АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/720/2014
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач - Мараєва Н.Є.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Онищенко О.С.

Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною
скаргою

Акціонерного комерційного банку
«Трансбанк»

на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 08 жовтня 2013 року у
справі за позовом Акціонерного
комерційного банку «Трансбанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором

Заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 08 жовтня 2013 року
частково задоволено позов АКБ
«Трансбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКБ
«Трансбанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 6 776 067,64 грн.
та судові витрати.

В задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі АКБ «Трансбанк»
просить скасувати рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 08 жовтня 2013 року в частині відмови
стягнення солідарно боргу з ОСОБА_2 на
користь АКБ «Трансбанк» та постановити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги АКБ «Трансбанк» в
повному обсязі, посилаючись на
незаконність даного рішення, зокрема,
те, що суд неповно з»ясував обставини
справи, не дав належної оцінки доказам,
порушив норми матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 16.07.2008 року між АКБ
«Трансбанк» та ОСОБА_1 був укладений
договір №41150809 з додатком до нього про
надання позичальнику кредиту.

Згідно п.1.1. договору позивач (кредитор)
надає відповідачу (позичальнику)
відновлювальну кредитну лінію лімітом
у сумі 878 000 доларів США, а позичальник
зобов»язується повернути кредит і
сплати проценти згідно графіку
погашення кредиту (додаток №1 від 16.08.2008
року), який є невідємною частиною цього
договору, комісії, штрафу і пені в
обумовлений даним договором термін; на
умовах цільового використання,
забезпеченості, строковості,
платності, зворотності та інших умов
викладених в цьому договорі, строком до
15.07.2011 року (т.1 а/с 6-10).

Банком за заявками на видачу готівки
видано грошові кошти у валюті США на
загальну суму 710 000 доларів США. Змістом
операції у них вказано видачу кредиту
за кредитним договором відповідно до
листа ОСОБА_1 по наступних документах:
від 06.07.2006 року на суму 525 000 доларів США,
від 29.07.2006 року на суму 100 000 доларів США,
від 01.09.2006 року на суму 40 000 доларів США,
від 05.09.2006 року на суму 45 000 доларів США
(т.2 а/с 127-130).

Всього отримано коштів на загальну
суму 710 000 доларів США.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1
за укладеним кредитним договором
періодично вносив на рахунок банку
грошові кошти.

16.07.2008 року між ОСОБА_2 та АКБ
«Трансбанк» було укладено договір
іпотеки, згідно якого ОСОБА_2, яка є
майновим поручителем ОСОБА_1, з метою
забезпечення належного виконання
зобов»язання, що випливає з кредитного
договору передає, а ОСОБА_1 приймає в
іпотеку в порядку і на умовах,
визначених цим договором, нерухоме
майно житлового призначення, а саме:
двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Пунктом 1.3 договору вартість предмета
іпотеки визначена за згодою сторін та
на момент укладання договору становить
1142630 грн.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» при вирішенні спорів за
участю майнових поручителів суди мають
виходити з того, що відповідно до
статті 11 Закону України «Про заставу»,
статтей 1, 11 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель є
заставодавцем або іпотекодавцем.
Відповідно до статті 546 ЦК України
застава (іпотека) та порука є різними
видами забезпечення, тому норми, що
регулюють поруку (ст.ст. 553-559 ЦК
України), не застосовуються до
правовідносин кредитора з майновим
поручителем, оскільки, він відповідає
перед заставо/іпотеко-держателем за
виконання боржником основного
зобов»язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки. У
зв»язку із цим солідарна
відповідальність боржника та
майнового поручителя нормами ЦК
України не передбачена.

Станом на 28.02.2011 року заборгованість за
кредитним договором становить 6 776 067,64
грн. (т.2 а/с 117-119).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України,
зобов»язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору і одностороння відмова від
зобов»язання не допускається.

З огляду на викладене, суд обґрунтовано
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, а саме в частині стягнення
з ОСОБА_1 на користь АКБ «Трансбанк»
заборгованості за кредитним договором,
яка становить 6776067,64 грн.

Суд повно з»ясував обставини справи,
дав належної оцінки доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу АКБ «Трансбанк» -
відхилити, а рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 08 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: