МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/1887/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м.
Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення частки
та визнання права власності, та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання права власності на частку
квартири,

встановив:

В серпні 2013р. ОСОБА_2 звернувся до суду
із зазначеним позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, посилаючись на те, що йому разом
з відповідачами належить на праві
власності квартира АДРЕСА_1. Позивач
зазначав, що вказана квартира до 2004р.
належана на праві спільної сумісної
власності йому, ОСОБА_2, його сестрі
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Їх право
власності було зареєстровано в КП
«ОМБТІ та РОН», але при цьому їх частки
у праві власності на вказану квартиру
визначені не були. При житті ОСОБА_5
оформив заповіт, яким все своє майно
заповідав ОСОБА_3, а ОСОБА_6 оформила
заповіт, яким все своє майно заповідала
ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 помер. Після його
смерті відкрилася спадщина за
заповітом у вигляді частки вказаної
вище квартири, яка належала йому на
праві спільної сумісної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 15.03.1994р. Рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 12.05.2005р. за ОСОБА_3 було визнано
право власності в порядку спадкування
за заповітом на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6, померла. Після її
смерті відкрилася спадщина за
заповітом у вигляді частки вказаної
вище квартири, яка належала їй на праві
спільної сумісної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 15.03.1994р. Спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_6, прийняв
ОСОБА_4, який отримав свідоцтво про
право на спадщину за заповітом від
04.10.2011р.

Позивач стверджував, що оскільки його
частка у праві власності на спірну
квартиру не визначена, то він не має
можливості нею розпорядитися.
Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд припинити право
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, визначити йому 1/4
частину квартириАДРЕСА_1, визначити
ОСОБА_3 1/2 частину вказаної вище
квартири, та ОСОБА_4 - 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1.

Позивач неодноразово змінював позовні
вимоги та остаточно просив суд визнати
за ним право власності на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1, яка була отримана їм
у власність у порядку приватизації
(а.с.87).

02.11.2013р. ОСОБА_3 звернулася до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
визнання за нею права власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, посилаючись
на те, що їй разом зі ОСОБА_2, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 вказана вище квартира належала
на праві спільної сумісної власності,
без визначення часток у праві
власності. Їх право власності було
зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН».

Зазначала, що за рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 12.05.2005р. за нею було визнано право
власності в порядку спадкування за
заповітом на1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 Після
смерті ОСОБА_6, її частка квартири була
успадкована ОСОБА_4

Стверджувала, що оскільки її частка у
праві власності на спірну квартиру не
визначена, то вона не має можливості
нею розпорядитися. Посилаючись на
вказані обставини, ОСОБА_3 просила суд,
визначити за нею право власності на 1/4
квартири АДРЕСА_1, яка була отримана у
власність в порядку приватизації
(а.с.82-83).

Позивач за первісним позовом, та
відповідач за зустрічним позовом та
його представник, діюча за ордером від
16.10.2013р. та угодою від 16.10.2013р. в судове
засідання не з'явилися, надали до суду
заяву, якою підтримали змінені позовні
вимоги та просили їх задовольнити та
слухати справу в їх відсутність. Не
заперечували проти задоволення
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3
(а.с.67,68,94).

Відповідачка ОСОБА_3 за первісним
позовом та позивачка за зустрічним
позовом в судове засідання не
з'явилася, надала до суду заяву, якою
підтримала зустрічні позовні вимоги та
просила суд їх задовольнити та слухати
справу в її відсутність. Не
заперечувала проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 (а.с.95).

Відповідач ОСОБА_4 за первісним позовом
в судове засідання не з'явився, про час
і місце слухання справи повідомлявся
належним чином, в порядку ст.74 ЦПК
України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши і оцінивши надані
докази в їх сукупності, вважає що
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання за ним права власності на
1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
1/4 частину АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які
виникли між сторонами, регулюються
главою 84 книги шостої ЦК України та
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду», тому при
винесенні рішення суд застосовує норми
матеріального права, якими регулюються
правовідносини, які виникли між
сторонами.

Матеріалами справи встановлено, що на
підставі Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» та розпорядження органу
приватизації від 15.03.1994р. №36094 ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була передана
в спільну сумісну власність квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 75,5 кв.м., що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 15.03.1994р., виданим
УЖКХ виконкому Одеської міської ради
народних депутатів № 36094 (а.с.9).

Вказане свідоцтво було видане
відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» на підставі розпорядження
органу приватизації від 15.03.1994р. №36094
(а.с.9).

Їх право власності було зареєстровано
в КП «ОМБТІ та РОН».

З матеріалів справи вбачається, що при
житті ОСОБА_5 оформив заповіт, яким все
своє майно заповідав ОСОБА_3, а ОСОБА_6
оформила заповіт, яким все своє майно
заповідала ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.22).

Після його смерті відкрилася спадщина
за заповітом на частку квартири
АДРЕСА_1, яка належала йому на праві
спільної сумісної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 15.03.1994р.

Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_3, яка
прийняла спадщину в установлений
законом строк (а.с.24).

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 12.05.2005р. за ОСОБА_3 було
визнано право власності в порядку
спадкування за заповітом на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1 (а.с.13).

Право власності ОСОБА_3 на 1/4 частину
спадкового майна було зареєстровано в
КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6, померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.23).

Після її смерті відкрилася спадщина за
заповітом у вигляді частки квартири
АДРЕСА_1, яка належала їй на праві
спільної сумісної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 15.03.1994р. (а.с.9).

Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_4,
який прийняв спадщину в установлений
законом строк і отримав 04.10.2011р. на своє
ім'я свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 (а.с.15).

Право власності ОСОБА_4 на 1/4 частину
спадкового майна було зареєстровано в
КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (а.с.14).

Таким чином, після оформлення ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, співвласниками спірної
квартири на теперішній час є ОСОБА_2,
ОСОБА_3, та ОСОБА_4

Судом встановлено, що у ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на день винесення рішення
відсутні правовстановлюючі документи,
які б підтверджували їх право
власності на ідеальні частки спірної
квартири, які вони отримали в порядку
приватизації квартири АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області від 27.04.2013р. ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було відмовлено в державної
реєстрації права власності на
квартиру АДРЕСА_1, на підставі
дубліката свідоцтва про право
власності на житло від 26.02.2013р.,
оскільки не визначені частки у праві
власності (а.с.70)

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що
є у власності двох або більше осіб
(співвласників) належить їм на праві
спільної власності. Майно може
належати особам на праві спільної
часткової або на праві спільної
сумісної власності.

Статтею 356 ЦК України передбачено, що
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві
спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не
встановлено за домовленістю
співвласників або законом. Якщо розмір
часток у праві спільної часткової
власності не встановлений за
домовленістю співвласників або
законом, він визначається з
урахуванням вкладу кожного з
співвласників у придбання
(виготовлення, споруження) майна.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 належала
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на
праві спільної сумісної власності
підставі Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» та розпорядження органу
приватизації від 15.03.1994р. №36094 в рівних
частках, тобто по 1/4 частини.

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на
праві власності в порядку приватизації
по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1.

Вартість 1/4 частини квартири АДРЕСА_1,
відповідно до звіту з оцінки складає
83228,00 грн. (а.с.34-56).

Відповідно до технічного паспорту від
18.10.2012р. квартира АДРЕСА_1, складається в
цілому з трьох житлових кімнат площею
13,7 кв.м., 19,3 кв.м., 18,9 кв.м., та підсобних
приміщень: кухні площею 8,6 кв.м., ванної
кімнати площею 3,4 кв.м., туалету площею
1,7 кв.м., коридору площею 9,4 кв.м.,
вбудованої шафи площею 0,5 кв.м.,
загальною площею 75,5 кв.м., в тому числі
житловою площею 51,9 кв.м. (а.с.57-58).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленим цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Відмова від права
на звернення до суду за захистом є
недійсною.

Згідно ст.41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном.

З огляду на викладене, суд вважає, що
зібрані у справі докази, встановлені
судом фактичні обставини справи та
належна оцінка доказів вказують на
наявність підстав для задоволення
позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 в
порядку приватизації права власності
на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та
визнання за ОСОБА_3 в порядку
приватизації права власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, на день винесення рішення,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_2 - 1/4 частина, ОСОБА_3 з
урахуванням частки, яку вона отримала в
порядку спадкування і яка була визнана
за нею за рішенням суду - 1/2 частина та
ОСОБА_4 - 1/4 частина.

Судовий збір по справі складає 1776,98грн.,
які повністю сплачено сторонами при
зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 355, 356, 357, 358 ЦК України
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
встановлення частки та визнання права
власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, яка
складається в цілому з трьох житлових
кімнат площею 13,7 кв.м., 19,3 кв.м., 18,9 кв.м.,
та підсобних приміщень: кухні площею 8,6
кв.м., ванної кімнати площею 3,4 кв.м.,
туалету площею 1,7 кв.м., коридору
площею 9,4 кв.м., вбудованої шафи площею
0,5 кв.м., загальною площею 75,5 кв.м., в тому
числі житловою площею 51,9 кв.м.

В інший частині позовних вимог ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на частку
квартири - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, яка
складається в цілому з трьох житлових
кімнат площею 13,7 кв.м., 19,3 кв.м., 18,9 кв.м.,
та підсобних приміщень: кухні площею 8,6
кв.м., ванної кімнати площею 3,4 кв.м.,
туалету площею 1,7 кв.м., коридору
площею 9,4 кв.м., вбудованої шафи площею
0,5 кв.м., загальною площею 75,5 кв.м., в тому
числі житловою площею 51,9 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
О.М.Сегеда

21.01.2014