Кодимський районний суд Одеської
________________________________________________________________________
Справа №503/209/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2014 року
м. Кодима, Одеської області

Суддя Кодимського районного суду
Одеської області Сопільняк О.М.,
розглянувши відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК
України заяву ОСОБА_1 про забезпечення
позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 03 лютого 2013 року
звернулась до Кодимського районного
суду Одеської області з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя (цивільна справа
№503/211/14).

Одночасно з цим, позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою про
забезпечення вказаного позову шляхом:
а) накладення арешту на належний
відповідачеві магазин по продажу
господарських товарів та будівельних
матеріалів, розташований в АДРЕСА_2; б)
опису майна, яке знаходиться в цьому
магазину та його арешту.

Підставою для забезпечення свого
позову ОСОБА_1 вказала можливість
відчуження відповідачем ОСОБА_2
вказаного майна, яке відповідно до
ст.ст.60 та 61 СК України є їх спільним.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК
України).

Способами забезпечення судом позову є:
1) накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; 2) заборона вчинення
певних дій; 3) встановлення обов'язку
вчинити певні дії; 4) заборона іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; 5) зупинення продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту; 6)
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; 7) передача речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам. У разі необхідності судом
можуть бути застосовані інші види
забезпечення позову. Суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову. Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами (ч.1-3 ст.152 ЦПК
України).

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п.4 постанови Пленум Верховного Суду
України №9 від 22 грудня 2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець.

З наданих позивачем матеріалів
вбачається, що у шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2 вона перебуває з 17 вересня 1972
року і до цього часу.

За час перебування у шлюбі, а саме 20
травня 2008 року, відповідачем ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу
придбано магазин з продажу
господарських товарів та будівельних
матеріалів, розташований в АДРЕСА_2,
який відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно серії САС
№185735, виданого 01 серпня 2011 року,
належить йому на праві приватної
власності.

В цьому магазині відповідач ОСОБА_2
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії НОМЕР_1 від 07 вересня 2004 року,
здійснює господарську (підприємницьку)
діяльність з продажу господарських
товарів та будівельних матеріалів.

Через припинення сторонами сумісного
проживання, шлюбних стосунків та
ведення спільного господарства, а
також через неможливість
добровільного поділу набутого майна,
тобто через наявність спору між
сторонами, позивачка 03 лютого 2014 року
звернулась до суду з позовом про поділ
спільного майна подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу
України та ч.3 ст.368 Цивільного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.
Об"єктами права спільної сумісної
власності може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту, а також заробітна плата,
пенсія, стипендія, інші доходи,
одержані одним із подружжя, у т.ч. і
майно та доходи фізичної
особи-підприємця (ч.ч.1, 2 ст.61 СК України,
рішення Конституційного Суду України
№17-рп/2012 від 19 вересня 2012 року).

Таким чином, незабезпечення позову
ОСОБА_1 щодо вказаного нерухомого
майна, у випадку його відчуження до
закінчення розгляду справи може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, а тому вимоги
позивача про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на приміщення
спірного магазину підлягають
задоволенню. При цьому, арешт
приміщення магазину позбавить
відповідача ОСОБА_2 можливості його
відчужити, втім не позбавить
відповідача можливості його
використувати за призначенням та не
вплине на здійснення ним своєї
підприємницької діяльності щодо
продажу майна.

В той же час, забезпечення позову
позивача шляхом накладення арешту на
майно, яке знаходиться у цьому
магазині, зокрема на господарські
товари та будівельні матеріали,
позбавлять відповідача можливості
здійснювати свою господарську
діляьність, що суперечитиме
роз"ясненню Пленум Верховного Суду
України, що є в п.4 постанови №9 від 22
грудня 2006 року, тому вимоги позивача у
цій частині підлягають частковому
задоволенню. Зокрема, наявні у спірному
магазині господарські товари,
будівельні матеріали та торгівельне
обладнання підлягає опису з метою
встановлення його виду, назви,
кількості та вартості без його арешту
та без вилучення з торгового обігу.
Встановлення цих обставин та вартості
цього майна дасть змогу визначити об"єм
та загальну вартість майна подружжя,
яке підлягає поділу.

У зв"язку з цим, 04 лютого 2014 року ухвалою
суду заява ОСОБА_1 про забезпечення
позову була задоволена частково та у
частині накладення арешту на магазин
по продажу господарських товарів та
будівельних матеріалів в АДРЕСА_2 та
опису майна, товарів та обладання в
цьому магазині була направлена до
відділу державної виконавчої служби
Кодимського районного управління
юстиції в Одеській області для
виконання.

Однак, 10 лютого 2014 року вказана ухвала з
відділу ДВС повернулась до суду без
виконання через її невідповідність
вимогам ст.18 Закону України "Про
виконавче провадження".

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.153,155 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її
позову до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя (цивільна справа №503/211/13-ц)
задовольнити частково.

Накласти арешт на магазин по продажу
господарських товарів та будівельних
матеріалів, розташований в АДРЕСА_2,
який відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно серії САС
№185735, виданого 01 серпня 2011 року,
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю
с.Радованьє Дмитрівського району
Орловської області Російської
Федерації, жителю АДРЕСА_1,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2.

Здійснити опис господарських товарів,
будівельних матеріалів та
торгівельного обладнання, які
розташовані в магазині по продажу
господарських товарів та будівельних
матеріалів в АДРЕСА_2, який належить
ОСОБА_2 без арешту цього майна (товарів).

Копію цієї ухвали направити:

- для виконання - до відділу державної
виконавчої служби Кодимського
районного управління юстиції в
Одеській області (66000, м.Кодима
вул.Садова, 3);

- для відома після виконання ухвали:
позивачу ОСОБА_1 (АДРЕСА_3) та
відповідачу ОСОБА_2 (АДРЕСА_1).

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України
ухвала підлягає негайному виконанню в
порядку, встановленому для виконання
судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути
подана протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали. Оскарження
ухвали не зупиняє її виконання та не
перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Особа, майно якої заарештоване, може
звернутись до суду з заявою про зміну
обраного заходу забезпечення позову чи
його скасування.

Суддя О.М.Сопільняк