Провадження № 2/522/1635/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05.03.2014 року, Приморський районний суд м.
Одеси, у складі:

головуючого судді - Турецького О.С.,

при секретарі - Гасуляк С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Приморського
районного суду м. Одеси цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення процентів, пені, інфляційних
нарахувань, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 процентів, пені,
інфляційних нарахувань.

Свої вимоги позивач обґрунтувала
наступним.

21.11.2010 року між ОСОБА_1 (далі - Позивач) та
ОСОБА_2 (далі - Відповідач) був укладений
договір позики у формі розписки, згідно
якого Позивач передав, а Відповідач
прийняв грошові кошти у сумі 23.000,00
доларів США із зобов'язанням повернути
таку ж саму суму грошей до 01.02.2011 року.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 03.11.2011 року
по справі № 2-7122/11 позовні вимоги ОСОБА_1
були задоволені у повному обсязі та
стягнуто з ОСОБА_2 на її користь суму
боргу у розмірі 184.347,30 грн., судові
витрати - 1820,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним вище
рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду із
заявою про його перегляд. Ухвалою
Приморського районного суду м. Одеси
від 14.02.2012 р. заяву ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення було залишено без
задоволення.

У період з 21.11.2010 року до сьогодні
Відповідачем не було сплачено борг.

Відповідно до розрахунків Позивача,
сума процентів виражена у грошовій
формі за прострочення виконання
зобов'язання із повернення боргу у сумі
184.347,30 грн. за період з 21.11.2010 року по
11.11.2013 р. складає 41.124,09 грн., інфляційне
нарахування - 16 470,04 грн., сума пені у
період з 11.05.2013 року по 11.11.2013 року - 12 773,00
грн.

Посилаючись на викладене, позивачка
просила суд стягнути вищевказану
заборгованість.

В судове засідання відповідач не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений (ч. 5 ст. 74 ЦПК України), про
причини неявки суд не повідомив, заяви
про розгляд справи в його відсутність
до суду не надходило.

Позивачка, до суду, до судового
засідання надала заяву, в якій просила
розглядати справу в її відсутність
заочно, викладене в позовній заяві
підтримує в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки
визнанні неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено,
що у разі неявки в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі
фіксування судового процесу
звукозаписувальним засобом не
здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів щодо взаємовідносин
сторін, а також маючи згоду позивача на
заочний розгляд справи, суд вважає
можливим заочно розглядати справу у
відсутності належно повідомленого
відповідача.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги, суд,
на підставі всебічного, повного,
об'єктивного і безпосереднього
дослідження наявних у справі доказів,
встановив наступне.

21.11.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений договір позики у формі
розписки, згідно якого Позивач передав,
а Відповідач прийняв грошові кошти у
сумі 23.000,00 доларів США із зобов'язанням
повернути таку ж саму суму грошей до
01.02.2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного
кодексу України, на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Через порушення зобов'язання з
повернення грошей, Позивач звернувся
із позовом до Приморського районного
суду м. Одеси про стягнення з
Відповідача заборгованості.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 03.11.2011 року
по справі № 2-7122/11 позовні вимоги ОСОБА_1
були задоволені у повному обсязі та
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суми боргу у розмірі 184.347,30 грн., судовий
збір у сумі 1820,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним вище
заочним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до
суду із заявою про його перегляд.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 14.02.2012 року заяву ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення було
залишено без задоволення.

У період з 21.11.2010 року (дата укладання
договору позики) по сьогодні,
Відповідачем не було сплачено борг,
таким чином договір позики є чинним.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України визначено, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу
України, за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 1048 Цивільного кодексу
України, позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Таким чином, сума процентів за
прострочення виконання зобов'язання із
повернення боргу у сумі 184.347,30 грн. за
період з 21.11.2010 року по 11.11.2013 року
складає 41.124,09 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до постанови пленуму ВССУ
від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», зобов'язання
припиняється з підстав, передбачених
договором або законом (частина перша
статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема,
зазначені у статтях 599-601, 604 - 609 ЦК.
Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК. За змістом
статті 552, частини другої статті 625 ЦК
інфляційне нарахування на суму боргу
за порушення боржником грошового
зобов'язання, вираженого в
національній валюті, та три проценти
річних від простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, тому
суд має виходити з того, що ці кошти
нараховуються незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Отже, інфляційне нарахування на суму
боргу у період з 21.11.2010 року по 11.11.2013
року становить 16.470,04 грн.

Згідно ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Керуючись ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Виходячи з вищевказаного, сума пені у
період з 11.05.2013 року по 11.11.2013 року
становить 12.773,00 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконанім або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання)

У разі порушення зобов'язання
відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

Таким чином, через неналежне виконання
договору позики та за прострочення
виконання зобов'язання Відповідачем,
була нарахована заборгованість із
сплати процентів у сумі 41.124,09 грн.,
інфляційне нарахування у сумі 16.470,04
грн. та пені у сумі 12.773,00 грн.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України, одним із способів
захисту цивільних прав є відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та
підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни,
судові витрати складаються з судового
боргу та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

На час розгляду справи, судові витрати
позивача складають судовий збір у
розмірі 703,67 грн.

Отже, з відповідача по справі ОСОБА_2
підлягає до стягнення сума витрат
понесених позивачем по справі ОСОБА_1, а
саме: витрати по сплаті судового збору
у розмірі 703,67 грн.

На підставі ст. ст. 526-527, 530, 610, 625, 1047-1048 ЦК
України, ст. ст. 3-4, 10-11, 15, 59-60, 79, 88, 109, 208-209,
212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
процентів, пені, інфляційних
нарахувань - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 65026, ідентифікаційний
код - НОМЕР_1) заборгованість у розмірі
70.367 (сімдесят тисяч триста шістдесят
сім) гривень 13 (тринадцять) копійок, яка
складається з:

- заборгованості по сплаті процентів у
сумі 41.124 (сорок одна тисяч сто двадцять
чотири) гривні 09 (дев'ять) копійок;

- інфляційних нарахувань у сумі 16.470
(шістнадцять тисяч чотириста сімдесят)
гривень 04 (чотири) копійки;

- пені у сумі 12.773,00 (дванадцять тисяч
сімсот сімдесят три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 65026, ідентифікаційний
код - НОМЕР_1) витрати по сплаті судового
збору у розмірі 703 (сімсот три) гривні 67
(шістдесят сім) копійок.

Заява про перегляд заочного рішення,
може бути подана відповідачем до
Приморського районного суду м. Одеси
протягом 10-ти днів, після отримання
копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення суду може бути оскаржено в
апеляційний суд Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали про відмову в
задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення.

Суддя:
О.С.Турецький

05 березня 2014 року