Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Гордійчук
С.О.,

суддів: Боймиструк С.В.,Буцяка
З.І.

секретар судового засідання :
Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
28 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про
визнання договору поруки недійсним.

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 жовтня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" про визнання
договору поруки недійсним відмовлено у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач вказує на його
незаконність, оскільки суд не врахував,
що про порушення своїх прав йому стало
відомо лише з моменту набрання
рішенням Млинівського районного суду
від 24.11.2011 року законної сили, тобто з
02.11.2012 року. Вважає, що ухваленні судові
рішення стали тими документами, які
свідчать про порушення його прав, адже
договір поруки він не підписував і це
було встановлено висновком експерта
від 01.08.2014 року.

Просить рішення суду скасувати
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено трирічний строк
звернення до суду за захистом своїх
прав, оскільки про порушення свого
права він дізнався 21.10.2009 року про що
свідчить його заява в цивільній справі
№2-67/2010 а.с.22 .

Проте з таким висновком
погодитись не можна.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Млинівського районного суду
Рівненської області від 24.11.2011р.,
залишеного без зміни, в частині
стягнення боргу, рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Рівненської
області від 02.11.2012р., задоволено вимоги
Банку «Фінанси та Кредит» та стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
заборгованість по кредиту у сумі 114162,00
грн. та судові витрати у сумі 963,20 грн.

Таким чином, апеляційний суд
дійшов висновку, що саме з моменту
набуття рішення суду першої інстанції
законної сил 02.11.2012 року у позивача
виникло право на звернення до суду за
захистом своїх порушених прав,
оскільки саме з рішення суду позивач
достеменно дізнався про порушення
своїх прав.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для застосування положень
ст..267 ЦК України.

13 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання договору
поруки недійсним, обґрунтовуючи свої
позовні вимоги тим, що договір поруки
від 13.09.2006 року він із Банком «Фінанси
та Кредит» не укладав та не підписував,
а його підписи підроблені.

Згідно зі ст.215 ЦК правочин, укладений з
порушенням хоча б однієї з умов,
передбачених ст.203 ЦК, визнається
недійсним. Пленум Верховного Суду
України в постанові від 6 листопада 2009
року «Про практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» роз`яснив, що порушення
вимог закону щодо укладення правочину
в письмовій формі, є підставою для
визнання його недійсним, коли це прямо
передбачено законом...

Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК
правочин між фізичною та юридичною
особою належить вчиняти у письмовій
формі. А за правилами ч.2 ст. 207 ЦК
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що
доводи позивача підтверджені
висновком судової почеркознавчої
експертизи № 496 від 01.08.2014р. згідно
якого, підпис розміщений у графі «За
поручителя ОСОБА_1» , у Договорі поруки
№ Ф1-06/47385-976 від 13.09.2006р., виконано не
ОСОБА_1, а іншою особою.

Виходячи зі змісту норм ст. ст. 57-59, 212
ЦПК України загальним правилом
цивільного процесуального закону є те,
що докази аналізуються судом як кожен
окремо, так і в їх сукупності, і кожний
доказ повинен бути прийнятий судом,
якщо не будуть порушуватися правила
належності та допустимості засобів
доказування.

Як вбачається з матеріалів
справи, висновок експерта ОСОБА_3 який
має кваліфікацію судового експерта та
внесений до Державного реєстру
атестованих судових експертів
(свідоцтво НОМЕР_1 видане ЕКК МВС
України 16.04.2006 року), складено у
відповідності до вимог п.3 ст. 147 ЦПК
України.

Інших доказів, які б спростовували
висновок експерта, відповідачем не
надано.

Виходячи з цього, сумнівів у
достовірності та належності висновку
експерта по вказаній справі, в колегії
суддів не виникає, тому доводи позивача
в цій частині є обґрунтованими.

Будь-яких домовленостей між сторонами,
що були б спрямовані на встановлення,
зміну чи припинення цивільних прав та
обов`язків - не встановлено.

Враховуючи, що рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального права, а висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи. воно підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 307, 309, 316, ЦПК
України, ст.ст.203,208,215,251-267 ЦК України,
колегія суддів

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 жовтня 2014
року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" про визнання договору поруки
недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки №
Ф1-06/47385-976п від 13 вересня 2006 року
укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1.

Стягнути з ПАТ "Банк"Фінанси та
Кредит" на користь ОСОБА_1 365 грн. 40 коп.
судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: