Справа № 249/589/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 березня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

судді
Стріжакової Г.В.,

при секретарі
Долинській Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Шахтарська
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про визнання кредитного договору
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до відповідачів про визнання
кредитного договору недійсним. Свої
вимоги мотивував тим, що 23.09.2005 року
філією - Шахтарське відділення № 6687 ВАТ
«Державний ощадний банк України»
укладено кредитний договір № 7780763 з
ОСОБА_3 про надання кредиту в сумі
4800грн. Термін остаточного погашення
кредиту не пізніше 22.09.2007 року. Згідно
постанови Шахтарського міськрайонного
суду від 08.02.2013 року закрито
кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_2 у зв'язку із закінченням строків
давності. Цією постановою встановлено,
що ОСОБА_2 оформила на людей споживчі
кредити у філії - Шахтарське відділення
№ 6687 АТ «Ощадбанк» та отримала без їх
відома кошти. Рішенням Шахтарського
міськрайонного суду по справі №
249/1331/13-ц від 13.12.2013 року стягнуто з
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі
4130,00грн., заподіяну оформленням нею на
ОСОБА_1 споживчого кредиту № 7780763 від 23
вересня 2005 року, встановлено, що
фактично договори із зазначеними в
якості сторони особами позивачем не
укладалися.

Посилаючись на ч.3 ст.215, ч.1,2 ст.234 ЦК
України просить визнати недійсним
кредитний договір № 7780763 від 29.08.2005 року
між філією - Шахтарське відділення № 6687
ВАТ «Державний ощадний банк України»
та ОСОБА_1; стягнути з ОСОБА_2 на користь
позивача судові витрати за подачу
позовної заяви.

В заяві від 14.02.2014 року позивач
уточнивши позовні вимоги, зазначив, що
стягнути з ОСОБА_2 просить судовий збір
в сумі 243,60грн. за подачу цього позову
(а.с.19).

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та дату
слухання справи повідомлений належним
чином, надав до суду заяву згідно якої
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі та просив справу слухати за його
відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 судове засідання не
з'явився, про час та дату слухання
справи повідомлений належним чином,
надав заяву, в якій просить справу
розглянути у його відсутність, позовні
вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явились, про час та дату слухання
справи повідомлена належним чином, про
причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступні обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

В кредитному договорі № 7780763 від 23.09.2005
року, зазначено, що він укладений між
ВАТ «Державний ощадний банк України»
та ОСОБА_3 Згідно даного договору
ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 4800грн.,
який разом із процентами зобов'язався
повернути не пізніше 22.09.2007 року (а.с.4-5).

Постановою Шахтарського
міськрайонного суду від 08.02.2013 року, яка
набрала законної сили,встановлено, що
ОСОБА_2, перебуваючи на посаді
директора ТОВ «Мир», будучі посадовою
особою, в період з 22.07.2005 року по 23.09.2005
року, не маючи умислу на заволодіння
чужими грошовими коштами, надала до
Шахтарського відділення № 6687 ВАТ
«Ощадбанк» свідомо неправдиву
інформацію - довідки відносно ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які нібито
працюють у неї в товаристві та
отримують заробітну плату, та на
підставі вказаних документів оформила
на вищевказаних осіб споживчі кредити
на загальну суму 49 500 грн., яку і
отримала без відома останніх. Цією
постановою кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_2 закрито, ОСОБА_2
звільнено від кримінальної
відповідальності в зв'язку із
закінченням строків давності.

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 13.12.2013 року,
яке набрало законної сили, при розгляді
справи за позовом ВАТ «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_1,
ОСОБА_14, ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу за кредитним договором № 7780763 від
23.09.2005 року встановлено, що ОСОБА_2 був
оформлений споживчий кредит на ОСОБА_1,
останній зазначений договір не
укладав, грошові кошти по вказаному
кредиту не отримував, ОСОБА_14
поручителем по даному договору не
виступав. (а.с.10-11).

Згідно із ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу; якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач посилається на ч.1,2 ст.234 ЦК
України, згідно яких фіктивним є
правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
п.24 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»для
визнання правочину фіктивним
необхідно встановити наявність умислу
всіх сторін правочину.

Позивачем не доведено і в судовому
засіданні не встановлено доказів
наявності у відповідача умислу на
укладення даного правочину взагалі,
оскільки ним даний договір не
укладався.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
абз. 4 п. 8 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» встановивши, що договір є
неукладеним, суд відмовляє в
задоволенні позову про визнання
правочину недійсним. Наслідки
недійсності правочину не
застосовуються до правочину, який не
вчинено.

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_1 кредитний договір № 7780763 від
23.09.2005 року із ВАТ «Державний ощадний
банк України» не укладав, відповідач
ОСОБА_2 також даний договір не укладала,
а тому відсутні підстави для визнання
недійсним неукладеного договору, у
задоволенні позову необхідно
відмовити.

У зв'язку із відмовою у позові судові
витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України
відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про визнання кредитного договору №
7780763 від 29.08.2005 року між філією -
Шахтарське відділення № 6687 ВАТ
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_1 недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Г.В. Стріжакова