Справа № 761/2016/14-ц
Провадження №2/761/2243/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк
В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою про стягнення
аліментів на утримання малолітньої
дитини.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та пояснила, що вони
з відповідачем перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 18.08.2001 року. На
даний час в провадженні
Шевченківського районного суду м.
Києва знаходиться справа про
розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2
Від шлюбу з відповідачем мають доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка повністю
знаходиться на утриманні позивача.
Також позивач зазначила, що отримує
заробітну плату в розмірі 3800 грн., однак
її дохід не дозволяє повністю
забезпечити та задовольнити потреби
дитини на її повноцінне харчування,
купівлю необхідного дитячого одягу та
взуття, ліків у разі хвороби та інші
життєві потреби дитини. Відповідач
проживає разом з позивачем в одній
квартирі, однак жодної матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає.
Оскільки добровільно про сплату
аліментів з відповідачем домовитися не
вдалося, позивач просила стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
утримання дитини в розмірі 1/4 частини
всіх доходів щомісячно.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти позову, оскільки він
щомісячно сплачує кошти за комунальні
послуги по квартирі, а також за послуги
Інтернету, телебачення, постійно купує
продукти харчування, іграшки та одяг
для доньки та активно приймає участь у
її вихованні Також відповідач
зазначив, що він працює у ТОВ «Тексіс
Інжиніринг» на посаді виконавчого
директора та отримує заробітну плату у
розмірі 1250 грн, інших доходів у нього
немає. Крім того на його утриманні
знаходиться непрацездатний батько,
пенсіонер за віком.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

18.08.2001 року сторони вступили в шлюб та
зареєстрували його в Сумському
міському відділі реєстрації актів
громадянського стану Сумського
обласного управління юстиції. На даний
час шлюб між сторонами не розірваний,
однак позивач зазначила, що в
Шевченківському районному суді м.
Києва розглядається справа про
розірвання шлюбу.

Від шлюбу сторони мають доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов'язок утримувати
дитину є рівною мірою обов'язком як
матері, так і батька.

В судовому засіданні було
встановлено, що відповідач працює,
отримує щомісячно дохід, про що в
матеріалах справи знаходиться довідка
про доходи відповідача.

Твердження відповідача, що він надає
матеріальну допомогу на утримання
дитини, а саме: купує продукти
харчування, одяг та іграшки, суд не
приймає до уваги, оскільки
відповідачем відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України не надано належних та
допустимих доказів.

Фіскальні чеки, які відповідач
долучив до справи і на які він
посилається як на обґрунтування своїх
заперечень, суд не вбачає їх належними
та допустимими доказами, оскільки вони
не підтверджують, що саме ці товари
придбавалися відповідачем на
утримання неповнолітньої доньки.

Відповідач, обґрунтовуючи свої
заперечення, пояснив, що на його
утриманні знаходиться непрацездатний
батько.

Однак, суд вважає, що даний факт не
звільняє відповідача від обов'язку
щодо сплати аліментів на утримання
дитини.

Згідно ст. 182 СК України, мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.. 184 СК
України.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, які суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача на утримання неповнолітньої
доньки, суд відповідно до ст.ст. 182-183 СК
України враховує матеріальний стан
відповідача, який отримує заробітну
плату, на даний час є працездатним,
інших неповнолітніх дітей не має.

Тому, враховуючи зазначене, суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача на утримання
неповнолітньої дитини аліменти в
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку (доходів).

Даний розмір аліментів відповідач
спроможний виплачувати на утримання
доньки.

Позивач просила стягнення аліментів
проводити з 01.11.2013 року.

Враховуючи, що відповідно до ст.. 191 СК
України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову, суд вважає за
необхідне, стягнення аліментів
проводити з 17.01.2014 року.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 191 СК України, 10,
59, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Суми (ідентифікаційний код
НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженки м. Суми, аліменти на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва
в розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку (доходів) щомісячно, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку,
встановленого законом, до досягнення
нею повноліття, починаючи з 17.01.2014 року.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів на корись ОСОБА_1 в межах суми
платежу за один місяць, а саме в розмірі
1/4 частини з усіх видів заробітку
(доходів) підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя