АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3116/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 48 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Новіков О. М. УХВАЛА
11 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНовікова О.
М.суддівВініченка Б. Б. , Бондаренка С. І.
при секретаріВосколович Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 10 листопада 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про
поділ спільного майна подружжя та
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8
про поділ майна подружжя та визнання
особистої приватної власності
чоловіка на майно, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_8 звернулася з
позовом до ОСОБА_6 про поділ спільного
майна подружжя, посилаючись на те, що з
14.09.2002 року по 03.07.2012 року вони
перебували в зареєстрованому шлюбі. В
період шлюбу ними за спільні кошти було
придбано гараж АДРЕСА_2 вартістю 25 000
грн.; внесено кошти на депозитний
рахунок на ім'я відповідача в ПАТ
«Універсал Банк» в січні 2012 року в сумі
2100 доларів США; внесено кошти на
депозитний рахунок в ПАТ «Укргазбанк»
також на ім'я відповідача в січні 2012
року в сумі 20 000 грн. По закінченню
терміну депозиту відповідач мав
отримати відповідно 2200 доларів США та 50
000 грн. Таким чином, всього було набуто
майна на загальну суму 92 600 грн. Вважає,
що має право на ? частину переліченого
майна, а саме ? грошових коштів та ?
гаражу в автокооперативі «Граніт» в м.
Черкаси.

Уточнивши свої позовні вимоги просила
розділити спільне майно подружжя,
стягнувши з відповідача на користь
ОСОБА_8 ? частину грошових вкладів в
сумі 37 467 грн. 18 коп. та вартість ?
частини гаража в гаражно-будівельному
автокооперативі «Граніт» м. Черкаси в
сумі 9 959 грн., а всього 47 426 грн. 18 коп.

ОСОБА_6 звернувся із зустрічним позовом
до ОСОБА_8, вказуючи що з грудня 2011 року
фактичних шлюбних відносин між
сторонами не було та сторонами вже
вирішувалось питання про поділ
спільного майна подружжя.

Так на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 26.06.2012
року сторони, перебуваючи у шлюбі,
продали належну їм на праві власності
квартиру АДРЕСА_1 за 282 000 грн., з яких
ОСОБА_8 отримала 160 000 грн.

Тому просив визнати спільною власністю
подружжя вказану суму продажу квартири
та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6
компенсацію вартості різниці між
частками спільного майна подружжя в
розмірі 19 000 грн.

Також позивач за зустрічним позовом
просив визнати за собою право
особистої приватної власності
чоловіка на грошовий вклад в ПАТ
«Універсал Банк» в розмірі 2187 доларів
США та на грошовий вклад в ПАТ АБ
«Укргазбанк» в розмірі 45 353 грн.

Цю вимогу ОСОБА_6 мотивував тим, що
фактично з грудня 2011 року шлюбні
відносини між сторонами були
припинені.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 10 листопада 2014 року позов
ОСОБА_8 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8
грошову компенсацію за ? вартості
спільного майна подружжя в сумі 47 426
грн. 18 коп., судові витрати в сумі 5 650
грн. 26 коп., а всього 53 076 грн. 44 коп.

В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про поділ
майна подружжя та визнання особистої
приватної власності чоловіка на майно
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду та
вважаючи, що воно є незаконним та
необгрутованим, представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій
просив скасувати рішення районного
суду та ухвалити нове, яким відмовити
ОСОБА_8 в задоволенні позову, а
зустрічний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів
справи з 14 вересня 2002 року по 03 липня 2012
року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 перебували у
зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу сторонами за спільні
кошти був придбаний гараж АДРЕСА_2 а
також внесено кошти на депозитний
рахунок на ім'я ОСОБА_6 в ПАТ «Універсал
Банк» в січні 2012 року в сумі 2100 доларів
США та на депозитний рахунок в ПАТ
«Укргазбанк» також на ім'я ОСОБА_6 в
січні 2012 року в сумі 20 000 грн.

По закінченню терміну депозитів
відповідач з відсотками отримав 23.07.2012
року 2187 доларів США, що по курсу НБУ
станом на 24.09.2014 становить 29581 грн. 36 коп
та 45353 грн. 00 коп. - по гривневому
депозиту, а всього коштів на загальну
суму 74934,36 грн. Розмір отриманих ОСОБА_6
коштів по банківським депозитам
сторонами не оспорювався.

За результатами проведеної в суді
будівельно-технічної експертизи
вартість гаража АДРЕСА_2 станом на
липень 2012 року становить 19 918 грн. 00 коп.

Згідно повідомлення Голови
правління гаражно-будівельного
автокооперативу «Граніт» ОСОБА_6 був
членом автокооперативу та власником
металевого гаражу АДРЕСА_2 з 20.03.2010 року
по 03.12.2012 року. З 04.12.2012 року власником
цього гаражу являється гр. ОСОБА_9

Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя.

У пункті 30 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що у випадку коли при розгляді вимоги
про поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України
передбачено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Таким чином, на підставі
приведених вище доводів суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що вказане позивачкою майно є
спільною власністю подружжя і підлягає
розділу згідно закону.

Посилання апелянта на дострокове ( до
моменту розірвання шлюбу) припинення
фактичних шлюбних відносин між
сторонами є непереконливим.

Суд першої інстанції вірно врахував
факти перебування подружжя спільно в
санаторії «Трускавець» в кінці квітні -
на початку травня 2012 року, продажу
спільної квартири 26.06.2012 року, покази
свідків ОСОБА_10та ОСОБА_11, які показали,
що подружжя вело спільне господарство
до самого розлучення.

Вказані докази узгоджуються між собою
та з іншими доказами по справі. Тому
районний суд обґрунтовано поклав їх в
основу рішення справедливо прийшов до
висновку, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 мали
шлюбні відносини майже до розірвання
шлюбу, а саме до 03 липня 2012 року, та вели
спільне господарство.

Покази свідка ОСОБА_12 ( нової дружини
ОСОБА_6) не можуть суттєво вплинути на
прийняте судом рішення так як вона є
зацікавленою особою.

Не може бути підставою для
скасування рішення суду і вказівка в
апеляції на відсутність в матеріалах
справи документації на спірний гараж
як на об'єкт нерухомого майна. Ці доводи
спростовуються документами, які
надійшли з гаражно-будівельного
кооперативу «Граніт» та приєднані до
матеріалів справи. При цьому вартість
оціненого експертом гаражу сторонами
не оспорювалась.

Що стосується розміру стягнутих коштів
за депозит в іноземній валюті, то
колегія суддів не вбачає порушення
закону при підрахунку стягнутої суми.

Також суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що квартира АДРЕСА_1
продана сторонами 26.06.2012 року під час
перебування у шлюбі та ведення
спільного господарства а кошти,
отримані в цей період, вважаються
такими, що використані на потреби сім'ї.

Даючи оцінку підрахунку судових
витрат, стягнутих з відповідача, суд
апеляційної інстанції, враховує, що
юридичні послуги включають в себе не
лише прийняття участі в судових
засіданнях а і в складанні відповідних
процесуальних документів,
відпрацювання нормативної бази, тощо.
Також приймаючи до уваги, що справа
відкладалась сім разів і перебувала в
провадженні більше шести місяців
колегія суддів вважає, що витрати на
правову допомогу відповідають
стягненій судом сумі.

Таким чином, колегія суддів, на
підставі досліджених доказів по
справі, не вбачає достатніх підстав для
скасування або зміни цілком
обґрунтованого та справедливого
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 10 листопада 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :