справа № 208/8056/14-ц
№ провадження 2/208/2356/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

18 листопада 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська у складі: судді
Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В., за
участю представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 р. позивач звернулася до
суду з позовом про поділ спільного
майна подружжя, зазначивши, що 16 жовтня
2004 року між нею та відповідачем
укладено шлюб.

За час перебування у шлюбі в результаті
спільної праці та спільних заощаджень
вони набули у спільну сумісну
власність наступне майно: квартиру
АДРЕСА_1.

Від шлюбу вони мають двох
неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

14 липня 2014 р. шлюб між ними розірвано.

Просила визнати квартиру під АДРЕСА_1,
придбану в період перебування її у
шлюбі з відповідачем, об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя;
виділити їй 2/3 частини вказаної
квартири та визнати за нею право
приватної власності на 2/3 частини даної
квартири; виділити відповідачеві 1/3
частину вказаної квартири та визнати
за ним право приватної власності на 1/3
частину даної квартири; стягнути з
відповідача на її користь суму
сплаченого судового збору 812,78 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю,
відповідач позов визнав частково,
пояснив, що його батько погасили
кредит, який вони отримали для
придбання квартири, тому вважає, що
квартира повинна бути поділена з
позивачем у рівних частках.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

16 жовтня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
укладено шлюб, про що виконкомом
Троїцької сільської ради
П'ятихатського району
Дніпропетровської області в книзі
реєстрації актів про одруження
здійснено відповідний запис № 3.

За час перебування у шлюбі ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 в результаті спільної праці та
спільних заощаджень набули у спільну
сумісну власність наступне майно:
квартиру АДРЕСА_1.

Вказані обставини визнаються
сторонами, підтверджуються
відповідними доказами, тому суд вважає
їх встановленими.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором (ч. 2 ст. 70 СК України).

В ч. 1 ст. 67 СК України зазначено, що
дружина, чоловік мають право укласти з
іншою особою договір
купівлі-продажу, міни, дарування,
довічного утримання (догляду), застави
щодо своєї частки у праві спільної
сумісної власності подружжя лише після
її визначення та виділу в натурі або
визначення порядку користування
майном. Згода на укладення договору,
який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.

Таким чином, невизначеність розмірів
часток ОСОБА_3 та ОСОБА_1 створює для них
перешкоди у розпорядженні спільним
майном, набутим подружжям за час шлюбу.

З огляду на викладене, суд вважає, що
частки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у спільному
майні є рівними, підстав відступити від
засади рівності часток подружжя суд не
вбачає.

Так, позивач ОСОБА_1 в обґрунтування
відступлення від рівності часток
посилається на інтереси неповнолітніх
дітей.

Суд не вважає дані обставини підставою
для відступлення від рівності часток.
Позивач ОСОБА_1 не обґрунтовує які саме
інтереси неповнолітніх дітей є
підставою відступити від рівності
часток.

При зверненні до суду позивачем ОСОБА_1
сплачено 812,78 грн. судового збору.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 406,39
грн. у відшкодування витрат по оплаті
судового збору із врахуванням
часткового задоволення позову.

Керуючись ст. 60, 67, 68, 69, 70, 71 СК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати квартиру під АДРЕСА_1, придбану
в період перебування у шлюбі ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Виділити ОСОБА_1 1/2 частину квартири під
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на 1/2 частину квартири під
АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих
кімнат, загальною площею: 44,4 кв. м,
житловою площею 28,9 кв. м.

Виділити ОСОБА_3 1/2 частину квартири під
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на 1/2 частину квартири під
АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих
кімнат, загальною площею 44,4 кв. м,
житловою площею 28,9 кв. м.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
406,39 грн. у відшкодування витрат по
оплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін апеляційної скарги.

Суддя
Дячков С. В.