Справа № 464/3769/13-ц
пр.№ 2/464/275/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2014 року

м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Борейка С.В.,

за участю секретаря Калітовській А.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» в особі
Київської філії «Сіті» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовною
заявою в якій просить в порядку регресу
стягнути з відповідача 45917,58 грн. та
судовий збір у розмірі 459,18 грн. В
обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 20.09.2011 в м.Києві відбулось
зіткнення автомобіля «Мазда», д.н.з.
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, із
застрахованим автомобілем «Хонда»
д.н.з. НОМЕР_2, під керування ОСОБА_2,
внаслідок чого останній був
пошкоджений. Відповідач порушила
п.п.10.1, 16.6 ПДР України, згідно з
матеріалів справи. Відносно автомобіля
марки «Хонда» був укладений договір
страхування автотранспорту між
позивачем та ОСОБА_3, оформлений
полісом №19-G-0356928. ДТП від 20.09.2011 визнана
позивачем страховим випадком. Згідно
із звіту від 29.09.2011 №677 про незалежну
оцінку з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу, перераховано страхове
відшкодування в розмірі 95917,58 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями. Разом із тим,
цивільно-правова відповідальність
відповідача була застрахована та ліміт
такої відповідальності становить 50000,00
грн., що не покриває усіх збитків
завданих останнім, відтак у порядку
ст.ст. 1191, 1194 ЦК України до позивача
перейшло у порядку регресу право на
отримання від відповідача
компенсаційної шкоди, завданої
власнику застрахованого автомобіля.
При цьому, просить стягнути із
відповідача судовий збір у
вищевказаному розмірі та задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. Подав суду заяву
про слухання справи у його відсутності;
просить повністю задовольнити позовні
вимоги та у разі неявки відповідача без
поважних причин провести заочний
розгляд справи.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений, про місце та час розгляду
справи; суду не відомі причини неявки,
від нього на адресу суду надійшла заява
про розгляд справи у його відсутності,
просить у позові відмовити повністю за
недоведеності його вини у вчиненні ДТП,
що також вбачається із заперечень на
позовну заяву, які подані суду 10.07.2013, а
тому суд вважає можливим, провести
розгляд справи у відсутності сторін, що
не з'явились та не заперечили проти
такого розгляду.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та
з'ясувавши дійсні обставини справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, з врахуванням положень
ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів. При цьому дані докази
повинні бути належними і допустимими,
як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувались вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхилюючи інші докази, суд повинен
свої дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим суб'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену безпеку.

Згідно з положеннями ст.ст.993, 1191 ЦК
України, ст.27 закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування в
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник за або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України
передбачено право особи, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений.

Згідно з ст.1194 цього кодексу особа, що
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди,
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до правової позиції,
викладеної у пп.4 п.4 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанови суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільні-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. У зв'язку із
цим у разі прийняття судом постанови
про закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (ст.38 КУпАП), суд повинен
звернути увагу на те, чи містить така
постанова суду відповіді на питання
про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталась вона з вини відповідача.

Судом встановлено, що постановою
Дніпровського районного суду м.Києва
від 15 листопада 2012 року по справі
№2604/12364/2012 про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП провадження у
справі закрито у зв'язку із закінченням
строків притягнення до
адміністративної відповідальності
(ст.38 КУпАП). Відповідною постановою
встановлено, що відповідач 20.09.2011 о 14
год.40 хв. керуючи автомобілем марки
«Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 в м.Києві на
нерегульованому перехресті
вул.Луначерського - вул.Мільчакова,
перед початком руху не переконалась, що
це буду безпечно та не створить
перешкод іншим учасникам руху та при
повороті ліворуч не надала дорогу
автомобілеві «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2, що
рухався в зустрічному напрямку прямо,
що призвело до пошкодження
транспортних засобів за заподіяння
матеріальних збитків і порушення
п.п.10.1, 16.6 ПДР України.

З матеріалів справи встановлено, що
позивачем на підставі постанови суду
від 15.11.2012 №2604/12364/2012
дорожньо-транспорту пригоду, яка
сталась 20.09.2011, визнано страховим
випадком; за заявою позивача ТзОВ
«Естімейт Плюс» складено звіт про
незалежну оцінку з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу від 29.09.2011 №677 складного ТзОВ
«Естімейт Плюс» та вартість
матеріального збитку складає 98769,08 грн.;
згідно з рахунків № 010698/ від 29.09.2011
та №010698/300920111 від 30.09.2011 складає всього
вартість відновлювального ремонту
складає у розмірі 95917,58 грн., що є
страховим відшкодуванням, яке було
перераховано на розрахунковий рахунок
станції технічного обслуговування СП
ЗАТ «Дніпро Мотор Інвест», що
підтверджується платіжними
дорученнями №680 від 08.11.2011, №662 від
03.11.2011, №727 від 01.12.2011, №760 від 07.12.2011.

Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність відповідача при
керуванні автомобілем була
застрахована у ПрАТ «Міська страхова
компанія», оформлена полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів або страховий сертифікат
«Зелена картка» АА 6897406. Ліміт
відповідальності відповідача по цьому
полісу становить 50000,00 грн. та ця
обставина підтверджена сторонами, а
відтак такий розмір не покрив повністю
витрат позивача, через що в останнього
виникло право регресної вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до переконання, що постанова
суду від 15.11.2012 містить відповіді на
запитання, що дорожньо-транспортна
пригоди 20.09.2011 мала місце та вчинена
вона ОСОБА_1, відповідачем по справі та
дії останньої потягли цивільно-правові
наслідки, а тому позивачем право
регресної вимоги обґрунтоване
належними та допустимими доказами по
справі, так як, сума страхового
відшкодування виплачена потерпілим, що
стверджується платіжними дорученнями,
а відтак позовні вимоги підставні та
обґрунтовані, а тому позов необхідно
задовольнити повністю та стягнути із
відповідача на користь позивача у
порядку регресу завдані збитки у
розмірі 45917,58 грн.

Щодо доводів відповідача, якими
останній заперечує позов повністю,
оскільки не встановлена його вина, то
такі судом оцінюються критично, так як,
є голослівними та не підтверджені
жодними доказами у розумінні ст.ст.57-60
ЦПК України.

Вирішуючи розподіл судових витрат, суд
приходить до наступного. Згідно з ч.1
ст.88 ЦПК України стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Так, згідно з платіжними
дорученнями від 08.04.2013 №10637, наявними у
матеріалах справи, позивачем при
подачі позову до суду сплачено 459 грн. 18
коп. судового збору, що підлягає
стягненню з відповідача.

На підставі ст.ст.993, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 57-60, 88, 208,
212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» в особі
Київської філії «Сіті» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу -
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» в особі Київської філії
«Сіті» у порядку регресу відшкодування
завданих збитків у розмірі 45917,58 грн. та
судовий збір у сумі 459,58 грн., а всього у
розмірі 46376 / сорок шість тисяч триста
сімдесят шість/ гривень 76 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його отримання.

Головуючий