пр. № 2/759/809/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Святошинський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
І.В.П»ятничук,

при секретарях -
К.Ю.Іванові,
Р.Г.Ковтун,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОВААГРО Україна»

до

ОСОБА_1

3-ті особи:

Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,

Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,

ОСОБА_4

про стягнення грошових коштів, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «НОВААГРО Україна»
звернулось до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_1 та просить суд
постановити рішення, про стягнення з
останньої на користь товариства суми
боргу в розмірі 9 912 509 грн. 79 коп. за
договором позики посвідченим 19.01.2010 р.
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_2 за
реєстраційним номером 355.

В обґрунтування заявлених
позовних вимог вказуючи на те, що 19
січня 2010 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було
укладено договір позики, який
посвідчений приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_2 за реєстраційним номером 355
відповідно до даного договору ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_5 у власність грошові
кошти в розмірі 9 799 57 грн. 74 коп. що на
день отримання позики було
еквівалентно 1224561 доларів США, згідно
до п.3 даного договору ОСОБА_4 взяв на
себе зобов»язання повернути дану
позику в строк до 28.02.2010 р., однак в
порушення вказаних умов договору, борг
не повернув. 05 липня 2010 р.
Києво-Святошинським районним судом
Київської області винесено рішення за
позовом ОСОБА_5 відповідно до якого з
ОСОБА_4 стягнуто борг в розмірі 9 912 509
грн. 79 коп. та судові витрати в розмірі
1820 грн. Однак, на момент укладання
даного договору в паспорті ОСОБА_4
містився штамп про те, що він перебуває
в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 при укладанні даного договору
була надана письмова згода дружини -
ОСОБА_1 посвідчена приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_3 від 18.01.2010 р. на
укладання боргових зобов»язань. Дане
рішення суду набуло чинності, за
рішенням суду 21.07.2010 р. видано
виконавчий лист, за яким 04.02.2011 р.
підрозділом примусового виконання
рішень суду ВДВС Головного управління
юстиції Київської області відкрито
виконавче провадження. В подальшому
13.09.2012 р. між ОСОБА_5 та ТОВ «НОВААГРО
Україна» укладено угоду про
відступлення права вимоги суми боргу
ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 за договором
позики посвідченим 19.01.2010 р. приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_2 за
реєстраційним номером 355 в розмірі 9 912
509 грн. 79 коп. Відповідно до ухвали
Києво-Святошинського районного суду
Київської області було проведено
заміну стягувача у виконавчому
провадженні з ОСОБА_5 на ТОВ «НОВААГРО
Україна», 01.06.2013 р. постановою
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень суду ВДВС
Головного управління юстиції
Київської області проведено заміну
сторони у виконавчому провадженні.
Однак, за час проведення виконавчих дій
постійного місця отримання доходів
ОСОБА_4 не виявлено, однак встановлено
наявність майна-земельної ділянки та
будинку у дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_1 Також
позивач вказує на те, що кошти отримані
ОСОБА_4 в борг у ОСОБА_5 були витрачені
на потреби сім»ї, оздоблення будинку
загальною площею 268,7 кв.м. надвірних
будівель, прибудинкової території за
адресою АДРЕСА_1, на придбання рухомого
майна - автомобілів «Фольксваген
Пассат» д/н НОМЕР_1, «Ауді А6» д/н НОМЕР_2,
«Деу Ланос» д/н НОМЕР_3. «Мерседес « д/н
НОМЕР_4. За вказаних обставин позивач
вказує, що дружина позичальника також
відповідає за виконання обов»язків
позичальника за договором позики.
Посилаючись на ст.ст. 1046-1050, 526, 530, 610, 190
ЦК України, ст.ст. 61, 65 СК України
просили заявлені позовні вимоги
задовольнити, а також стягнути з
відповідача на користь позивача
понесені судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві,
а також зазначала, що кошти витрачені
на потреби сім»ї, придбання майна як
нерухомого такі рухомого, а тому
оскільки позичальник ухиляється від
виконання взятих зобов»язань, кошти
слід стягнути з його дружини, яка
надавала згоду на укладання даної
угоди.

Відповідачка та представник
відповідача в судовому засіданні
заперечували проти задоволення позову,
вказуючи на те, що відповідно до
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 09.07.2009 р. шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 розірвано, також згідно до
ухвали Святошинського районного суду
м.Києва від 25 червня 2012 р. здійснено
поділ майна подружжя, за яким ОСОБА_1
сплачено на користь ОСОБА_4 1 125 245 грн.
як компенсацію вартості його частини в
спільному майні подружжя, однак на
даний час ухвалою Апеляційного суду
м.Києва від 16.01.2014 р. дана ухвала
скасована та справа повернута до суду
першої інстанції для продовження її
розгляду, також вказували суду на те, що
з квітня 2009 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4
припинили підтримувати всілякі
сімейні стосунки, жодних коштів від
ОСОБА_4 відповідачка не отримувала, про
укладання даного договору позики їй
відомо не було, дійсно нею - ОСОБА_4 було
дано нотаріально посвідчену згоду
ОСОБА_4 для укладання договорів позики,
однак, колишній чоловік пояснив їй це
як формальність, яка потрібна йому для
ведення бізнесу, при укладанні
договору позики ОСОБА_1 присутня не
була.

Залучений судом до участі в
справі в якості третьої особи ОСОБА_4
проти задоволення позовних вимог
заперечував, вказуючи на те, що дійсно
при укладанні даного договору позики
він вже був розлучений з відповідачкою,
однак, оскільки свідоцтва про
розірвання шлюбу він не отримав,
нотаріус запропонувала йому зробити
згоду дружини, зазначав, що в січні 2010 р.
він працював начальником Оболонського
відділення №52 ВАТ АБ «Укргазбанк» та
до нього звернувся його підлеглий
ОСОБА_6 який попросив його стати
поручителем за договором позики між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_6 мав
вже боргові зобов»язання перед ОСОБА_5,
однак, оскільки для договору позики,
поруки та застави не вистачало
документів, ОСОБА_6 почав наполягати на
оформленні договору позики між ним -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на що він
усвідомлюючи загрозу для свого життя
та життя його дітей, а також
нікчемність даного правочину
погодився і по телефону без пояснення
мети попросив колишню дружину оформити
дану згоду, а на наступний день
оформлено договір позики, коштів за
яким він не отримував. В задоволенні
позову просив відмовити посилаючись на
свої письмові заперечення.

Третя особи Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, в судові засідання не
з»явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
росили справу розглянути в їх
відсутності, що суд вважає можливим з
урахування думки учасників судового
розгляду.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного висновку.

Частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Як вбачається з матеріалів
справи, 19 січня 2010 р. між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 було укладено договір позики,
який посвідчений приватним нотаріусом
КМНО ОСОБА_2 за реєстраційним номером
355 відповідно до даного договору ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_5 у власність грошові
кошти в розмірі 9 799 57 грн. 74 коп. що на
день отримання позики було
еквівалентно 1224561 доларів США, згідно
до п.3 даного договору ОСОБА_4 взяв на
себе зобов»язання повернути дану
позику в строк до 28.02.2010 р. ( а.с. 6).

Однак, в порушення вказаних умов
договору, борг не повернув.

05 липня 2010 р. Києво-Святошинським
районним судом Київської області
винесено заочне рішення за позовом
ОСОБА_5 відповідно до якого з ОСОБА_4
стягнуто борг в розмірі 9 912 509 грн. 79
коп. та судові витрати в розмірі 1820
грн. ( а.с. 8-9).

Дане рішення суду набуло
чинності, за рішенням суду 21.07.2010 р.
видано виконавчий лист, за яким 04.02.2011 р.
підрозділом примусового виконання
рішень суду ВДВС Головного управління
юстиції Київської області відкрито
виконавче провадження. ( а.с. 10).

В подальшому 13.09.2012 р. між ОСОБА_5
та ТОВ «НОВААГРО Україна» укладено
угоду про відступлення права вимоги
суми боргу ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 за
договором позики посвідченим 19.01.2010 р.
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_2 за
реєстраційним номером 355 в розмірі 9 912
509 грн. 79 коп. ( а.с. 26).

01.06.2013 р. постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень суду ВДВС Головного
управління юстиції Київської області
проведено заміну сторони у виконавчому
провадженні. ( а.с. 26).

Як вбачається з матеріалів справи
та даного договору позики при
укладанні договору ОСОБА_4 нотаріусу
надано згода ОСОБА_1 посвідчена
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_3 від
18.01.2010 р. на укладання боргових
зобов»язань.

Відповідно до матеріалів справи 20
лютого 1999 р. в Виконавчому комітеті
Вишневої міської ради народних
депутатів Києво-Святошинського району
Київської області зареєстровано шлюб
між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про що зроблено
актовий запис № 32, даний шлюб розірвано
відповідно до рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 09.07.2009 р.,
дане рішення набуло законної сили
09.07.2009 р. ( а.с. 48) та відповідно до даного
рішення суду подружжю видано
свідоцтва про розірвання шлюбу 24 січня
2012 р. ( а.с. 41).

Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України
визначено, що у разі розірвання шлюбу
судом шлюб припиняється у день
набрання чинності рішенням суду про
розірвання шлюбу.

Таким чином, встановлено, що на
час укладання договору позики 19.01.2010 р.
шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було
припинено.

У відповідності з вимогами ст. 525,
526, 1049 ЦК України позичальник
зобовязаний повернути позикодавцеві
позику у строк та порядку визначеному
договором і одностороння відмова від
виконання зобовязання не допускається.

Як вбачається з укладеного
договору від 19.01.2010 р. в договорі жодним
чином не визначено обов»язок нести
відповідальність разом з ОСОБА_4, крім
того взагалі судом встановлено, що
ОСОБА_1 при укладанні даного договору
присутня не була, крім того
Києво-Святошинським районним судом
Київської області винесено заочне
рішення за позовом ОСОБА_5 відповідно
до якого з ОСОБА_4 стягнуто борг в
розмірі 9 912 509 грн. 79 коп. та судові
витрати в розмірі 1820 грн., з даного
рішення не вбачається обов»язку ОСОБА_1
щодо сплати буд-яких коштів.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконане боржником, не припиняє
правовідносини сторін договору, не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
права на отримання заборгованості від
солідарних боржників.

Відповідно до вимог ст. 541 ЦК
України, солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язані доти,
доки їхній обов'язок не буде виконаний
в повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК
України).

З договору солідарний обов»язок
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не вбачається.

З урахуванням того, що шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на час укладання
договору позики вже було припинено
відповідно до ч.2 ст.114 СК України, то суд
не може прийняти і посилання позивача
на ч.1, 3 ст. 61, ч.4 ст.65 СК України з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України,
якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Разом з тим, як вбачається з
матеріалів справи, ні договором позики
ні рішенням суду не встановлено, на
ОСОБА_4 покладається обовязок його (
договору, рішення суду) виконання, а
надання нею згоди, як дружини, на
укладення договору не покладає на неї
обов»язку щодо повернення коштів з
боржником і вона не може відповідати за
зобовязаннями ОСОБА_4 як відповідач.

Посилання позивача щодо
укладання даного договору позики в
інтересах сім»ї та витрата отриманих
за договором позики коштів на потреби
сім»ї, не є доведеною в ході судового
розгляду з врахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 придбано земельну ділянку
площею 0,1006 га за адресою АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням - будівництво та
обслуговування житлового будинку ( а.с.
22, 23, 24).

Згідно до технічного паспорту на
житловий будинок індивідуального
житлового фонду за адресою : АДРЕСА_1,
будинок загальною площею 268,7 кв.м.
станом на час виготовлення даного
паспорту 01.08.2008 р. побудовано та станом
на 05.08.2008 р. за характеристикою будинку,
господарських будівель та споруд його
інвентаризаційна вартість становить
1385697 грн. ( а.с. 13-21).

Відповідачкою надано суду
квитанції та замовлення оформлені на
її ім.»я щодо проведення робіт та
оплати послуг за виготовлення
оздоблення та облаштування будинку за
адресою АДРЕСА_1, з яких вбачається що
станом на 2007 р. відповідачкою
замовлялось виготовлення сходів (а.с.
52,53) сантехнічного обладнання ( а.с. 54,
55,), кухонних меблів та обладнання ( а.с.
58-60), цегли ( а.с. 61, 62), дверей ( а.с. 63, 64,
68-70), каміну (65-65, 67), підвіконня ( а.с. 72),
техніки ( а.с. 73 -75, 76), в»їзних воріт ( а.с.
77-78, 79), паркету ( а.с. 80-81, 82), в 2008 р.
ролетів ( а.с. 84), меблів ( а.с. 84, 85-87, 88-90,
91-92,) та іншого обладнання, однак всі
надані суду квитанції та замовлення
оформлені до укладання договору
позики, а тому у суду немає підстав
вважати що коштів зяті ОСОБА_4 у ОСОБА_5
витрачені на будівництво та оздоблення
даного будинку.

Також судом не встановлено, що
дані кошти витрачені на придбання
транспортних засобів автомобілів
«Фольксваген Пассат» д/н НОМЕР_1, «Ауді
А6» д/н НОМЕР_2, «Деу Ланос» д/н НОМЕР_3.
«Мерседес « д/н НОМЕР_4, оскільки як
вбачається з довідки УДАІ ГУ МВС
України в м.Києві від 13.12.2013 р. на ім.»я
ОСОБА_1 було зареєстровано транспортні
засоби як ті що вказані позивачем так і
інші, які протягом перебування в шлюбі
так і після його розірвання
реалізовувались та купувались
наступні ( а.с. 38).

Також зазначені судом обставини
підтвердили і свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які
вказували суду на те, що тривалий час
знають ОСОБА_1 і можуть стверджувати, що
з початку 2009 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4
проживали окремо, шлюб між ними
розірвано в 2009 р., зазначали що станом
на 2008 р. будинок за адресою АДРЕСА_1,
вже було побудовано, оскільки в 2007 р.
вони були на святі в даній родині і
святкували в бані на даній ділянці, а в
2008 р. святкування проходило в будинку,
який було закінчено як будівництвом
так і оздобленням.

Таким чином, судом не здобуто
жодних належних підстав та доказів для
задоволення заявлених позивачем
позовних вимог.

На підставі викладеного та
керуючись ст..ст. 10, 11, 57-61, 209, 213-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства
з обмеженою відповідальністю
«НОВААГРО Україна» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через Святошинський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні при проголошенні судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено
03.03.2014 р.

Суддя :

ун. № 759/17884/13-ц

пр. № 2/759/809/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Святошинський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
І.В.П»ятничук,

при секретарях -
К.Ю.Іванові,
Р.Г.Ковтун,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОВААГРО Україна»

до

ОСОБА_1

3-ті особи:

Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,

Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,

ОСОБА_4

про стягнення грошових коштів, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 209 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства
з обмеженою відповідальністю
«НОВААГРО Україна» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через Святошинський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні при проголошенні судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено
03.03.2014 р.

Суддя :