АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9285/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3683/14
Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко
Доповідач Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю: представника відповідача
ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3

на ухвалу Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 09 жовтня 2014 року

за заявою ОСОБА_4 про забезпечення
позову

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про відшкодування майнової
та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А:

07 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_3,
посилаючись на те, що 19.03.2013 року з вини
відповідача сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої вона отримала середньої
тяжкості тілесні ушкодження. Оскільки
діями відповідача їй завдана майнова
та моральна шкода, яку вона оцінює,
відповідно, у 25996,77 грн. та 150000,00 грн.,
просить стягнути з останнього на її
користь зазначені суми.

Також, 07 жовтня 2014 року ОСОБА_4
звернулася до місцевого суду із заявою
про забезпечення позову, в якій,
посилаючись на те, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, оскільки
відповідач не працює, не надає їй
допомоги на лікування, просить
накласти арешт на належну йому на
підставі договору дарування та
свідоцтва про право власності квартиру
АДРЕСА_1. Вважає, що єдиним можливим
шляхом забезпечення виконання рішення
суду є звернення стягнення на квартиру
відповідача, який вживає заходи по її
відчуженню.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 09 жовтня 2014 року заяву ОСОБА_4 про
забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1,
яка належить на праві власності ОСОБА_3.

З вказаною ухвалою не погодився
відповідач, який подав на неї
апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів скарги
посилається на те, що квартира, на яку
накладено арешт ухвалою суду від 09.10.20104
р., є єдиним місцем проживання його та
його сім»ї; відчуження квартири він не
проводить, а тому вважає, що відсутня
загроза невиконання рішення суду.

Зазначає, що в нього є інше майно, окрім
квартири, проте суд не з'ясував цієї
обставини.

Вважає, що вжиті заходи забезпечення
позову порушують його інтереси, у
зв»язку з чим просить ухвалу скасувати
та постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовити.

У надісланих запереченнях на
апеляційну скаргу позивач, посилаючись
на те, що ОСОБА_3 офіційно не працює, не є
власником автомобіля, на якому він її
збив, та не має іншого майна, за рахунок
якого можна було б забезпечити
подальше виконання рішення суду,
добровільно витрати на її лікування не
відшкодував і робить усе, щоб уникнути
цього в подальшому, просить у
задоволенні скарги відмовити, а
оскаржувану ухвалу залишити без змін.

У судовому засіданні представник
відповідача доводи апеляційної скарги
підтримав та прохав її задовольнити.

Представник позивача апеляційну
скаргу не визнав з підстав, наведених у
запереченнях на неї, прохав її
відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дійшла висновку про
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312 ЦПК
України, за наслідками розгляду скарги
на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право скасувати
ухвалу суду першої інстанції і
постановити ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, 07
жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_3,
посилаючись на те, що 19.03.2013 року з вини
відповідача сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої вона отримала середньої
тяжкості тілесні ушкодження. Оскільки
діями відповідача їй завдана майнова
та моральна шкода, яку вона оцінює,
відповідно, у 25996,77 грн. та 150000,00 грн.,
просить стягнути з останнього на її
користь зазначені суми.

Також, 07 жовтня 2014 року ОСОБА_4
звернулася до місцевого суду із заявою
про забезпечення позову, в якій,
посилаючись на те, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, оскільки
відповідач не працює, не надає їй
допомоги на лікування, просить
накласти арешт на належну йому на
підставі договору дарування та
свідоцтва про право власності квартиру
АДРЕСА_1. Вважає, що єдиним можливим
шляхом забезпечення виконання рішення
суду є звернення стягнення на квартиру
відповідача, який вживає заходи по її
відчуженню.

Як зазначено вище, ухвалою
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 09
жовтня 2014 року заяву ОСОБА_4 про
забезпечення позову задоволено.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про
забезпечення позову місцевий суд
виходив із того, що у зв'язку з поданням
позову та до вирішення справи по суті
необхідно вжити заходи по його
забезпеченню у вигляді накладення
арешту на належну відповідачу
квартиру, оскільки невжиття
відповідних заходів по забезпеченню
позову може призвести до порушення
законних прав та інтересів позивача, а
також може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Однак з таким висновком місцевого суду
не можна погодитися, виходячи з
наступного.

За правилом ч.1 ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені ЦПК України
заходи забезпечення позову.

Частиною другою статті 152 ЦПК України
закріплено право суду застосувати
кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Частиною третьою ст.152 ЦПК України
установлено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до роз'яснень, які
містяться у п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
від 22.12.2006 року №9, при розгляді заяви
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Застосовані
заходи забезпечення позову повинні не
перевищувати обсягу пред'явлених
позивачем позовних вимог, тобто
повинні бути співмірними».

У справі відсутні докази наявності
підстав для забезпечення позову,
зокрема, відсутні докази на
підтвердження того, що невжиття
відповідних заходів по забезпеченню
позову може призвести до порушення
законних прав та інтересів позивача, а
також може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Заявником не наведено достатнього
обґрунтування необхідності вжиття
зазначених заходів забезпечення
позову та не конкретизовано, яким чином
невжиття таких заходів може утруднити
чи зробити неможливим виконання
рішення суду, не наведено та не надано
доказів того, що наявні підстави для
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Жодного доказу на підтвердження тієї
обставини, що відповідач має намір
здійснити відчуження належної йому на
праві власності квартири заявником не
надано.

Окрім того, обираючи саме такий спосіб
забезпечення позову як накладення
арешту на належну відповідачу
квартиру, місцевий суд не з'ясував, чи є
у власності відповідача інше рухоме чи
нерухоме майно.

Колегією суддів установлено, що
відповідач ОСОБА_3 не сплатив судовий
збір при поданні до суду апеляційної
скарги.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про
судовий збір», який набув чинності з
01.11.2011р., визначено розмір ставок
судового збору.

Так, пунктом 1.14 закріплено, що за
подання до суду апеляційної і
касаційної скарги на ухвалу суду, заяви
про приєднання до апеляційної чи
касаційної скарги на ухвалу суду
сплачується судовий збір 0,1 розміру
мінімальної заробітної плати, що
становить у даному випадку 121,80 грн.

Відповідне положення стосується
подання апеляційних і касаційних скарг
на будь-які ухвали суду незалежно від
того чи передбачено Законом справляння
судового збору за подання тих заяв, за
результатами розгляду яких виносяться
відповідні ухвали.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3
підлягає стягненню на користь держави
121,80 грн. судового збору за подання до
суду апеляційної інстанції
апеляційної скарги.

Згідно п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312 ЦПК
України, за наслідками розгляду скарги
на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право змінити або
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1
ст.312, ст.ст.315,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, -
задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 09
жовтня 2014 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні заяви ОСОБА_4 про
забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1) на користь Держави 121,80 (сто
двадцять одну гривню 80 копійок)
судового збору на такі реквізити:
Отримувач: УДКСУ у м. Полтаві; ; банк одержувача: ГУДКСУ у
Полтавській області; код банку
отримувача: 831019; розрахунковий рахунок:
0002; код доходів бюджету: 22030001.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О.
Кривчун