку у розмірі 113 805,82
грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає в душевних
стражданнях, яких особа зазнала у
зв'язку із знищенням чи пошкодженням
майна і відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
спричинена фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
або бездіяльністю відшкодовується
особою, що її спричинила.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для її відшкодування, а також
з урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

З'ясувавши вказані обставини при
вирішенні дійсного спору суд прийшов
до висновку про наявність моральної
шкоди, що була нанесена позивачу, а
саме, у вигляді душевних страждань, які
пережив останній, у зв'язку з
вищевказаними подіями.

При вирішенні питання про
відшкодування моральної шкоди суд
також керується постановами Пленуму
Верховного суду України від 31.03.1995 року
№ 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

З урахуванням обставин справи суд,
виходячи з принципів розумності та
справедливості вважає, що діями
відповідача позивачу дійсно була
спричинена моральна шкода, яка
виразилась в душевних переживаннях,
стражданнях, емоційному стресі, адже
позивач потрапивши у ДТП пережив
значний нервовий стрес, який перш за
все, випливав із самого факту ДТП, тобто
пошкодження його автомобіля, вартість
якого становить значних коштів, а тому
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
спричинену моральну шкоду, однак у
меншому розмірі, з урахуванням
характеру та обсягу страждань, які
зазнав позивач, їх тривалості, і вважає
за необхідне стягнути з відповідача
суму, у розмірі 1 000 грн., що є достатньою
у даній спірній ситуації.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача слід стягнути сплачені ним
судові витрати, пропорційно до
задоволених позовних вимог, які
складаються з судового збору у розмірі
1 179,61 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.
10, 60, 88, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, суму
матеріального збитку у розмірі 113 805,82
грн., та суму моральної шкоди у розмірі 1
000,00 грн., а також сплачений судовий збір
у розмірі 1 179,61 грн., а всього на суму 117
985 грн. 43 коп. (сто сімнадцять тисяч
дев'ятсот вісімдесят п'ять гривень,
сорок три копійки).

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з моменту отримання ним
копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд в
десятиденний термін після його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутніми в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.Березюк