Справа № 539/3504/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Яценка
В. В.

при секретарі Карпенко Т.П.,розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Лубни цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна
спільним майном подружжя та його поділ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання
майна спільним майном подружжя та його
поділ.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
вона з відповідачем ОСОБА_2 01 серпня 1995
року, зареєструвала шлюб у сільській
раді села Сновидовичі Рокитнянського
району Рівненської області.

У період проживання у
зареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1
року у них народилась донька ОСОБА_4, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 року донька ОСОБА_5.
Батьком цих доньок є відповідач.

26.06.2001 року, вони з відповідачем
придбали домоволодіння АДРЕСА_1, яке
має у своєму складі житловий будинок
«А-1» загальною площею 46,2 кв.м., житловою
площею 19,7 кв.м, сарай «Б», прибудова «б»,
сарай «В», огорожа №1, згідно договору
купівлі-продажу серії АЕА №583092 , який
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі
вчинення нотаріальних дій за №453,
зареєстрований 16.01.2002 року у
Лубенському МБТІ у реєстровій книзі №14
за №4557. Реєстрація даного майна була
проведена за відповідачем.

В даний час шлюб між нею та
відповідачем розірваний, рішення
Лубенського міськрайонного суду від
26.10.2011 року по справі №2-1242/2011 набрало
законної сили 13.12.2011 року.

Вона неодноразово намагалась з
відповідачем вирішити питання
розподілу їх домоволодіння, але він
нічого робити добровільно для цього не
бажає. Існування такої невизначеності
з розподілом майна створює для неї
значні труднощі бо вона не може нічого
робити з майном, навіть не може
провести ніякі добудови, не може
оформити договори із комунальними
службами на себе. Ця невизначеність та
бездіяльність відповідача і змусила її
звертатись до суду за вирішенням
питання.

Відповідач поїхав до своїх
батьків в Рівненську область , де
тривалий час проживає. Все
домоволодіння повністю знаходиться на
її утриманні . Діти також знаходяться
на її утриманні. Згідно рішення суду
відповідач повинен сплачувати
аліменти на двох дітей. Однак з моменту
присудження аліментів і до цього часу
відповідач жодного разу не заплатив
аліменти , ухиляється від їх сплати
.Вона вважає , що має право на отримання
більшої частини домоволодіння , з
врахуванням викладених нею обставин.

Прохає суд постановити рішення
яким визнати спільним майном
колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2
домоволодіння АДРЕСА_1, яке має у своєму
складі житловий будинок "А-1" загальною
площею 46, 2 кв.м., житловою площею 19,7
кв.м., сарай "Б", прибудову "б", сарай "В",
огорожу № 1. Розділити домоволодіння
АДРЕСА_1 і встановити, що у ньому 3/4
частини належить на праві власності їй
ОСОБА_1 , а інша 1/4 частина належить на
праві власності відповідачу ОСОБА_2.
Стягнути на її користь понесені судові
витрати з відповідача ОСОБА_2

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7
позовні вимоги підтримали повністю,
прохали їх задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_2
будучи належним чином повідомленим про
день і час розгляду справи через засоби
масової інформації газету "Зоря
Полтавщини" в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, що дає суду підстави
розглянути справу у його відсутність з
винесенням заочного рішення.

Головуючий ухвали провести
заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши учасників
судового процесу, перевірив та
дослідив матеріали справи, вважає що
позовні вимоги підлягають задоволенню
.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема і
правочинів.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.Судом встановлено , що
позивачка та відповідач 01 серпня 1995
року, зареєстрували шлюб у сільській
раді села Сновидовичі Рокитнянського
району Рівненської області.

У період проживання у
зареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1
року у них народилась донька ОСОБА_4, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 року та донька ОСОБА_5.

26.06.2001 року, позивачка та
відповідач придбали домоволодіння
АДРЕСА_1, яке має у своєму складі
житловий будинок «А-1» загальною площею
46,2 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м, сарай
«Б», прибудова «б», сарай «В», огорожа №
1, згідно договору купівлі-продажу
серії АЕА № 583092 , який посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_6,
зареєстрований у реєстрі вчинення
нотаріальних дій за № 453,
зареєстрований 16.01.2002 року у
Лубенському МБТІ у реєстровій книзі №
14 за № 4557. Реєстрація домоволодіння
була проведена за відповідачем.

Рішенням Лубенського
міськрайонного суду від 26.10.2011 року
шлюб між сторонами розірвано, рішення
набрало законної сили 13.12.2011 року.

Відповідач, не знімаючись з
реєстрації у будинку, ще у 2011 році
виїхав до своїх батьків у АДРЕСА_2, де і
проживає у даний час. У будинку
залишились проживати тільки позивачка
та їх діти.

Відповідно до ст. 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Постільки спірне домоволодіння
придбано сторонами під час
перебування в шлюбі, то кожна сторона
має рівні права і части в спірному
домоволодінні, а саме по 1/2 частині
кожен.

Разом з тим суд приходе до
переконання , про необхідність
збільшення частки позивачки з
наступних підстав.

Відповідно до п. 30 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» при вирішенні спору про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
суд, згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СКУ, в
окремих випадках може відступити від
засади рівності часток подружжя,
враховуючи обставини, що мають істотне
значення для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей, непрацездатних
повнолітніх дітей (за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування).

Судом встановлено, що діти сторін
після розірвання шлюбу залишились
проживати разом з позивачкою,
знаходяться на її повному утриманні .
Відповідно до рішення Лубенського
міськрайонного суду від 05.06.2012 року по
справі №1618/2053/2012 відповідач з 16.05.2012
року зобов'язаний сплачувати аліменти
на утримання двох дітей в розмірі 1/3
частини всіх його доходів, але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму дитини
відповідного віку на кожну дитину.
Втім, він ніяких аліментів на утримання
дітей позивачці не надсилав і не
надсилає зовсім, станом на 11.06.2014 року
розмір його заборгованості становив
18903,51 грн. .

Позивачка будучи інвалідом 3-ї
групи, сама прикладає значних зусиль
для утримання та виховання дітей.
Спірне домоволодіння повністю
знаходиться на утриманні позивачки.

Вартість спірного домоволодіння
згідно довідки Лубенського МБТІ має
інвентарну оцінку 7311 грн. , втім ринкова
його вартість становить 30000 грн.

При таких обставинах , суд вважає
можливим відступити від рівності
часток в спірному домоволодінні
шляхом збільшення частки позивачки
ОСОБА_1 .Суд приходе до переконання ,
про можливість виділення позивачці 3/4
частини спірного домоволодіння ,
АДРЕСА_1, яке має у своєму складі
житловий будинок "А-1" загальною площею
46, 2 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., сарай
"Б", прибудову "б", сарай "В", огорожу № 1.,
та визнати за нею право власності на цю
частку.

Відповідачу ОСОБА_2 виділити 1/4
частину вищезазначеного спірного
домоволодіння , та визнати за ним право
власності на цю частину.

Також з відповідача ОСОБА_2
підлягає стягненню на користь
позивачки понесені нею судові витрати
по сплаті судового збору , та послуг
адвоката в розмірі 2363 гривні 60 коп.

Керуючись ст.ст.10, 15, 60,88,109,114,118, 119,
212-214, 224-227 ЦПК України, ст. ст.182, 203,215, 328
ЦК України, ст. 60,61, 69, 70 СК України, ст. 30
Постанови Пленуму Верховного Суду
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити повністю.

Визнати спільним майном
колишнього подружжя ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1)
та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) домоволодіння
АДРЕСА_1, яке має у своєму складі
житловий будинок "А-1" загальною площею
46, 2 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., сарай
"Б", прибудову "б", сарай "В", огорожу № 1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2 на
користь ОСОБА_1 понесені судові витрати
в розмірі 2363 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів з
моменту проголошення чи отримання
копії до Апеляційного суду Полтавської
області.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Яценко В. В.