Провадження № 252183814
З А О Ч Н Е Р І Ш Е
27 січня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря - Лукашкіної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
Моторно-транспортного (страхового)
бюро України, третя особа - ОСОБА_2 про
стягнення страхового відшкодування, -
До Малиновського районного суду
міста Одеси звернувся позивач з
позовом до відповідача про стягнення
страхового відшкодування.
На підтвердження свої позовних
вимог, позивач ОСОБА_1 посилався на те,
що 04 січня 2013 року о 18 год. 48 хвилин
водій ОСОБА_2, внаслідок порушення
правил дорожнього руху, вчинив
зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі
отримали механічні ушкодження.
Постановою Приморського районного
суду м.Одеси від 25.04.2013 р. ОСОБА_2
визнаний винним у здійснення
адміністративного правопорушення.
Відповідно до звіту №98-01-13 про
визначення матеріальної шкоди,
ЗНГ, д/н НОМЕР_2, станом на 23.01.2013р. був
визначений розмір матеріальної шкоди,
ЗНГ у результаті пошкодження при ДТП, у
Оскільки, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 не була
застрахована, позивач звернувся до
Моторно (транспортного) страхового
бюро України із заявою та необхідними
документами та просив виплатити йому
страхове відшкодування, однак Моторно
(транспортне) страхове бюро України
своїм листом від 13.09.2013р. йому відмовило
в такій виплаті посилаючись на п. 19.2 ст.
19 Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», в якому вказало,
що якщо забезпечений транспортний
засіб відчужується і власник не подав
заяву про припинення договору
страхування, договір припиняється з
дня відчуження такого транспортного
засобу. Згідно інформації отриманою
від Центру безпеки дорожнього руху та
автоматизованих систем ЦБДР та АС,
транспортний засіб ВАЗ з номерним
знаком НОМЕР_2 було відчужено (продано),
тому договір обов'язкового страхування
(поліс № АВ/3424318) припинив свою дію з
дати відчуження (продажу)
забезпеченого ТЗ і на момент ДТП, що
сталася 04.01.2013р. не діяв.
Не погодившись із вказаним, позивач
просив стягнути з Моторно
(транспортного) страхового бюро
України на його користь в якості
страхового відшкодування 17 532,23 грн.
Позивач зазначає, що п. 19.2 ст. 19 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», на який посилається
відповідач виключено на підставі
Закону № 5090-VI (5090-17) від 05.07.2012р. «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», тобто на час заподіяння
шкоди, вказаний відповідачем пункт
Закону не діяв. Крім того, позивач
зазначив, що поліс № АВ/3424318
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів був укладений ОСОБА_1 у
випуску, номер кузова, шасі, рами
НОМЕР_5, номерний знак НОМЕР_2. На день
ДТП власником вказаного автомобілю був
також позивач, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу за НОМЕР_6 від
03.11.2012р. Тому посилання відповідача на
відчуження автомобіля є
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив їх задовольнити, проти
ухвалення заочного рішення суду не
заперечує. Представник
відповідача МТСБ України в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи судом повідомлені
належним чином, причина неявки суду не
відома. Третя особа ОСОБА_2 в
судовому засіданні залишив розгляд
справи на розсуд суду.
ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе,
зі згоди позивача, розглянути позов за
відсутністю представника відповідача
МТСБ України та ухвалити по справі
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
ст.1166 Цивільного кодексу України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ст. 1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням,
зберіганням хімічних, радіоактивних,
вибухо- і вогненебезпечних та інших
речовин, утриманням диких звірів,
службових собак та собак бійцівських
порід тощо, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб. Шкода,
завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 04.01.2013р. о 18.48 год.
сталася дорожньо-транспортна пригода
між автомобілем ВАЗ-21099, д/н НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_1 та автомобілем
ВАЗ -2105, д/н НОМЕР_7 під керуванням водія
ОСОБА_2 Постановою Приморського
районного суду м.Одеси від 25.04.2013р.
ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

04.01.2013р. на момент
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль ВАЗ 21099, 1998 року випуску,
номер кузова, шасі, рами НОМЕР_5,
номерний знак НОМЕР_2 зареєстрований за
позивачем ОСОБА_1, відповідно до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу за НОМЕР_6 від
03.11.2012р.
Згідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/3424318 від
05.06.2012р. вбачається, що позивач
застрахував автомобіль ВАЗ 21099
номерний знак НОМЕР_2 у ПрАТ «СК
«Інкомстрах».

Третя особа - ОСОБА_2 не застрахував
автомобіль ВАЗ -2105, д/н НОМЕР_7. У
ОСОБА_2, який скоїв ДТП, поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідально сті
відсутній, що ним не заперечувалося.

Відповідно до вимог підпункту «А»
пункту 41.1 ст.41 Закону України «Про
обов'язкове стра хування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних засобів» МТСБУ за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі. Згідно п.1.7 ст.1
вказаного закону забезпечений
транспортний засіб - транспортний
засіб, зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, за
умови його експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Позивач, встановивши, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 не була застрахована, звернувся
до Мотор ного (транспортного)
страхового бюро України з відповідною
заявою від 14.05.2013р.

Листом від 13.09.2013р. МТСБУ відмовило у
виплаті страхового відшкодування
посилаючись на п. 19.2 ст. 19 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» згідно до якої, якщо
забезпечений транспортний засіб
відчужується і власник не подав заяву
про припинення договору страхування,
договір припиняється з дня відчуження
такого транспортного засобу. Згідно
інформації отриманої від Центру
безпеки дорожнього руху та
автоматизованих систем (ЦБДР та АС)
транспортний засіб ВАЗ з номерним
знаком НОМЕР_2 було відчужено (продано),
тому договір обов'язкового страхування
(поліс № АВ/3424318) припинив свою дію з
дати відчуження (продажу)
забезпеченого ТЗ і на момент ДТП, що
сталася 04.01.2013р. не діяв. З огляду на
зазначене вище, МТСБУ не вбачає
правових підстав для відшкодування
заподіяної позивачу шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.997 ЦК України
договір страхування припиняється у
випадках, встановлених договором та
законом.

Судом встановлено, що п. 19.2 ст. 19 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», на який посилається
відповідач, виключено на підставі
Закону № 5090-VI (5090-17) від 05.07.2012р. «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», тобто на час заподіяння
шкоди, вказаний відповідачем пункт
Закону не діяв. Крім того, відповідно до
п.п.20-1.2, 20-1.2 ст. 20-1 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі зміни власника
забезпеченого транспортного засобу
договір страхування зберігає чинність
до закінчення строку його дії. У разі
відчуження забезпеченого
транспортного засобу права та
обов'язки страхувальника переходять до
особи, яка прийняла такий транспортний
засіб у свою власність.

Вбачається, що поліс № АВ/3424318
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів був укладений ОСОБА_1 у
відношенні автомобіля ВАЗ 21099, 1998 року
випуску, номер кузова, шасі, рами
НОМЕР_5, номерний знак НОМЕР_2.

Як пояснив позивач в судовому
засіданні, він став власником
автомобіля ВАЗ 21099, 1998 року випуску,
номер кузова, шасі, рами НОМЕР_5,
номерний знак НОМЕР_2 з 03.11.2012р., що
підтверджується копією технічного
паспорта на вказаний автомобіль. До
02.11.2012р. власником автомобіля ВАЗ 21099,
1998 року випуску, номер кузова, шасі,
рами НОМЕР_5 держ.номер НОМЕР_2 був
ОСОБА_3 У зв»язку з тим, що ОСОБА_3
продав автомобіль ВАЗ 21099, 1998 року
випуску, номер кузова, шасі, рами НОМЕР_5
держ.номер НОМЕР_2 позивачу, цей
автомобіль було зареєстровано в УДАІ
УМВС України в Одеській області під
державним номером НОМЕР_2.

Листом УДАІ ГУМВС України в Одеській
області від 27.12.2013р. повідомлено, що
згідно бази даних НАІС, РІІС
«Автомобіль» центру №2 надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м.Одеси,
підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в
Одеській області, станом на 03.01.2014р.
автомобіль ВАЗ 21099, державний номер
НОМЕР_2, який був зареєстрований за
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був знятий з
обліку 02.11.2012р. Вищевказаний автомобіль
був зареєстрований 03.11.2012р., державний
знак НОМЕР_2 за ОСОБА_1, 03.07.1971р.

Таким чином суд встановив, що внаслідок
відчуження автомобіля ВАЗ 21099, 1998 року
випуску, номер кузова, шасі, рами НОМЕР_5
держ.номер НОМЕР_2, його державний
номер змінився на НОМЕР_2.

Відповідно до Звіту № 98-01-13,
виготовленого оцінювачем ОСОБА_4, який
має кваліфікаційне свідоцтво
оцінювача, про визначення
матеріальної шкоди, заподіяної
власнику автомобіля ВАЗ 21099 ЗНГ,
реєстраційний № НОМЕР_2, станом на
23.01.2013р. був визначений розмір
матеріальної шкоди, заподіяної
позивачу у результаті пошкодження при
ДТП, у сумі 17 532,23 грн.

Суд зазначає, що представник МТСБУ в
судовому засіданні у разі незгоди із
зазначеною сумою, яку просить стягнути
позивач, міг заявити клопотання про
призначення судової автотоварознавчої
експертизи по визначенню розміру
матеріального збитку, заподіяного
позивачу, однак він своїм правом не
скористався, оскільки в судове
засідання, будучи належним чином
сповіщеним, не з»явився.
Таким
чином, суд прийшов до висновку про те,
що відповідач, маючи мав всі необхідні
докази для сплати позивачу страхового
відшкодування, неправомірно відмовив
позивачу у виплаті страхового
відшкодування в сумі 17 532,23 гривень.
Відповідно до ст.88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтвердженні судові
витрати.

За таких підстав суд вважає за
необхідне позов ОСОБА_1 до
Моторно-транспортного (страхового)
бюро України, третя особа - ОСОБА_2 про
стягнення страхового відшкодування
задовольнити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209,
212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 22, 997,
1166, 1187 ЦК України, Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Моторно-транспортного
(страхового) бюро України, третя особа -
ОСОБА_2 про стягнення страхового
відшкодування задовольнити в
повному обсязі.

Стягнути з Моторно-транспортного
(страхового) бюро України на користь
ОСОБА_1 17 532 (сімнадцять тисяч
п»ятосот тридцять дві) грн. 23 коп. та
судовий збір в сумі 229 (двісті двадцять
дев»ять) грн..40коп.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії заочного рішення, позивачем - в
загальному порядку.

ГОЛОВУЮЧИЙ
І.А.МАЗУН