АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/4399/13-ц 22-ц/774/37/К/14
Справа № 216/4399/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/37/К/14
Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі - Булах К.А.

за участю: позивача Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" -Бродько Анатолія
Івановича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" на заочне
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
застави , -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк" (надалі-
ПАТ«КБ«ПриватБанк») звернуллось до
суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет застави .

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 27 листопада 2006 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є
ПАТ«КБ«ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір за № KRHGAK01680050, згідно
його умов ПАТ«КБ«ПриватБанк» надає
відповідачу кредитні кошти, в
іноземній валюті, у розмірі 8 783,00 дол.
США, а також у розмірі 1238,28 доларів США
на сплату страхових внесків у випадку
та порядку передбаченому кредитним
договором, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення - 26.11.2009 року.

В порушення норм закону та умов
договору ОСОБА_4 зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором не
виконав, тому станом на 13.03.2013 року,
утворилась заборгованість у розмірі 10
294,81 доларів США, що по курсу НБУ станом
на 13.03.2013 року, еквівалентно - 82 255,53 грн.,
з яких:

- заборгованість за кредитом - 3 279,92
доларів США;

- заборгованість по відсотках - 3 417,96
доларів США;

- заборгованість за комісією - 61,50
доларів США;

- пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань - 3 535,43 доларів США;

Одночасно, з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором, між сторонами було укладено
Договір застави рухомого майна
№KRHGAK01680050 від 27.11.2006 року, а саме
автомобіля ВАЗ, модель:21101, рік випуску
2006, тип ТЗ: легковий седан, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить на праві
власності ОСОБА_4

З урахування вищевикладеного просили
суд, в рахунок погашення
заборгованості за вищевказаним
кредитним договором, вилучити у ОСОБА_4
та передати Банку, предмет застави -
вищевказаний автомобіль, комплект
ключів, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт), звернути стягнення на предмет
застави, шляхом продажу вказаного
майна, з укладанням від імені ОСОБА_4
договору купівлі-продажу будь-яким
способом, з іншою особою покупцем, з
наданням повноважень на отримання
дублікату свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу замість
втраченого, зі знаттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАЇ
України, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу та зняття предмета
застави з обліку в органах ДАЇ України,
а також стягнути з ОСОБА_4 судові
витрати по справі.

Заочним рішенням
Центрально-міського районного суду м.
Кривого Рогу від 15 листопада 2013 року у
позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4
відмовлено .

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» ставить питання про
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, за недоведеністю
обставин, що мають значення та
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Так суд першої інстанції при ухвалені
рішення виходив з того, що позов
пред'явлений після спливу строку
позовної давності, однак відповідачем
до суду не заявлялось клопотання про
застосування позовної давності у
відповідності до вимог ст.. 267 ЦК
України.

Суд першої інстанції, відмовляючи
банку у задоволені заявленого позову,
суд першої інстанції посилався ст..11
Закону України «Про захист прав
споживачів», відповідно до норм якого
кредитодавцю забороняється повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, проте у вказаній статті
закону не має жодного посилання на
застосування судами позовної давності
без заяви сторони у спорі.

Крім того мова вищевказаного закону
йде про позасудовий порядок повернення
споживчого кредиту, а не про судовий
порядок.

В судове засідання ОСОБА_4 не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся за останньою відомою
адресою місця проживання та
реєстрації. Повідомлення про розгляд
справи повернулось до суду без
вручення. Крім того, відповідач не
одноразово викликався в суд
телеграмою, яка була адресату не
доставлена, оскільки квартира
зачинена, адресат по повідомленню за
телеграмою не з'являвся.

Відповідно до п.5ч.5 ст. 74 ЦПК України у
разі відсутності осіб, які беруть
участь у розгляді справи за такою
адресою, вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені позову суд першої інстанції
виходив з того, що позивач звернувся до
суду після спливу строку позовної
давності.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Так, згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного судочинства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Тобто, належним виконанням
зобов'язання з боку відповідача є
повернення кредиту в строки, у розмірі
та в валюті, визначеними кредитним
договором.

Статтею 572 ЦК України визначено, що в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Судом встановлено, що відповідно до
кредитного договору від 27 листопада 2006
року ОСОБА_4 отримав кредитні кошти, в
іноземній валюті, у розмірі 8 783,00 дол.
США, на купівлю автомобіля, а також у
розмірі 1238,28 доларів США на сплату
страхових внесків у випадку та порядку
передбаченому кредитним договором, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом,
строком до - 26.11.2009 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за зазначеним договором між позивачем
та відповідачем був укладений договір
застави рухомого майна за №KRHGAK01680050 від
27.11.2006 року, а саме автомобіля ВАЗ,
модель:21101, рік випуску 2006, тип ТЗ:
легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 20-23).

Матеріалами справи підтверджений факт
порушення відповідачем ОСОБА_4 умов
кредитного договору щодо своєчасності
повернення кредитних коштів та сплати
відсотків за їх користування, у зв'язку
із чим утворилася заборгованість, яка
станом на 13.03.2013 року склала 10 294,81
доларів США, що по курсу НБУ станом на
13.03.2013 року, еквівалентно - 82 255,53 грн., з
яких:

- заборгованість за кредитом - 3 279,92
доларів США;

- заборгованість по відсотках - 3 417,96
доларів США;

- заборгованість за комісією - 61,50
доларів США;

- пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань - 3 535,43 доларів США;

Звернення стягнення на рухоме майно, що
є предметом застави, регулюється
нормами Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» N 1255-IV від 18
листопада 2003 року, чинного з 01.01.2004р.,
який визначає правовий режим
регулювання обтяжень рухомого майна,
встановлених з метою забезпечення
виконання зобов'язань, а також правовий
режим виникнення, оприлюднення та
реалізації інших прав юридичних і
фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Прикінцевими і перехідними
положеннями цього закону передбачено,
що законодавчі та інші
нормативно-правові акти, прийняті до
набрання чинності цим законом,
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому закону.

Отже, Закон України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» є спеціальним законом з
питань правового регулювання обтяжень
рухомого майна. Положення Закону
України «Про заставу» застосовуються
лише в частині, що не суперечить Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до положень ст. 589 ЦК
України, ч.1 ст. 20 Закону України «Про
заставу», ст. 23 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Аналогічне право позивача прописане й
в п.п. 15.7.1 п.15 договору застави рухомого
майна від 27 листопада 2006 року, яким
передбачено, що заставодержатель має
право звернути стягнення на предмет
застави у випадку, якщо в момент
настання термінів будь-якого із
зобов'язань, передбачених кредитним
договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
в порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом. Аналогічне правило закріплено
і в ч.1 ст. 590 ЦК України.

Згідно ст.27 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», якщо інше не
встановлено цим Законом, обтяжувач,
який має намір звернути стягнення на
предмет забезпечувального обтяження в
позасудовому порядку, зобов'язаний
надіслати боржнику та іншим
обтяжувачам, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
письмове повідомлення про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання.
Повідомлення надсилається одночасно з
реєстрацією в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження.

Повідомлення повинно містити таку
інформацію:

1) зміст порушення, вчиненого боржником;

2) загальний розмір не виконаної
боржником забезпеченої обтяженням
вимоги;

3) опис предмета забезпечувального
обтяження;

4) посилання на право іншого обтяжувача,
на користь якого встановлено
зареєстроване обтяження, виконати
порушене зобов'язання боржника до
моменту реалізації предмета обтяження
або до переходу права власності на
нього обтяжувачу;

5) визначення позасудового способу
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, який має
намір застосувати обтяжувач;

6) вимогу до боржника виконати порушене
зобов'язання або передати предмет
забезпечувального обтяження у
володіння обтяжувачу протягом 30 днів з
моменту реєстрації в Державному
реєстрі відомостей про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач 30.01.2013 року звернувся до
відповідача з відповідною вимогою
погашення заборгованості, попередивши
його про звернення стягнення на
предмет застави (а.с. 12).

Проте відповідач вимоги Банку не
виконав, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк»
набув право звернути стягнення на
предмет застави.

Обтяження зареєстроване в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна.

Отже ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені позову суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про наявність
у ОСОБА_4 заборгованості за кредитним
договором та наявності у позивача
право звернути стягнення на предмет
застави.

Разом з тим, безпідставно відмовив у
позові, керуючись вимогами ст.. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
відповідно до, якої встановлено, що у
спорах щодо споживчого кредитування,
кредитодавцям забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, незалежно від
заяви сторони у спорі.

Так згідно ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до п.3, п. 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак ОСОБА_4 не заявляв про
застосування строку позовної давності,
більш того він не приймав участі при
розгляді даної справи в суді першої
інстанці,ї на що не звернув уваги суд
першої інстанції, застосовуючи
наслідки пропущення строку.

Крім того, колегія суддів вважає, що
відсутні і підстави застосування
строку позовної давності відповідно до
ст.. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів» (в редакції від 22.09.2011 року
№ 3795- VI), оскільки дана стаття не
містить жодного посилання на
застосування судами позовної давності
без заяви сторони у спорі, крім того в
даній статті мова йде про позасудовий
порядок повернення споживчого кредиту,
а не про судовий порядок.

Отже висновки суду першої інстанції
про пропуск позивачем строку позовної
давності, не відповідають матеріалам
справи.

Приймаючи до уваги вищезазначене,
судова колегія вважає, що рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет застави в повному обсязі, з
наданням Банку права продажу предмета
застави шляхом надання ПАТ КБ
«ПриватБанк» права продажу предмета
застави, з укладенням від імені ОСОБА_4
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
наданням повноважень на отримання
дублікату, свідоцтва про реєстрацію
технічного засобу, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАЇ України, за початковою
ціною автомобіля, визначеною на час
продажу, на підставі висновку експерта.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Тому з відповідача ОСОБА_4 на
користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк»
колегія суддів стягує судові витрати
822,56 грн. судового збору сплаченого
позивачем при зверненні до суду із
позовом та 411,28 грн. сплачених при
зверненні з апеляційною скаргою, а
разом 1 233,84 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст.
309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Центрально- Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 15
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет застави -
задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № №KRHGAK01680050 від
26.11.2006 року у сумі 10 294,81 доларів США, що
по курсу НБУ станом на 13.03.2013 року
еквівалентно - 82 255,53 грн., вилучити у
ОСОБА_4 та передати в заклад Публічному
акціонерному товариству Комерційний
банк «ПриватБанк»:

- предмет застави: автомобіль ВАЗ,
модель:21101, рік випуску 2006, тип ТЗ:
легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_4.;

- комплект ключів, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) автомобіля ВАЗ,
модель:21101, рік випуску 2006, тип ТЗ:
легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності
ОСОБА_4.,(АДРЕСА_1);

Звернути стягнення на майно заставлене
за договором застави рухомого майна
від 27.11.2006 року за №KRHGAK01680050, а саме
автомобіля ВАЗ, модель:21101, рік випуску
2006, тип ТЗ: легковий седан, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить на праві
власності ОСОБА_4, шляхом надання
Публічному акціонерному товариству
комерційний банк «ПриватБанк» права
продажу предмета застави, з укладенням
від імені ОСОБА_4 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з наданням
повноважень на отримання дублікату,
свідоцтва про реєстрацію технічного
засобу, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАЇ
України, за початковою ціною
автомобіля, визначеною на час продажу,
на підставі висновку експерта.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 1 233,84
грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: