АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/776/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Спая В.В. Доповідач - Глущенко
Н.Г.Категорія 30/33
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів -
Осіяна О.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційними
скаргами

Головного управління
державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області та
заступника прокурора
Дніпропетровської області

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
20 вересня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Дніпропетровського міського
управління ГУ МВС України в
Дніпропетровській області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області та ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до
Дніпропетровського міського
управління ГУ МВС України в
Дніпропетровській області, Головного
управління державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області та ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином / а. с. 1-3 /.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач посилався на те, що 29.12.2005
року о 22 годині в його квартиру АДРЕСА_1,
прибули працівники міліції
Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУ МВС
України в Дніпропетровській області,
серед яких був водій-міліціонер
чергової частини цього райвідділу
ОСОБА_3 та разом з іншим працівником
міліції, не маючи на це законних
підстав та перевищуючи свою владу і
повноваження, вибив вхідні двері в
кімнаті, де знаходився він-позивач.

Згодом ОСОБА_3, дістав з кобури
вогнепальну зброю, прицілився в щілину
вибитих дверей та зробив в напрямку
обличчя позивача постріл з пістолету.

В результаті цих навмисних дій ОСОБА_3
позивач отримав легкі та тяжкі тілесні
ушкодження, а саме: вогнепальне дробове
проникаюче поранення лівого ока з
пошкодженням роговиці, райдужки,
скловидного тіла лівого ока з
наявністю двох чужорідних металевих
предметів в порожнині очного яблука, а
також множинні вогнепальні сліпі
дробові поранення м'яких тканей
обличчя, області орбіт та верхньої
щелепи.

Вироком Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
22.11.2011 року (який набрав законної сили
04.12.2012 року) ОСОБА_3 був визнаний винним
у вчиненні злочинів передбачених ч. 1
ст. 121 та ч. 3 ст. 365 КК України і
засуджений до 7 років позбавлення волі,
з позбавленням права займати посади в
правоохоронних органах строком на 3
роки.

За таких обставин, позивач просив
суд стягнути солідарно з відповідачів
в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 47224, 49 грн. і в рахунок
відшкодування моральної шкоди 70000 грн.,
та стягувати солідарно з відповідачів
безстроково, починаючи з 29.12.2005 року, по
366,53 грн. щомісячно на відшкодування
втраченої ним професійної
працездатності / а. с. 1-3 /.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 20.09.2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково.

Суд стягнув з Державного
казначейства України, за рахунок
коштів Державного бюджету України,
шляхом списання коштів з єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_2 70000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, завданої злочином.

У задоволенні іншої частину позову
ОСОБА_2 - відмовлено /а. с. 96-100/.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
22.11.2013 року виправлено описку в цьому
рішенні від 20.09.2013 року /а. с. 131/.

З рішенням суду від 20.09.2013 року, в
частині стягнення моральної шкоди в
розмірі 70000 грн., не погодилося Головне
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області і звернулися до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
рішення суду в цій частині скасувати та
ухвалити нове про відмову позивачу в
цих його позовних вимогах, посилаючись
на те, що рішення ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, відповідач посилається
на ту обставину, що суд стягнув з
Державного казначейства України
грошову суму у відшкодування
моральної шкоди, завданої злочином, і
це при тому, що Державна казначейська
служба України не була залучена до
участі у справі /а. с.103-106/.

Також, з рішенням суду, в частині в
частині стягнення моральної шкоди в
розмірі 70000 грн., не погодився заступник
прокурора Дніпропетровської області,
який звернувся до суду з апеляційною
скаргою, де просить рішення в цій
частині скасувати та відмовити
позивачу в цих його позовних вимогах,
посилаючись на те, що рішення в
оскаржуваній частині ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права / а. с. 112-115 /.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та заявлених
вимог, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
Головного управління державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області підлягає
задоволенню, а апеляційну скарга
заступника прокурора
Дніпропетровської області - частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України - суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України - суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляд справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

З матеріалів справи вбачається, що
14.02.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до Дніпропетровського
міського управління ГУ МВС України в
Дніпропетровській області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області та ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином / а. с. 1-3 /.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України - шкода
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування, незалежно від вини
цієї особи.

Між тим, суд першої інстанції в
порушення вимог вище зазначених ч. 1 ст.
11, ч. 1 ст. 33 ЦПК України постановив
рішення про стягнення моральної шкоди
з Державного казначейства України, яке
відповідно до Указу Президента України
«Про оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади» від 09.12.2010
року № 1085/2010 - було ліквідовано, а
згідно Указу Президента України «Про
Положення про державну казначейську
службу України» від 13.04.2011 року № 460/2011 -
правонаступником Державного
казначейства України є Державна
казначейська служба України, але ні
Державне казначейство України, ні його
правонаступник Державна казначейська
служба України не були залучені до
участі у справі.

Згідно Положення про Державну
казначейську службу України
(затверджене Указом Президента України
від 13.04.2011 року № 460/2011) - Державна
казначейська служба України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворена для реалізації державної
політики у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.
Державна казначейська служба України
зокрема здійснює безспірне списання
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Отже, суд постановив рішення відносно
юридичної особи, яка не була залучена
до участі у справі, а тому рішення в цій
частині не може залишатись в силі і
підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_2
в його позовних вимогах до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області про відшкодування моральної
шкоди, завданої злочином, оскільки
вирішення питань про списання коштів
державного бюджету за судовими
рішеннями відноситься до компетенції
Державної казначейської служби
України, а не до компетенції
територіального органу казначейської
служби.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач же не звертався до суду першої
інстанції з клопотаннями про заміну
належного відповідача чи залучення
співвідповідача. Крім того,
звертаючись до суду з відповідним
позовом, ОСОБА_2 не прийняв до уваги, що
відповідно до вимог чинного
законодавства (зокрема ст. 1174 ЦК
України), шкода відшкодовується
державою, тобто стягується з
державного бюджету (шляхом
зобов'язання казначейської служби
здійснити відповідну виплату за
рахунок коштів Державного бюджету
України), а не з казначейської служби.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Головного управління
державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області
підлягає задоволенню, а апеляційна
скарга заступника прокурора
Дніпропетровської області - частковому
задоволенню, оскільки посилання
прокурора в апеляційній скарзі щодо
неправомірного застосування судом
першої інстанції ст. 1174 ЦК України, так
і посилання на те, що шкода, яка
спричинена ОСОБА_3, не може
розцінюватись, як шкода спричинена
посадовою особою органу державної
влади при здійсненні нею своїх
повноважень, - є надуманими і такими, що
спростовуються чинним матеріальним
законом, дійсними обставинами справи
та доказам по справі, зокрема вироком
Амур-Нижньодніпровського суду м.
Дніпропетровська від 22.11.2011 року.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області - задовольнити, а апеляційну
скаргу заступника прокурора
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
20 вересня 2013 року, в частині
відшкодування моральної шкоди, -
скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в його позовних
вимогах до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області
про відшкодування моральної шкоди,
завданої злочином.

В іншій оскаржуваній частині рішення
суду від 20.09.2013 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

СУДДІ: