Справа № 427/9332/13-ц
Провадження № 2/427/217/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2014 року Свердловський міський суд
Луганської області

у складі: головуючого судді
Олейнікової Г.М.

при секретарі
Поляковій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Свердловська
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
позовом і в обгрунтовування позовних
вимог пояснив, що відповідачка ОСОБА_2
взяла у нього грошові кошти у розмірі
16000грн., про що надала розписку від
22.10.2012року. Борг зобов,язалася
повернути у повному обсязі у строк до
22.10.2013року. До кінцевої дати, зазначеної
у розписці , відповідачка не повернула
гроші , сума боргу так і залишилася
16000грн. , як і при укладанні договору
позики.

Відповідно до ст..ст.1046,1047 Цивільного
кодексу України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов,язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання або інших речей ,
визначених родовими ознаками.

Пункт 1 статті 1049 Цивільного
кодексу України , передбачено , що
позичальник зобов,язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі , що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку , що
встановлені у розписці. На не
однократні вимоги позивача повернути
йому борг відповідачка ухиляється.
Зазначені обставини підтверджуються
доданими до заяви документами.

Позивач просить суд стягнути з
відповідачки на його користь суму
позики 16000 гривень, а також стягнути з
відповідачки на його користь судові
витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове
засідання не з,явився, але надав суду
письмову заяву, в якій зазначив, що
позовні вимоги він підтримує у повному
обсязі, та просить розглянути справу у
його відсутності, так як його інтереси
буде представляти в суді ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та пояснив,
що в жовтні 2012року була складена
розписка, з якої убачається, що ОСОБА_2
взяла в борг у ОСОБА_1 16 000 грн., і
зобов,язалася повернути ці кошти до
22.10.2013року, про що написала розписку ,
але в строк вона гроші позивачу не
повернула, і до теперішнього часу
відмовляється повертати 16000грн.
Позивач інвалід 3 групи і йому потрібні
були гроші на лікування, тому він став
наполягати на поверненні боргу
відповідачкою. В розписці, яка написана
відповідачка , зазначено , що вона
зобов,язується позивачеві повернути
борг 16000 грн., , а не гроші за придбання ?
частини будинку відповідачкою у
позивача. Також у договорі купівлі -
продажу ? частки будинку від 12.10.2011 року
зазначено , що своїми підписами під
договором сторони свідчать про факт
повного розрахунку та відсутність
претензій фінансового характеру один
до одного.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що вона з позивачем ОСОБА_1 перебувала у
фактичних шлюбних стосунках, сторони з
зими 2007 року по жовтень 2011 року мешкали
разом, потім позивач продав їй ? частину
свого будинку і виїхав в інше місце
проживання. Оскільки свою пенсію
позивач накопичував, вони мешкали за її
доходи, на той час вона вела
підприємницьку діяльність. В 2010 році
вони з ОСОБА_1 придбали житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1, з
господарськими будівлями та спорудами,
що підтверджується договором
купівлі-продажу від 14.06.2010 року, в якому
по ? частки належало ій та позивача . З
приводу зловживання ОСОБА_1 спиртними
напоями їх стосунки погіршилися, вони
вирішили розлучитись і домовились
розділити їх майно. Вона спочатку
віддала ОСОБА_1 50000 грн., а потім вона
зайняла у жовтні 2011 року гроші у ОСОБА_4
у розмірі 17000 грн., щоб сплатити
позивачу 16000 грн., вартість 1/2 частки
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
так як ОСОБА_1 продав їй ? частку
житлового будинку 65 000 гривень. ОСОБА_1
отримав кошти та переїхав мешкати в
інше житло за вищезазначеною адресою.
12.10.2011 року був оформлений договір
купівлі-продажу частки житлового
будинку, з даного договору убачається,
що ОСОБА_1 дійсно отримав від неї гроші
в повному обсязі. Тому його посилання
на борг згідно розписки вона вважає
необгрунтованим та незаконним. Вона не
заперечує , що розписка написана нею ,
про те , що вона зобов,язуєтьяс ОСОБА_1
повернути борг 16000 грн. до 22.10.2013 року ,
але точний рік коли вона писала
розписку не зрозумілий або 2012 рік або
2013 рік, також підпис у розписці схожий
на її але, це не її підпис . Гроші 16000 грн.
вона віддала ОСОБА_1 , він їй не повернув
оригінал розписки, так як він
погрожував їй , що якщо вона не
віддасть гроші , то він спалить будинок,
вона телефонувала з цього приводу до
міліції , але не додзвонилась, після
цього до правоохоронних органів не
зверталась .

Суд вислухавши представника позивача,
відповідача, свідка, дослідивши
матеріали справи, вважає що позов
підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Згідно з ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у
власність другій стороні (
позичальникові) грошові кошти
або інші речі , визначені
родовими ознаками , а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів ( суму позики )
або таку ж кількість речей того ж
роду та такої ж якості.

У відповідності з ст. 1047 ч.2
ЦК України на
підтвердження укладення
договору позики та його умов
може бути представлена
розписка позичальника або
іншій документ , який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості.

Із розписки, яка датована
22.10.2012року (а.с.50) убачається, що ОСОБА_2,
паспорт НОМЕР_2 виданий Свердловським
МВ УМВС України в Луганській області,
03.12.1998року, проживаючої за адресою :
АДРЕСА_1, зобов,язується повернути борг
ОСОБА_1 у розмірі 16000грн. до 22.10.2013року.Що
дана розписка була написана саме
відповідачкою вона не заперечувала у
судовому засіданні .

Заперечення відповідачки проти позову
в тій частині , що вона сплатила борг у
розмірі 16000 грн. позивачу за ? частку
придбаного у нього житлового будинку ,
ще в жовтні 2011 року і на теперішній час
у неї немає ніяких боргових зобов,язань
перед відповідачем суд не приймає до
уваги , оскільки дійсно із матеріалів
справи ( а.с.32) убачається , що 24.10.2011 року
відповідачка займала гроші у ОСОБА_4 в
розмірі 17000 грн. для погашення за
будинок ОСОБА_1 , якому вона повинна
віддати 16000 грн. , також із договору
купівлі продажу від 12.10.2011 року ( а.с.26)
убачається , що договір був укладений
між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2. з
іншого боку , до зайняття грошей у
розмірі 16000 грн. у ОСОБА_1, також у п.4
даного договору зазначено , що продаж
за цим договором вчиняється за 65977 грн.,
які отримав продавець ОСОБА_1, від
покупця, ОСОБА_2 повністю готівкою до
підписання цього договору і своїми
підписами під цим договором сторони
свідчать факт повного розрахунку та
відсутність претензій фінансового
характеру один до одного, і згідно
витягу про державну реєстрацію прав (
ас. 28) витікає, що відповідачка , ОСОБА_2
17.10.2011 року зареєструвала право
власності на весь будинок АДРЕСА_1 за
собою, але розписка яка є на аркуші
справи 50 датована 22.10.2012 року , тобто вже
після укладання вищевказаного
договору і за умовами договору повний
розрахунок за придбання будинку
відповідачем з позивачем був
проведений, і також оригінал розписки
знаходився до пред,явлення ним позову
в суд у позивача , а не відповідача по
справі . Той факт , що відповідачці
позивач не віддав оригінал розписки,
так як вона його боялась, оскільки він
казав їй що підпалить будинок , не
знайшов свого підтвердження у судовому
засіданні, так як відповідачка
відповідно до ст.. 60 ЦПК України не
надала суду цьому доказів

Відносно заперечень відповідачки
проти позову в тій частині , що підпис у
розписці не її то суд дані заперечення
вважає неспроможними , оскільки у
судовому засіданні від 20.01.2014 року
позивачка стверджувала , що у розписці
її підпис , але у судовому засіданні
11.02.2014 року змінила пояснення і
повідомила суду , що підпис не її ,
також сторонам відповідно до ст10, 60 ЦПК
України було роз,яснено їх право на
заявлення клопотання про проведення по
справі судово-почеркознавчої
експертизи , цим правом сторони не
скористувались і не бажають заявляти
клопотання про проведення по справі
судово-почеркознавчої експертизи ,
тому судом було роз,яснено сторонам , що
рішення суду буде постановлено на
підставі тих доказів , які надані
сторонами і досліджувались у судовому
засіданні.

Показання свідка ОСОБА_5, надані у
судовому засіданні, судом не
приймаються до уваги , оскільки дати ,
коли відповідачка придбала будинок , з
якого по якій час жила з ОСОБА_1 і
сплачувала йому кошті за ? частку
будинку вона не пам,ятає, а події , які
відбувались у сім,ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2
їй відомі зі слів останньої, що ОСОБА_1
коли вживав спиртні напої, то був
неадекватний , відповідачка їй
дзвонила 2 роки потому , і казала , про
той факт, що ОСОБА_1 хоче підпалити
будинок , але вона їй запропонувала
звернутись до міліції, також дійсно у
неї ОСОБА_2 просила у борг 16000 грн., щоб
віддати ОСОБА_1 за будинок, але в якому
році вона не пам,ятає, але вона їй у борг
гроші не дала.

З урахуванням викладеного, оцінюючи
усі докази в сукупності, суд вважає
стягнути з відповідачки на користь
позивача суму боргу у розмірі 16000
грн., так як згідно з ст. 1049 ЦК України
позичальник (відповідач)
зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику ( грошові
кошти у такій самій сумі).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
вважає стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір,
сплачений позивачем у розмірі
229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 1046, 1047,
1048,1049 ЦК України, ст. 88 ЦПК України
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
суму боргу за договором позики у
розмірі 16000 грн. , судовий збір у
розмірі 229,40 грн., а усього 16229,40 грн.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до
апеляційного суду Луганської області.

Рішення суду набирає
законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після
розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя :