Справа № 750/3032/14
Провадження № 2/750/1221/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова в складі:

головуючого - судді Супруна О.П.

при секретарі - Носенко М.Ю.,

за участю позивача, представника
позивача - адвоката ОСОБА_1,
відповідача, представника відповідача
-ОСОБА_2,представника третьої особи
органу опіки та піклування Деснянської
районної у м. Чернігові ради - Шуригіної
О.М., представника Чернігівської
міської ради - Радченко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданніцивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням,

третя особа: орган опіки та піклування
Деснянської районної у м. Чернігові
ради, Чернігівська міська рада,

в с т а н о в и в :

25.04.2014позивач звернулась до суду з
позовом до відповідача, в якому просить
визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право
на користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування
позову позивач зазначив, що ОСОБА_6 у
квартирі не проживає з вересня 2013 року
без поважних причин.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник просили
відмовити в задоволенні позову.

Представник органу опіки та піклування
Деснянської районної у м. Чернігові
ради вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Представник Чернігівської міської
ради при вирішенні спору поклалася на
розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, показання свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на
підставі рішення виконавчого комітету
Чернігівської міської ради від 15.04.2013 №
93 ОСОБА_5 з сім'єю на 3 осіб 23.04.2014 виданий
ордер № 125 серії Дна право зайняття
жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1
(а.с. 64, 65).

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 29.01.2014 розірваний шлюб
між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 8).

31.01.2014,05.03.2014 та 14.04.2014 були складені акти
№№ 1, 3 та 4 відповідно, згідно з якими
ОСОБА_6 та її малолітня дитина - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживають у квартирі
АДРЕСА_1, будь-яких речей, які б належали
їм, у квартирі немає(а.с. 5, 6).

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 03.06.2004,
ОСОБА_6 має у приватній власності
квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Позивач, вважаючи, що відповідач не
проживає у спірній квартирі без
поважних причин більше 6 місяців, має у
приватній власності іншу квартиру, де і
мешкає, звернувся до суду з даним
позовом.

За правилом ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням в
результаті відсутності цієї особи
довше встановленого терміну
проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

В силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Факт не проживання відповідача у
спірній квартирі підтверджується
наступними доказами: копіями актів від
31.01.2014,05.03.2014 та 14.04.2014 за№№ 1, 3 та 4;
копією позовної заяви від 14.10.2013 ОСОБА_6
до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, з якої
вбачається, що сторони на той час вже
проживали окремо; копією довідки
Чернігівського ліцею № 22 від 16.04.2014 № 26
(а.с. 5, 6, 7, 29).

Крім того, згідно п. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрали законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Деснянського районного
суду м. Чернігова від 29.01.2014
встановлено, що сторони спільно не
проживаютьз вересня 2013 року, припинили
шлюбні відносини, спільного
господарства не ведуть.

Відсутність перешкод з боку позивача у
вселенні відповідача підтверджується
показаннями допитаних в якості свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Заперечення відповідача щодо
створення відповідачем перешкод у її
вселенні не знайшло свого
підтвердження в матеріалах справи та
показаннях свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_13, оскільки про ці обставини вони
знають зі слів позивача. До того ж,
відповідач до пред'явлення ОСОБА_5
даного позову жодного разу не
зверталась до правоохоронних органів
із заявою про неправомірні дії
позивача. Висновок же ст. ДІМ ВДІМ ЧМВ
УМВС України в Чернігівській області
Динника А.В. про результати звернення
ОСОБА_6 складений під час судового
розгляду, не може впливати на вирішення
спору.

Доводи відповідача про неможливість
проживання у квартирі через
відсутність ремонту спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10,
а також копією акта від 20.06.2013
приймання-передачі відомчого
житлового фонду у комунальну власність
(а.с. 81).

Суд не приймає до уваги і твердження
ОСОБА_6 про рекомендації психолога
запобігати спілкуванню доньки сторін з
батьком, оскільки допитаний у судовому
засіданні в якості свідка психолог
ОСОБА_11 показав, що такі рекомендації
дав відповідачеві у березні 2014 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що ОСОБА_6 не проживає у квартирі
АДРЕСА_1 без поважних причин більше 6
місяців, а відтак позов обґрунтований
та такий, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 294
ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,-
задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право
на користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_6 користь ОСОБА_5 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
О.П. Супрун