Справа № 591/1473/14-ц
Провадження № 6/591/122/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2014 рокум. СумиЗарічний
райсуд м. Суми у складі: головуючого
судді Міліціанова Р.В., при секретарі
Бузовій Т.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Суми подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції Маландій
Д.П. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

07.03.2014 р. державний виконавець
звернувся до суду з поданням, в якому
просить обмежити у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2.

Свої вимоги державний виконавець
мотивує тим, що в провадженні відділу
перебуває виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 1805/9419
від 15.05.2013 р. виданий Зарічним районним
судом м. Суми, рішення суду не
виконується, тому вважає, що обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
може вплинути на хід виконавчих дій.

Суд, дослідивши докази по справі,
встановив наступне.

На виконанні в ВДВС Сумського МУЮ
перебуває виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 1805/9419
від 15.05.2013 р. виданий Зарічним районним
судом м. Суми і про стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 в сумі 54000 грн.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець має право у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
до виконання зобов'язань за рішенням.

Реалізація цих прав здійснюється
шляхом звернення до суду в порядку ст.
3771 ЦПК з поданням про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України, яка також визначає, що
суб'єктом звернення до суду є державний
виконавець.

Відповідно до Інструкції з організації
примусового виконання рішень, що
набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5,
подання державного виконавця повинно
містити, зокрема, підтвердження факту
ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань.

Однак, з наданого подання не
обґрунтовано, якими саме доказами
підтверджено факт ухилення боржника
від виконання судового рішення.

Ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12
Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб (Лист Верховного суду
України «Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України»).

Однак, матеріали справи не містять
доказів обставин умисного ухилення
ОСОБА_2 від виконання судового рішення.

Так, постанову про відкриття
виконавчого провадження, про арешт
майна не вручено, доказів повідомлення
про існування виконавчого провадження
суду не надано.

З наданих виконавцем матеріалів судом
встановлено, що у боржника наявні
грошові кошти, транспортні засоби,
доказів вчинення боржником заходів
щодо реалізації цього майна з метою
ухилися від виконання рішення суду не
надано.

Тому, існують альтернативні способи
виконання судового рішення.

Проникнення до житла особа є
винятковим заходом виконання судового
рішення, який може бути дозволено, якщо
вичерпано інші можливі заходи
примусової реалізації майна.

Конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України (частина перша
статті 64 Основного Закону України).
Кожному гарантується недоторканність
житла; не допускається проникнення до
житла чи до іншого володіння особи,
проведення в них огляду чи обшуку
інакше як за вмотивованим рішенням
суду (частини перша, друга статті 30
Конституції України).

Відповідно до статті 12 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, пункту 1
статті 17 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права 1966
року ніхто не може зазнавати
безпідставного посягання на
недоторканність свого житла. При
здійсненні своїх прав і свобод кожна
людина може зазнавати тільки таких
обмежень, які встановлені законом
виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року, стаття
18 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія
недоторканності житла не поширюється
на випадки, коли суспільні інтереси
вимагають правомірного обмеження прав
людини, зокрема для захисту прав і
законних інтересів інших членів
суспільства. Обмеження права особи на
недоторканність житла, яке визначено в
Конституції України і
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави в права
людини з метою забезпечення загального
блага.

Права і свободи людини і громадянина
захищаються судом, завданням якого є,
здійснюючи правосуддя на засадах
верховенства права, забезпечити
кожному право на справедливий суд та
повагу до інших прав і свобод,
гарантованих Конституцією і законами
України.

Отже, подання державного виконавця не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.24, 25, 31, 52 Закону України
«Про виконавче провадження», ст. 3771 ЦПК
України, суд -

УХВАЛИВ :

Подання старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
Маландій Д.П. про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України -
залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми.,
шляхом подачі апеляційної скарги в
п'ятиденний строк з дня її
проголошення. Для осіб, які не приймали
участі у судовому засіданні,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали
суду.

Суддя
Р.В. Міліціанов