Справа № 459/6055/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого-судді
Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судового засідання
Савіцької Б.Б.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Фонду
ССНВНПЗ Вандзьо О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійного захворювання та
трудового каліцтва, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просить
стягнути з відповідача на його користь
20 000,00 грн. відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків внаслідок трудового
каліцтва та професійного захворювання.
В обгрунтування позову послався на те,
що 28.08.1978 року прийнятий на шахту імені
Ленінського комсомолу підземним
робітником очисного вибою V розряду.
30.04.1981 року звільнений по ст.38 КЗпП УССР
по ініціативі працівника. 30.05.1981 року
прийнятий на шахту № 10
«Великомостівська» підземним гірничим
робітником очисного вибою V розряду.
02.12.1998 року звільнений з роботи по ст.38
КЗпП України по ініціативі працівника
у зв'язку з виходом на пенсію. 09.06.1996
року шахтою № 10 «Великомостівська»
складено акт № 36 про нещасний випадок
на виробництві. У зв'язку з тривалою
роботою в особливо шкідливих умовах
праці у позивача погіршився стан
здоров'я, внаслідок чого останній
змушений був звертатись за медичною
допомогою. Довідкою МСЕК від 25.07.2002 року
позивачу встановлено 40% втрати
професійної працездатності внаслідок
трудового каліцтва та професійного
захворювання. Довідкою МСЕК від 25.02.2011
року останньому встановлено
безтерміново III групу інвалідності.
Довідкою МСЕК від 25.02.2011 року позивачу
встановлено 65% втрати професійної
працездатності.

Представник відповідача подав
письмове заперечення на позовну заяву,
в якій зазначає, що підставою для
відшкодування моральної шкоди може
бути висновок лікаря-психіатра
лікувально-профілактичного закладу
або лікарсько-консультаційної чи
медико-соціальної експертної комісії
про стрес, якого зазнав потерпілий у
результаті трудового каліцтва чи
професійного захворювання, чи їх
наслідків, про депресію чи інші
негативні вияви стану потерпілого.
Також зазначає про пропущення
позивачем тримісячного строку для
звернення до суду. Просить відмовити
позивачу у задоволенні позовної заяви.

Позивач в судовому засіданні, яке
відбулося 14.01.2014 року пояснив, що
працював в тяжких та шкідливих умовах
праці - постійно в пилюці. Внаслідок
нещасних випадків отримав травму
лівого ока та лівої руки. Постійно
змушений лікуватися, працювати не може,
на лікування необхідні значні грошові
затрати. Просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просить
його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала,
посилаючись на обставини, викладені у
запереченні на позовну заяву. Просить
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на таке.

Згідно з трудовою книжкою позивача
останній 28.08.1978 року прийнятий на шахту
імені Ленінського комсомолу підземним
робітником очисного вибою V розряду.
30.04.1981 року звільнений по ст.38 КЗпП УССР
по ініціативі працівника. 30.05.1981 року
прийнятий на шахту № 10
«Великомостівська» підземним гірничим
робітником очисного вибою V розряду.
02.12.1998 року звільнений з роботи по ст.38
КЗпП України по ініціативі працівника
у зв'язку з виходом на пенсію.

Відповідно до акту № 36 про нещасний
випадок на виробництві від 09.06.1996 року,
позивач внаслідок падіння породи
отримав травму лівого ока (а.с. 13-14).

Згідно з актом № 47 від 07.09.1989 року про
нещасний випадок на виробництві,
позивач внаслідок падіння породи
отримав травму лівої руки.

У зв'язку з тривалою роботою в особливо
шкідливих та тяжких умовах праці
позивач був змушений звертатися за
медичною допомогою, що підтверджується
копіями наявних у справі медичних
документів.

Довідкою МСЕК серії 2-18 АИ № 003631 від
01.10.1997 року позивачу встановлено 5%
втрати професійної працездатності у
зв'язку з трудовим каліцтвом.

Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2
№ 007349 від 25.07.2002 року позивачу
встановлено 40% втрати професійної
працездатності, з яких: 20% -
антракосилікоз, 20% - трудове каліцтво.

Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 028770
від 25.02.2011 року останньому встановлено
25% втрати професійної працездатності.

Довідкою МСЕК серії 10 ААА № 816069 від
25.02.2011 року позивачу безтерміново
встановлено III групу інвалідності.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини 2 статті 153
Кодексу законів про працю України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно статті 237-1 Кодексу законів про
працю України відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК
України моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України
установлено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним зверненням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини третьої статті 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (справа про
відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування), ухваленого
27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно
до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу
України (435-15) моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення таких особистих
немайнових прав, як право на життя,
право на охорону здоров'я тощо.
Ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання.

Вищенаведені обставини справи та
правові положення, на думку суду,
свідчать про доведення факту
спричинення позивачеві відповідачем
моральної шкоди унаслідок ушкодження
його здоров'я при виконанні трудових
обов'язків, що потягло за собою трудове
каліцтво та професійне захворювання, а
отже, про право позивача на її
відшкодування.

Факт спричинення позивачеві моральної
шкоди знаходить своє пояснення у
вищевказаних положеннях Рішення
Конституційного Суду України від 27.01.2004
року у справі № 1-9/2004.

Вирішуючи питання про розмір
відшкодування моральної шкоди (суму її
компенсації), судом ураховано тяжкість
завданої позивачеві моральної шкоди,
глибину, тривалість та характер
моральних та фізичних страждань, їх
інтенсивність та довготривалість, стан
його здоров'я, тяжкість трудового
каліцтва та професійного захворювання,
настання у зв'язку з цим негативних
змін у його житті, необхідність
лікування, втрату у зв'язку з цим
життєвих зв'язків, істотність
вимушених змін у його життєвих
стосунках, що вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обсяг втрати позивачем
працездатності унаслідок трудового
каліцтва та профзахворювання, що
становить 40 %, з яких: 20% -
антракосилікоз, 20% - трудове каліцтво.
При цьому суд виходить із засад
розумності, виваженості та
справедливості, що відповідає вимогам
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

Посилання представника відповідача на
пропуск позивачем строку позовної
давності є безпідставними, оскільки
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на
вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю (тобто і на вимогу
про відшкодування моральної шкоди)
позовна давність не поширюється.
Аналогічні роз'яснення надані у п. 16
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

Тому суд вважає, що сума компенсації
спричиненої позивачеві моральної
шкоди повинна складати 8000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення 20000,00 грн., то
суд вважає, що така належним чином не
вмотивована, є завищеною і не
відповідає тяжкості та характеру
завданої позивачеві шкоди.

Решта доводів представника
відповідача стосовно заперечення
факту завдання позивачеві моральної
шкоди спростовуються вищенаведеними
висновками суду.

Таким чином, позов задовольняється
частково у межах, зазначених вище.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_4
8000 (вісім тисяч),00 грн. на відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійного захворювання та
трудового каліцтва.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
В. В.
Грабовський