Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/874/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Волошина Н. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

05.03.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

головуючої судді:
Авраменко Т.М.,

суддів:
Суровицької Л.В., Чельник О.І.

при секретарі:
Крисановій Ю.О.

за участю представника позивача

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді в режимі
відеоконференції цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 23 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
приватного підприємства «Прометей»
про припинення дії договору оренди
землі та повернення земельної ділянки .

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які прибули в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з позовом до приватного
підприємства «Прометей» про
припинення дії договору оренди землі
та повернення земельної ділянки.

Зазначав, що є власником земельної
ділянки площею 4,05 га, розташованої на
території Павлівської сільської ради
Світловодського району
Кіровоградської області. Між ним та ПП
«Прометей» 20 квітня 2007 року був
укладений договір оренди земельної
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
строком на 5 років, тобто до 20 квітня 2012
року. В цей же день земельна ділянка
була передана відповідачу. Після
спливу дії договору, відповідач без
правових на те підстав продовжує
обробляти земельну ділянку, ігноруючи
умови договору та незважаючи на його
вимогу повернути земельну ділянку.
Мотивує відсутністю його письмових
заперечень протягом одного місяця
після закінчення строку договору, що
свідчить про поновлення договору на
той самий строк і на тих самих умовах,
які були передбачені договором. Також
посилається на те, що договір оренди
зареєстровано 09 лютого 2011 року і
п'ятирічний строк його дії ще не
закінчився.

Просив суд визнати договір
оренди від 20 квітня 2007 року таким, що
припинив дію 21 квітня 2012 року, та
зобов'язати відповідача повернути йому
земельну ділянку.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 23 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено. Суд
дійшов висновку, що моментом укладення
договору оренди є його державна
реєстрація. Строк дії договору оренди
починається з 09 лютого 2011 року і
закінчується 09 лютого 2016 року, тому
підстав для визнання його припиненим
та повернення земельної ділянки
власнику не має .

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову. Зазначає, що
договір укладено 20 квітня 2007 року на 5
років, в цей же день земельна ділянка
передана орендарю, що підтверджується
актом прийому-передачі, тому строк дії
договору закінчився 20 квітня 2012 року.
Орендар повідомлення про укладення
договору оренди на новий строк йому не
надсилав. Додаткова угода про
поновлення договору оренди не
укладена.

В засіданні апеляційного суду
представник позивача підтримав доводи
апеляційної скарги. Відповідач та
треті особи, повідомлені про час та
місце розгляду справи належним чином
під розписку (а.с.100,102), в засідання
апеляційного суду не прибули, подали
клопотання про розгляд справи в їх
відсутності (а.с.103,108). В письмовому
запереченні на апеляційну скаргу
відповідач просив відхилити
апеляційну скаргу, оскільки рішення
суду є законним і обґрунтованим
(а.с.104-105).

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи (ч.2 ст.305 ЦПК України)

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом, а обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. При ухваленні
рішення суд зобов'язаний прийняти
рішення, зокрема, щодо: наявних
обставин (фактів), яким
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами.

Проте зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою суду першої
інстанції.

Як встановлено судом і
підтверджується матеріалами справи,
позивач на підставі державного акту на
право приватної власності на землю є
власником земельної ділянки площею 4,05
га, розташованої на території
Павлівської сільської ради
Світловодського району (а.с.8).

20 квітня 2007 року між сторонами
було укладено договір оренди вказаної
земельної ділянки (а.с.5-6) терміном на 5
років (п.8 договору), передача земельної
ділянки орендарю здійснюється у 5
денний строк з моменту державної
реєстрації цього договору за актом її
приймання-передачі (п.20), після
припинення дії договору орендар
повертає орендодавцеві земельну
ділянку у стані, не гіршому, порівняно з
тим, у якому він її одержав (п.21),
підставою припинення договору є
закінчення строку, на який його
укладено (п.35), договір оренди набирає
чинності після підписання сторонами
та його державної реєстрації (п.42).

Незважаючи на те , що державна
реєстрація договору здійснена 09 лютого
2011 року (а.с.6), сторони приступили до
виконання договору, вказана земельна
ділянка була передана відповідачу в
оренду 20 квітня 2007 року, що
підтверджується актом
прийому-передачі (а.с.7), відповідач з
цього часу користувався земельною
ділянкою та сплачував позивачу орендну
плату, що сторонами не оспорюється.

Обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню (ч.1
ст.61 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні
позову суд виходив з того, що на час
розгляду справи судом строк дії
договору оренди землі не закінчився,
оскільки він розпочався після
державної реєстрації, тобто з 09 лютого
2011 року, проте погодитися з таким
висновком суду не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.93 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки
- це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження
підприємницькою та іншої діяльності.

Договір є укладеним, якщо сторони
в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК
України).

Договір оренди землі укладається в
письмовій формі, однією з істотних умов
договору є строк дії договору. Строк
дії договору оренди землі
визначається за згодою сторін, але не
може перевищувати 50 років. При передачі
в оренду сільськогосподарських угідь
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
строк дії договору оренди земельних
ділянок визначається з урахуванням
періоду ротації основної сівозміни
згідно з проектами землеустрою.
Передача об'єкта оренди орендарю
здійснюється орендодавцем у строки та
на умовах, що визначені у договорі
оренди землі, за актом
приймання-передачі. Договір оренди
землі припиняється в разі закінчення
строку, на який його було укладено (
ст.ст.14, 17, 19, 31 Закону України «Про
оренду землі»). Договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації. Укладений договір оренди
землі підлягає державній реєстрації
(ст.ст.18,20 Закону України «Про оренду
землі», чинні на час укладення
договору).

Виходячи з умов укладеного
договору можна зробити висновок, що
договір оренди укладався строком на
п'ять років та вказано на умову
набрання чинності договором оренди, що
пов'язувалося з його державною
реєстрацією.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції вважав початком строку дії
договору дату його державної
реєстрації, однак указаний висновок
зроблено за неправильного
застосування норм матеріального права.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України проголошено
принцип свободи договору, якою
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

У цивільному законодавстві
розмежовуються поняття строку
договору та набрання чинності
договором. Відповідно до ст. 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту
його укладення. Строк дії договору
визначається на розсуд сторін, якщо
тільки в законі чи акті державного
органу, обов'язкового для сторін, не
обмежується строк його чинності.

Відповідно до ст. 640 ЦК України
моментом укладення договору є момент
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
другої сторони про прийняття цієї
пропозиції. Якщо відповідно до акта
цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

На підставі статті 20 Закону
України «Про оренду землі» (у редакції,
яка була чинною на час підписання
договору оренди) укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації. 16 березня 2010 року набрав
чинності Закон України від 11 лютого 2010
року № 1878-VІ «Про внесення змін до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів України», яким
статті 18 та 20 Закону № 161-XIV виключені, а
ст. 6 доповнена ч. 5, згідно з якою право
оренди земельної ділянки підлягає
державній реєстрації відповідно до
закону.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» (в
редакції на час реєстрації договору
оренди) державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру, тобто реєстрацією є запис,
фіксація фактів або явищ з метою обліку
та надання їм статусу офіційно
визнаних актів, внесення до списку або
книги обліку. Реєстрація договору є
адміністративним актом, тобто
елементом зовнішнім щодо договору.

У постанові Верховного Суду
України №6-5 цс13 від 06 березня 2013 року
викладена правова позиція, що державна
реєстрація договору оренди земельної
ділянки у період визначеного сторонами
строку дії договору забезпечує
правомірне, договірне використання
орендарем орендованої земельної
ділянки відповідно до норм Земельного
кодексу України, Цивільного кодексу
України, Закону України від 6 жовтня 1998
року № 161-XIV «Про оренду землі» та
Закону України від 11 лютого 2010 року №
1878-VІ «Про внесення змін до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» та інших законодавчих актів
України» незалежно від дати проведення
такої реєстрації .

Договір сторонами підписано 20
квітня 2007 року і в цей же день
відповідач прийняв земельну ділянку в
оренду за актом прийому - передачі, чим
порушив пункт 31 договору оренди,
відповідно до якого зобов'язаний був
приступити до використання земельної
ділянки після державної реєстрації
договору. Вина позивача в несвоєчасній
реєстрації договору оренди відсутня,
оскільки відповідно до п.18 договору
виготовлення необхідної
землевпорядної документації взяв на
себе відповідач, який таких зобов'язань
не виконав, та фактично приступив до
оренди земельної ділянки в день
укладення договору, тобто 20 квітня 2007
року.

Матеріали цивільної справи не
містять доказів того, що сторони, у
зв'язку з затримкою на чотири роки
державної реєстрації договору оренди,
досягли згоди щодо продовження строку
дії укладеного ними 20 квітня 2007 року
договору оренди та узгодили інший
кінцевий строк дії цього договору, а
саме 09 лютого 2016 року. Встановлення
такого кінцевого строку договору
свідчить про загальний строк
фактичного перебування земельної
ділянки позивача в оренді у
відповідача майже 9 років та суперечить
принципам добросовісності та
справедливості.

Чинне цивільне законодавство,
як ЦК України, так і Закон України «Про
оренду землі», не наділяє
повноваженнями будь-яких осіб, окрім
сторін, вирішувати вказане питання,
оскільки у цивільних правовідносинах
діє принцип свободи договору, який є
основоположним.

Доводи відповідача про
автоматичне поновлення договору
оренди на той самий строк і на тих самих
умовах не ґрунтується на законі,
оскільки існує законодавчо визначений
порядок поновлення договору оренди
землі та зобов'язання учасників такого
договору щодо здійснення певних дій
задля продовження або припинення дії
договору.

За положеннями статті 33 Закону
України «Про оренду землі» (у редакції
на час закінчення строку договору
оренди) по закінченню строку, на який
було укладено договір оренди землі,
орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі). Орендар, який має намір
скористатися переважним правом на
укладення договору оренди землі на
новий строк, зобов'язаний повідомити
про це орендодавця до спливу строку
договору оренди землі у строк,
встановлений цим договором, але не
пізніше ніж за місяць до спливу строку
договору оренди землі.

До листа-повідомлення про
поновлення договору оренди землі
орендар додає проект додаткової угоди.
При поновленні договору оренди землі
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди і за відсутності протягом
одного місяця після закінчення строку
договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі,
такий договір вважається поновленим на
той самий строк і на тих самих умовах,
які були передбачені договором. У цьому
випадку укладання додаткової угоди про
поновлення договору оренди землі
здійснюється із власником земельної
ділянки (щодо земель приватної
власності). Додаткова угода до договору
оренди землі про його поновлення має
бути укладена сторонами у місячний
строк в обов'язковому порядку. Відмова,
а також наявне зволікання в укладенні
додаткової угоди до договору оренди
землі може бути оскаржено в суді.

Оскільки 20 квітня 2012 року
закінчився строк договору оренди,
орендар не повідомив орендодавця у
встановлений законом або договором
строк про свої наміри на продовження
договору оренди, користується
земельною ділянкою після спливу
строку, незважаючи на заперечення
орендодавця, додаткова угода до
договору оренди землі про його
поновлення не укладена, відмова в її
укладенні в суді не оскаржена, тому
передбачені законом підстави для
користування відповідачем земельною
ділянкою позивача відсутні.

Відповідно до частин 1, 3, 7 ст. 319
ЦК України всім власникам
забезпечуються рівні умови захисту і
здійснення своїх прав володіння,
користування і розпорядження своїм
майном. Власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК
України).

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою (ч.2 ст.152
ЗК України).

Незважаючи на відсутність
додаткової угоди про поновлення
договору оренди земельної ділянки,
відповідач продовжує нею володіти та
користуватися, чим порушує права
позивача.

Суд першої інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, тому рішення
суду відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню сплачений
ним судовий збір в сумі 114 грн.70 коп.

На підставі викладеного,
керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ч.2
ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Скасувати рішення
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 23 грудня
2013 року.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати припиненим договір
оренди земельної ділянки, укладений 20
квітня 2007 року між ОСОБА_2 та приватним
підприємством «Прометей», в зв'язку із
закінченням строку дії договору 20
квітня 2012 року.

Зобов'язати приватне
підприємство «Прометей» повернути
ОСОБА_2 належну йому на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю земельну ділянку
площею 4,05 га, що знаходиться на
території Павлівської сільської ради
Світловодського району .

Стягнути з приватного
підприємства «Прометей» на користь
ОСОБА_2 судовий збір в сумі 114 грн.70 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

судді: