Справа № 761/6262/14-ц
Провадження №6/761/680/2014
У Х В А Л А

іменем України

04 березня 2014 року м.Київ

Шевченківський районний суд м.Києва в
складі:

головуючого судді:
Гриньковської Н.Ю.,

при секретарі Булах
Л.В.

розглянувши подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Шевченківського РУЮ
у м.Києві Байрамова Т.Р. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в:

28.02.2014р. до Шевченківського районного
суду міста Києва звернувся державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м.Києві
Байрамов Т.Р. (далі - заявник) із
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
без вилучення паспортного документа,
ОСОБА_2 (далі - боржник).

Свою заяву обґрунтовує тим, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м.Києві
знаходиться виконавче провадження
№15467657, відкритого на підставі
виконавчого листа №2-1993/09, виданого
13.04.2009р. Київським районним судом м.
Донецька про стягнення щомісячно з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення
дитиною повноліття, у розмірі ? частини
від усіх видів заробітку , але не менш
ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
18.02.2009р.

Заявник, посилаючись на те, що з дня
відкриття виконавчого провадження,
боржник ухиляється від добровільного
виконання своїх зобов'язань за
вказаним рішенням суду, у встановлені
законодавством строки суму боргу не
сплатив, на виклик державного
виконавця не відреагував, просив
обмежити у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документа
боржника.

Представник заявника у судове
засідання не з'явився. Зі змісту
подання вбачається можливість
розглянути подання без участі
державного виконавця та повідомлення
письмово про наслідки розгляду
подання.

Суд, на підставі ч.2 ст.377-1 ЦПК України,
вважає за можливе розглянути подання
за відсутності сторін та інших
заінтересованих осіб.

Розглянувши подання, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про те, що вказане подання задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно зі ст.21 Конституції України, усі
люди є вільними і рівні у своїй
гідності та правах. Права і свободи
людини є невідчужуваними та
непорушними.

За змістом ст.33 Конституції України,
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав
людини (від 10.12.1948р.) та ст.12
Міжнародного пакту про громадянські й
політичні права (набув чинності, в т.ч.
для України, 23.03.1976р.) кожна людина має
право вільно пересуватися й обирати
собі місце проживання в межах любої
держави. Кожна людина має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну, і повертатися у свою
країну.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від
11.12.2003р. №1382-IV свобода пересування
обмежується щодо: осіб, до яких
відповідно до процесуального
законодавства застосовано запобіжні
заходи, пов'язані з обмеженням або
позбавленням волі; осіб, які за вироком
суду відбувають покарання у вигляді
позбавлення або обмеження волі; осіб,
які згідно із законодавством
перебувають під адміністративним
наглядом; осіб, які згідно із
законодавством про інфекційні
захворювання та психіатричну допомогу
підлягають примусовій госпіталізації
та лікуванню; шукачів притулку та осіб,
які звернулися за наданням їм статусу
біженця до прийняття відповідного
рішення компетентним органом (про
надання цим особам притулку чи статусу
біженця); іноземців та осіб без
громадянства, які не мають законних
підстав для перебування на території
України; осіб, яких призвано на дійсну
строкову службу до Збройних Сил
України та інших, утворених відповідно
до законів України, військових
формувань; іноземців, які перебувають у
складі військових іноземних
підрозділів і які мають статус
військового.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
№ 606-XIV із змінами, державний виконавець
у процесі здійснення виконавчого
провадження має право, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Звернувшись до суду з поданням, заявник
вказує, що з дня відкриття виконавчого
провадження №15467657, відкритого на
підставі виконавчого листа №2-1993/09,
виданого 13.04.2009р. Київським районним
судом м. Донецька про стягнення
щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення дитиною повноліття, у
розмірі ? частини від усіх видів
заробітку , але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 18.02.2009р.,
боржник, ухиляється від добровільного
виконання своїх зобов'язань та рішення
суду.

Разом з тим, заявником не надано
доказів на підтвердження того, що
боржник, якимось чином ухиляється від
добровільного виконання своїх
зобов'язань за вказаним рішенням суду.

Крім цього, з наявних матеріалів
подання, зокрема, з довідки - розрахунку
заборгованості по сплаті аліментів
станом на 01.12.2013р. за № 203/12 від 30.11.2013р.
державного виконавця (заявника у
справі) щодо повідомлення боржника про
суму заборгованості по сплаті
аліментів у розмірі 54392,48грн., не
вбачається, що заявник дійсно
направляв, а боржник дійсно отримував
вказану довідку - розрахунок. Адже, на
підтвердження вимог подання додано
лише запити заявника до державних
органів з приводу отримання інформації
щодо працевлаштування боржника, його
ідентифікаційного коду, належного
боржнику рухомого чи нерухомого майна.

Тобто, жодного належного та
допустимого доказу, передбаченого
ст.58,59 ЦПК України, який би мав
відношення до подання державного
виконавця, та який би підтверджував
факт ухилення боржником ОСОБА_2, від
добровільного виконання своїх
зобов'язань за рішенням суду, суду не
надано.

Крім того, заявником не надано доказів
наявності у ОСОБА_2 паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон.

За приписами ч.1, 3 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Зважаючи на те, що норми Конституції
України є нормами прямої дії, з
урахуванням того, що заявником не
надано доказів, які свідчать про
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, вважаю, що встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
без вилучення паспортного документа,
для громадянина ОСОБА_2 є прямим та
грубим порушенням його конституційних
прав та свобод.

За таких обставин, підстав для
задоволення даного подання не
вбачається.

Керуючись статтею 60, 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

У задоволенні подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Шевченківського РУЮ
у м.Києві Байрамова Т.Р. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання через Шевченківський районний
суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя