АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1-й інстанції - Вернидубов
Доповідач-Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем
України

04 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського
районного суду м.Києва від 27 серпня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя,-

в с т а н
о в и л а:

В серпні 2014 року ОСОБА_3 пред»явив позов
до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя до Дніпровського районного
суду м. Києва , в якому просив визнати за
ним право власності на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1; визнати за ним
частину вартості квартири АДРЕСА_2 ;
стягнути з відповідача половину
вартості автомобіля НОМЕР_1 рік
випуску 2001 ; визнати за ним право
власності на Ѕ частину вартості
торгівельного обладнання ( морозильні
ящики, морозильні вітрини), що
знаходяться в Дарницькому прод.ринку
АДРЕСА_4; стягнути половину грошей в
сумі 75 000 грн. та золоті прикраси.

При цьому зазначав, що позови з приводу
нерухомого майна пред»являються за
місцезнаходженням майна або його
основної частини, вказавши, що спірні
квартири АДРЕСА_1 знаходяться у
Дніпровському районі м. Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 27 серпня 2014 року відкрито
провадження в даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати зазначену ухвалу,так як вона
постановлена з порушенням норм
процесуального права,оскільки позивач
заявляє про існування спору про
нерухоме майно, не надавши докази про
наявність такого майна у відповідача
на праві власності, а поняття
заставної, на яку посилається позивач,
входить до групи цінних паперів і
відповідно до ст.20 ЗУ «Про іпотеку» є
іпотечним цінним папером.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, що з»явилися в судове
засідання, обговоривши доводи
апеляційної скарги , обставини справи ,
колегія суддів приходить до
наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЦПК України,
позови до фізичної особи
пред»являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування.

Як вбачається з матеріалів справи , то
зареєстрованим місцем проживання
відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК
України, позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред»являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Пунктом 42 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» роз»яснено, що
виключну підсудність встановлено для
позовів, що виникають із приводу
нерухомого майна (частина перша статті
114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181
ЦК до нерухомого майна належать:
земельні ділянки, а також об'єкти,
розташовані на них, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення. Наприклад, це позови
про право власності на таке майно; про
право володіння і користування ним
(стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого
майна, що є у спільній частковій
власності та виділ частки із цього
майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
сумісній власності та виділ частки із
цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право
користування нерухомим майном
(визначення порядку користування ним);
про право, яке виникло із договору
найму жилого приміщення, оренди тощо;
про визнання правочину з нерухомістю
недійсним; про звернення стягнення на
нерухоме майно - предмет іпотеки чи
застави; розірвання договору оренди
землі; стягнення орендної плати, якщо
спір виник з приводу нерухомого майна;
про усунення від права на спадкування
та визначення додаткового строку для
прийняття спадщини.

Частиною 2 статті 181 ЦК України
визначено, що рухомими речами є речі,
які можна вільно переміщувати у
просторі.

В позовній заяві ОСОБА_3
зазначає, що під час його шлюбу з
відповідачем ОСОБА_2, останньою 29.07.2013
року був укладений договір
купівлі-продажу заставної з ТОВ
«Крісталл ЕССЕТ Менеджмент» № 517-13-БВ
на ім»я її доньки від першого шлюбу
ОСОБА_4, яка в цей же ж день уклала
попередній договір міни з ТОВ
«Максимум» на купівлю квартири, яка
знаходиться за адресою : АДРЕСА_2.
Вказує, що гроші на вказану квартиру
були коштами його спільного сімейного
бюджету з ОСОБА_2, а тому він має право
на частину квартири.

Відповідно до ст. 20 Закону України
«Про іпотеку» , заставна - це
іпотечний цінний папір, який
засвідчує безумовне право його
власника на отримання від боржника
виконання за основним зобов'язанням,
за умови, що воно підлягає виконанню в
грошовій формі, а в разі невиконання
основного зобов'язання - право
звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Таким чином , договір
купівлі-продажу заставної, засвідчує
лише право його власника на отримання
від боржника виконання за основним
грошовим зобов'язанням, і лише у разі
його невиконання - право звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Отже, власник заставної є лише
власником цінного паперу, що посвідчує
цивільне право , при чому право вимоги
виконання грошових зобов»язань , яке
відповідно до ст. 194 ЦК України, може
бути передане шляхом передання цінного
паперу.

Проте, відкриваючи провадження у
даній справі , виходячи з правил
виключної підсудності, суд першої
інстанції на зазначене уваги не
звернув, в зв»язку з чим ухвалу суду не
можна визнати законною та
обґрунтованою, а тому вона підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд .

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312, 313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного
суду м. Києва від 27 серпня 2014 року
скасувати, питання передати до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає.

Головуючий :
Судді: