Справа № 1510/6523/12
Провадження № 2/500/922/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого - судді
Пащенко Т.П.

при секретарі -
Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи - Ізмаїльський
районний відділ Головного Управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області, орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради Одеської
області, ОСОБА_7, приватний нотаріус
Ізмаїльського міського нотаріального
округу Одеської області ОСОБА_8 про
визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним, виселення з
квартири, стягнення матеріальної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2012 року ОСОБА_9 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи - Ізмаїльський
районний відділ Головного Управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області, орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради, ОСОБА_7,
приватний нотаріус Ізмаїльського
міського нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_8 про визнання
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 №2956 від 28.04.2012 року, укладеного
між ОСОБА_4, діючою від імені ОСОБА_9 та
ОСОБА_5 недійсним, мотивуючи тим, що
зазначений договір укладений під
впливом психічного тиску та внаслідок
зловмисної домовленості між
представником продавця та покупцем.
Позивачка зазначає, що квартира
АДРЕСА_1 належала їй на праві власності.
У квітні 2012 року ОСОБА_4 разом із
знайомим позивачки ОСОБА_10 повідомили,
що їй необхідно підписати деякі
документи у нотаріуса, не пояснюючи які
саме та для чого їх необхідно
підписувати. Приблизно через два дні
відповідачка разом з двома чоловіками
під психічним тиском, погрожуючи
фізичною розправою, відвезли її на
дачу, де вона перебувала деякий час.
Після цього позивачці стало відомо, що
належна їй квартира АДРЕСА_1 продана та
в ній проживають сторонні люди. ОСОБА_9
зазначає, що наміру продавати квартири
вона не мала, оскільки іншого житла у
неї не має, є особою похилого віку з
вадами слуху та зору, тому не бачила і
не розуміла які документи нею були
підписані. Нотаріус не роз'яснила їй, що
вона підписує довіреність на
відчуження квартири. Кошти з продажу
квартири вона не отримувала. Вважає, що
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 існує зловмисна
домовленість, так як квартиру продано
за ціною 116800 грн., що приблизно
відповідає 14600 доларів США по
банківському курсу існуючому на той
час, а ринкова вартість аналогічної
квартири складає 30-35 тис. доларів США.
Відповідачі без згоди ОСОБА_9, обманним
шляхом, із застосуванням психічного
тиску позбавили її житла, зняли з
реєстрації місця проживання, відчужили
все майно що було в квартирі. Для
досягнення своїх цілей з часу
підписання нею відповідних документів
у нотаріуса відвезли її разом з сином
за межі міста та утримували у дачному
будинку без надання медичної допомоги.
Із-за перенесеного нервового
навантаження у сина сильно погіршився
стан здоров'я та стався серцевий напад,
що призвело до його смерті. Тому
позивачка просила визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири,
виселити з зазначеної квартири ОСОБА_5,
зобов'язати відділ громадянства і
реєстрації фізичних осіб
Ізмаїльського ГУ МВС України в
Одеській області скасувати запис
«знято з реєстрації місця проживання»,
який вчинено 04.05.2012 року відносно
ОСОБА_9, стягнути з ОСОБА_4 матеріальні
збитки у розмірі 1 340 грн., оскільки
вона вимушена була звернутися до
нотаріуса за вчиненням нотаріальних
дій та сплатила нотаріусу 670 грн., за
посвідчення довіреності на
представлення її інтересів у суді, та
складання заяви про скасування
довіреності, та стягнути суму
моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. і
судові витрати.

У відкритті провадження у справі в
частині позовних вимог щодо
зобов'язання відділу громадянства і
реєстрації фізичних осіб
Ізмаїльського ГУ МВС України в
Одеській області скасувати запис
«знято з реєстрації місця проживання»,
який вчинено 04.05.2012 року відносно
ОСОБА_9 відмовлено ухвалою суду від
09.10.2012 року.

Ухвалою суду від 30.10.2013 року в якості
правонаступників померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_9 залучено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

За заявою представника ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - ОСОБА_12 позовні вимоги в
частині стягнення моральної шкоди
залишено без розгляду ухвалою суду від
10.02.2014 року.

В судовому засіданні позивачки ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник -
ОСОБА_12 позовні вимоги в частині
визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним, виселення з
квартири, стягнення матеріальної шкоди
підтримали в повному обсязі та
наполягали на їх задоволенні,
посилаючись на зазначені в позовній
заяві обставини та зазначаючи, що
ОСОБА_9 не мала бажання відчужувати
квартиру, не отримувала кошти за
отриману квартиру, угода була укладена
внаслідок зловмисної домовленості між
представником продавця - ОСОБА_4 та
покупцем ОСОБА_5, під випливом
психічного тиску та в результаті
обману. В обґрунтування цього
посилалися на те, що в момент укладення
угоди купівлі-продажу ОСОБА_9 не було в
місті, вона перебувала на дачі в
садовому товаристві без будь-яких
заходів для існування, без своєї волі, у
неї був поганий стан здоров'я і вона не
розуміла куди її везуть і куди її
поселяють. Коли ОСОБА_9 повернулася на
територію міста вона звернулася до
правоохоронних органів щодо
неправомірних дій відносно неї в
травні 2012 року. Також свідок ОСОБА_13
підтвердила, що ОСОБА_9 була
схвильована коли її привезли
поселятися на дачу, тобто вона діяла не
зі своєї волі. Крім цього, між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 укладений попередній договір
від 21.04.2012 року про продаж квартири
належної позивачці коли ще у ОСОБА_4
відсутні були повноваження на
укладання даного договору. Також ще до
укладення договору купівлі-продажу
ОСОБА_5 сплачував за житлово-комунальні
послуги надані за адресою спірної
квартири. Крім того, пояснення свідків
ОСОБА_14 та ОСОБА_15 різняться, отже у
суду відсутні підстави враховувати їх
пояснення. Розписка про отримання
грошових коштів ОСОБА_9 нею не
складалася, тому відсутні
підтвердження отримання нею коштів за
продану нею квартиру. Враховуючи те, що
ОСОБА_9 померла, можливо вчинявся
відносно неї не тільки психічний тиск,
а й фізичний тиск.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги та обставини
позову не визнала, заперечувала проти
задоволення позову, з підстав
зазначених в запереченнях на позовну
заяву а.с. 165-166 т. 1, а також посилаючись
на те, що ініціатива щодо оскарження
договору купівлі-продажу була зі
сторони правонаступників ОСОБА_9, а не
її самостійною ініціативою. Твердження
позивачок щодо того, що вона не мала
права укладати договір завдатку з
ОСОБА_5 щодо продажу квартири АДРЕСА_1,
оскільки саме ці дії передбачено
договором про надання правової
допомоги від 14.04.2012 року, укладеним з
померлою ОСОБА_9, яка на час укладення
договору була власницею зазначеної
квартири. Також в цю дату ОСОБА_9 надала
довіреність на ім'я ОСОБА_4 з метою
підготовки документів для продажу
належної їй земельної ділянки, що
розташована в садівничому товаристві
«Волна». Відповідачка також пояснила,
що в перших числах квітня 2012 року в її
офіс прийшла ОСОБА_9 зі своїм сином
ОСОБА_16 та звернулися до неї з
проханням надати допомогу щодо
оформлення та продажу належної їй
земельної ділянки, що розташована в
садівничому товаристві «Волна». Зі
слів ОСОБА_9 їй стало також відомо, що
вона має намір продати також належну їй
квартиру №30 з метою придбання двох
дачних будиночків, оскільки вона є
особою похилого віку, їй важко
підніматися на четвертий поверх на
якому перебуває квартира та хоче
придбати щось на землі, проживати
окремо, однак недалеко від сина,
оскільки син є молодою людиною та може
створити сім'ю. Залишок коштів вона
мала намір витратити на своє лікування
та подальше проживання. Документи на
квартиру вже були готові, і квартиру
можна було продати швидше, оскільки
залишалося лише перевірити лічильники
та пересвідчитися у відсутності
заборгованості у власника за надані
житлово-комунальні послуги, а
підготовка документів на продаж
земельної ділянки потребує більше часу
у зв'язку з чим була укладена
довіреність. Крім того, також і
нотаріусами ОСОБА_17 та ОСОБА_8 було
підтверджено, що оплату за укладання
довіреностей проводила ОСОБА_4 за
власний рахунок, оскільки в договорі
було передбачено, що всі дії вона
проводить за власний рахунок, а після
укладення угоди ОСОБА_9 повертає їй
потрачені кошти, так як у неї відсутні
кошти та сплачує гонорар в сумі 8000 грн.
Підготовка на продаж квартири та
земельної ділянки проводилась
одночасно. При цьому вона в одній із
газет побачила оголошення, що молода
сім'я має намір придбати квартиру та
зателефонувала за номером телефону,
який був зазначений в оголошенні, їй
відповів молодий чоловік, який назвав
себе ОСОБА_5 та погодився на огляд
квартири. Огляд квартири був
проведений в присутності ОСОБА_9 Що
стосується вартості квартири за яку
була продана квартира, відповідачка
пояснила, що ОСОБА_5 фактично сплатив за
квартиру 22 000 доларів США. Дана
квартира не могла більше коштувати ніж
22 000 доларів США, оскільки вона була в
незадовільному стані, було відключене
світло, телефон, нічого не мінялося в
квартирі з моменту побудови будинку,
ремонт не проводився біля 30 років.
Після сплати всіх боргів, а також
оплати послуг нотаріуса та інших
витрат пов'язаних з укладенням
договору, та оплати вартості садових
будиночків, ОСОБА_4 передала залишок
грошових коштів в сумі 16 250 доларів США
ОСОБА_9 Що стосується посилання в
позові щодо не отримання ОСОБА_9
грошових коштів відповідачка зазначає,
що ОСОБА_9 підтвердила в судовому
засіданні, що грошові кошти нею були
отримані, однак вони були викрадені.
Також ОСОБА_4 заперечувала проти того,
що нею був здійснений будь-який тиск
психологічного або фізичного
характеру на ОСОБА_9, що
підтверджується тим фактом, що ОСОБА_9
власноруч писала заяву про зняття з
реєстраційного обліку, як того вимагає
передбачена законодавством процедура
зняття з реєстраційного обліку. Також
постанови слідчих Ізмаїльського МВ
ГУМВС України в Одеській області про
відмову в порушенні кримінальних справ
свідчать про те, що факт тиску на ОСОБА_9
не підтверджено та не доведено. Щодо
твердження позивачок про те, що ОСОБА_9
була налякана та знаходилася у
нестабільному психічному стані
пояснила, що вона, ОСОБА_9, насправді
була налякана самими онучками. ОСОБА_4
просила відмовити у задоволенні
позовних вимог позивачок у повному
обсязі, наголосивши на тому, що вона як
представник інтересів ОСОБА_9 за
договором про надання правової
допомоги виконала свої зобов'язання у
повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх
представник ОСОБА_20 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали, з
підстав зазначених в запереченнях на
позов а.с. 123 т. 1 та просили відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.
Представник ОСОБА_20 зазначив, що у
відповідача ОСОБА_5 були відсутні
підстави не укладати дану угоду та не
довіряти нотаріусам при укладенні
угоди, оскільки всі дії були проведені
нотаріусами законно. Нотаріуси
детально роз'яснили ОСОБА_9 всі
наслідки та деталі при укладанні
договору купівлі-продажу нерухомого
майна. ОСОБА_9 були передані грошові
кошти за продаж квартири, що і сама
ОСОБА_9 підтвердила в одному із судових
засідань, при цьому пояснивши, що їх
забрав ОСОБА_10. Є розписки про те, що
ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_5 в чотири
етапи 22 000 доларів США. А також є
розписка про отримання ОСОБА_9 від
ОСОБА_4 16250 доларів США. Далі все це
стосується тільки ОСОБА_9 та ОСОБА_4 і їх
розрахунків. Доказів зловмисної
домовленості позивачі суду не надали.
Навіть покази рідної сестри ОСОБА_9 -
ОСОБА_21 підтверджують, що ОСОБА_9 була
жорстокою людиною, яку було не легко
обманути. Вважає, що його довірителі
придбали квартиру на законних
підставах, заплатили кошти та придбали
річ, отже підстави для задоволення
позову відсутні.

Представник третьої особи
Ізмаїльський районний відділ
Головного Управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
суду заяву, в якій просив розглядати
справу у його відсутність.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав суду заяву, в якій просив
розглядати справу у його відсутність,
зазначаючи, що орган опіки не може
надати згоду щодо задоволення позовних
вимог про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, виселення з
квартири, стягнення матеріальної
шкоди.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
надала суду заяву, в якій просила
розглядати справу у її відсутність, в
задоволенні позову просила відмовити у
зв'язку з необґрунтованістю не
відповідністю дійсності та фактичним
обставинам справи.

Третя особа приватний нотаріус
Ізмаїльського міського нотаріального
округу Одеської області ОСОБА_8 в
судове засідання не з'явилася, про час
та місце розгляду справи повідомлена
належним чином, надала суду заяву, в
якій просила розглядати справу у її
відсутність. Зазначаючи, що всі
свідчення були надані нею в
попередньому судовому засіданні. Іншою
інформацією не володіє. З будь-яким
рішенням суду згодна. (а.с. 231, 253 т.1)

Вислухавши сторони та їх
представників, третіх осіб, свідків,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства. Підставою їх
виникнення, поряд з іншими, є
договори та інші правочини.

Правочином, згідно до ч. 1 ст. 202 ЦК
України, є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено,
зокрема, що зміст правочину не може
суперечити актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в Постанові від 6 листопада 2009
року № 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом. Відповідно до ч.1
ст. 215 ЦПК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,
5, 6 ст. 203 ЦК України, саме на момент
вчинення правочину.

Тому в кожній справі про визнання угоди
недійсною суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України,
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язується або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Частиною 3 вказаної статті зазначено,
що представництво виникає на підставі
договору, закону, акту органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме згідно довіреності від 25.04.2012 року
ОСОБА_9, у встановленому законом
порядку уповноважила ОСОБА_4 продати
належну їй на праві власності квартиру
АДРЕСА_1, за ціною і на умовах, які
будуть визначатися нею самостійно,
виходячи із розумної доцільності. (а.с. 7
т. 1)

Згідно договору купівлі-продажу
квартири засвідченого приватним
нотаріусом Ізмаїльського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за
№2956 (а.с. 6 т. 1), ОСОБА_4 маючи права на
укладання угоди щодо відчуження
спірної квартири діючи від імені
ОСОБА_9, 28 квітня 2012 року уклала договір
купівлі-продажу, відповідно до якого
вона продала, а ОСОБА_5 придбав квартиру
АДРЕСА_1, сплативши обумовлену угодою
суму грошей, а саме 116800 грн.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК
України).

Підставами позову для визнання
договору купівлі-продажу квартири від
28 квітня 2012 року недійсним позивачі
зазначають, що угода укладена без згоди
ОСОБА_9, тобто за відсутності її волі на
укладання угоди купівлі-продажу
квартири, під впливом обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в Постанові від 6 листопада 2009
року № 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» відповідно до
статей 229-233 ЦК України правочин,
вчинений під впливом помилки, обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною або внаслідок впливу тяжкої
обставини, є оспорюваним. Правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину.

Судом встановлено, що 14 квітня 2012 року
між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 укладено угоду на
надання правової допомоги згідно якої
ОСОБА_9 доручає ОСОБА_4 надавати їй
правову допомогу з усіх необхідних
питань. При цьому оплата за виконані
юристом послуги (гонорар) та інші
витрати встановлюються за
домовленістю сторін, а саме за
підготовку до продажу та продажу
земельної ділянки в садовому
товаристві «Волна» в м. Ізмаїлі
Одеської області довіритель
зобов'язується оплатити гонорар в
розмірі 4000 грн., за підготовку до
продажу та продажу квартири АДРЕСА_1
довіритель зобов'язується оплатити
гонорар в розмірі 8000 грн. (а.с. 171 т. 1)

21.04.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
укладено договір завдатку в якому
сторони погодили домовленість щодо
укладення договору купівлі-продажу
двокімнатної квартири АДРЕСА_1. (а.с. 99 т.
1)

Як вбачається зі звіту про незалежну
оцінку нерухомості, а саме
двокімнатної квартири АДРЕСА_1
складеної ТОВ «НТЦ «Зеніт» ОСОБА_23
оціночна вартість об'єкту оцінки
складає 116800 гривень. (а.с. 103-108)

Згідно розписок (а.с. 51,52,101 т.1) ОСОБА_4
будучи довіреною особою ОСОБА_9
власниці квартири АДРЕСА_1 та
виступаюча за договором у вигляді
виконавця по договору завдатку від
21.04.2012 року отримала від ОСОБА_5 покупця
за договором від 21.04.2012 року грошові
кошти 21.04.2012 року - 8020 грн., що
еквівалентно 1000 доларів США, 24.04.2012 року
- 8020 грн., що еквівалентно 1000 доларів
США, 28.04.201 року - 152 380 грн., що
еквівалентно 19 000 доларам США, 04.05.2012
року 8000 грн., що еквівалентно 1000 доларів
США.

Як вбачається з розписки (а.с. 70 т. 1) від
28.04.2012 року ОСОБА_9 отримала грошову
суму за продану квартиру номер АДРЕСА_1
належну їй на праві приватної
власності від своєї довіреної особи
ОСОБА_4 після оплати за комунальні
послуги, незалежної оцінки майна,
оплати пенсійного внеску, послуг
нотаріуса за угоду купівлі-продажу
залишкову грошову суму в розмірі 16 250
доларів США, що еквівалентно 132 330 тисяч
гривень.

Посилання позивачів на те, що у ОСОБА_9
була відсутня воля на укладення
договору купівлі-продажу квартири
спростовуються поясненнями нотаріусів
ОСОБА_8, яка пояснила, що ОСОБА_9 бажала
продати квартиру та наполягала на тому,
що вона після продажу квартири буде
проживати в селі Матроска у сина,
свідченнями нотаріуса ОСОБА_17, яка
пояснила, що ОСОБА_9 бажала продати
квартиру та говорила про те, що після
продажу квартири вона буде проживати
чи в будинку чи на дачі, а також
свідченнями свідка ОСОБА_24, та
укладеними між ОСОБА_9 та ОСОБА_4
договором на надання правової
допомоги, довіреністю наданою ОСОБА_9
на ім'я ОСОБА_4

Судом також не встановлено обставин
підтверджуючих навмисного введення
ОСОБА_9 в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину.

Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦК України
правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним. Вирішуючи
питання щодо недійсності правочину,
необхідно виходити з доведеності цієї
зловмисної домовленості.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» судам
роз'яснено, що для визнання правочину
недійсним на підставі ст. 232 ЦК України
необхідним є встановлення умислу в
діях представника: представник
усвідомлює, що вчиняє правочин
всупереч інтересам довірителя та бажає
(або свідомо допускає) їх настання, а
також наявність домовленості
представника однієї сторони з іншою
стороною і виникнення через це
несприятливих наслідків для
довірителя. При цьому не має значення,
чи одержав учасник такої домовленості
яку-небудь вигоду від здійснення
правочину, чи правочин був вчинений з
метою завдання шкоди довірителю.

Тобто для визнання недійсним
правочину, вчиненого в результаті
зловмисної домовленості, необхідно
встановити факт зловмисної
домовленості представника з іншою
особою (свідоме вчинення правочину
всупереч інтересам довірителя),
наявність збитків та причинний зв'язок
між зловмисною домовленістю та
завданими збитками.

Твердження ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. що на
їх думку між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 існувала
зловмисна домовленість належними
доказами не підтверджені. Наявні в
матеріалах справи докази не дають
підстав для висновку про зловмисну
домовленість між відповідачами. ОСОБА_9
бажала продати квартиру та отримала за
неї грошові кошти. Позивачами не
доведено наявність збитків та
причинний зв'язок між зловмисною
домовленістю та збитками.

Відсутність психологічного тиску на
ОСОБА_9, з метою укладення договору
підтвердили третя особа ОСОБА_8, та
свідок ОСОБА_17, які пояснювали, що
розмовляли з нею особисто без
сторонніх осіб, однак ОСОБА_9
наполягала на тому що бажає продати
квартиру. Була бадьорою особою,
самостійно розписалася в довіреності,
не повідомляла про те, що вона погано
бачить, після розмови з нею нотаріус
пересвідчилася в тому, що ОСОБА_9
розуміє значення своїх дій та може
керувати ними. Дані обставини також
підтвердили свідок ОСОБА_24 та свідок
ОСОБА_25

Іншою підставою для визнання правочину
недійсним, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
зазначають, що ОСОБА_9, як власник
квартири не отримала грошей від
продажу нерухомого майна. Однак як
вбачається з розписки (а.с. 70 т. 1) від
28.04.2012 року ОСОБА_9 отримала грошову
суму за продану квартиру номер АДРЕСА_1
належну їй на праві приватної
власності від своєї довіреної особи
ОСОБА_4 після оплати за комунальні
послуги, незалежної оцінки майна,
оплати пенсійного внеску, послуг
нотаріуса за угоду купівлі-продажу
залишкову грошову суму в розмірі 16 250
доларів США, що еквівалентно 132 330 тисяч
гривень. Дійсність підпису ОСОБА_9
позивачі не заперечували. Клопотання
щодо призначення експертизи з метою
встановлення виконання підпису саме
ОСОБА_9 сторони не заявляли. Крім того, в
своїх поясненнях в судовому засіданні
29.01.2013 року ОСОБА_9 зазначила, що кошти
викрав ОСОБА_10. Тому суд приходить до
висновку, що посилання відповідачів на
те, що ОСОБА_9 не отримувала грошові
кошти є безпідставними.

Також не підтверджені належними
доказами посилання позивачів щодо
того, що вартість аналогічної квартири
складає біля 30-35 тисяч доларів США.
Довідка а.с. 19 т. 1 надана ОСОБА_9
агентством нерухомості «Сміл» не є
належним доказом, оскільки дані
зазначені в цій довідці спростовуються
звітом про незалежну оцінку
нерухомості а.с. 103-108, показами свідка
ОСОБА_24, яка наполягала на тому, що
квартира була в незадовільному стані,
її середня ціна біля 18-19 тисяч доларів
США, та показами свідка ОСОБА_25

В п. 21 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» судам
роз'яснено, що при вирішенні спорів про
визнання недійсним правочину,
вчиненого особою під впливом
насильства (стаття 231 ЦК), судам
необхідно враховувати, що насильство
має виражатися в незаконних, однак не
обов'язково злочинних діях.
Насильницькі дії можуть вчинятись як
стороною правочину, так і щодо членів
її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Факт
насильства не обов'язково має бути
встановлений вироком суду,
постановленим у кримінальній справі.

Згідно постанов Ізмаїльського МВ ГУМВС
України в Одеській області від 29.05.2012 р.,
04.10.2012 р., за результатами розгляду
матеріалів перевірки за заявами ОСОБА_9
та ОСОБА_16 було відмовлено в порушені
кримінальної справи.

Доказів наявності насильницьких дій
відносно ОСОБА_9 зі сторони ОСОБА_4 чи
ОСОБА_5 з метою укладення договору
купівлі-продажу квартири суду надано
не було.

Крім того, позивачі взагалі не
оспорювали видану на ім'я ОСОБА_4
довіреність щодо права на укладення
договору купівлі-продажу квартири від
імені ОСОБА_9

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи те, що позивачами не
доведено недійсність правочину, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивачів про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, виселення
ОСОБА_5 та стягнення з ОСОБА_4
матеріальної шкоди не підлягають
задоволенню в зв'язку з
необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 209, 212-215, 218, 219
України, ст. ст.202, 203, 215, 229-233, 237 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи - Ізмаїльський районний відділ
Головного Управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області, орган опіки та піклування
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області, ОСОБА_7,
приватний нотаріус Ізмаїльського
міського нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_8 про визнання
договору купівлі-продажу квартири
недійсним, виселення з квартири,
стягнення матеріальної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Т.П.Пащенко