Справа № 552/9027/13-ц
12 лютого 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:
головуючого - судді Самсонової О.А.
при секретарі - Ворона Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за надання послуг по
теплопостачанню за період з 01
листопада 2008 року по 01 грудня 2013 року в
сумі 1197 грн. 74 коп., які отримані за
Крім заборгованості за спожиту теплову
енергію позивач також просив суд
стягнути з відповідача нараховані
інфляційні втрати в розмірі 279 грн. 82
коп. та 3 % річних в сумі 158 грн. 93 коп.
Всього просив стягнути 1636 грн. 49 коп.
Представник позивача Концевий В.Ю.
звернувся до суду з заявою про розгляд
справи за його відсутності. В заяві
також зазначив, що позов підтримує в
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилась, будучи у встановленому
законом порядку повідомленою про час
та місце розгляду справи.
До висновку про належне повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи суд приходить, виходячи з
Судові повістки-виклики в судове
засідання на ім'я відповідача
направлялись судом за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
його проживання, які повернулись до
суду без вручення відповідачу за
закінченням терміну зберігання.
Відповідно до п.99 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 05 березня 2009 року №270,
рекомендовані поштові відправлення, у
тому числі рекомендовані листи з
позначкою "Судова повістка",
рекомендовані повідомлення про
вручення поштових відправлень, які не
були вручені під час доставки, повторні
повідомлення про надходження
реєстрованих поштових відправлень
поштових переказів, адресовані
фізичним особам, під час доставки за
зазначеною адресою або під час
вручення в об'єкті поштового зв'язку
вручаються адресату, а у разі його
відсутності - повнолітньому члену сім'ї
за умови пред'явлення документа, що
посвідчує особу, а також документа, що
посвідчує родинні зв'язки з адресатом
(свідоцтво про народження, свідоцтво
про шлюб тощо), чи рішення органу опіки
і піклування про призначення їх
опікунами чи піклувальниками.
У разі відсутності адресата або
повнолітніх членів його сім'ї до
абонентської поштової скриньки
адресата вкладається повідомлення про
надходження зазначеного реєстрованого
поштового відправлення, поштового
переказу, рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, поштового переказу.
Пунктом 117 Правил передбачено, що
поштові відправлення, поштові перекази
повертаються об'єктом поштового
зв'язку відправнику у разі його
письмової заяви, письмової відмови
адресата від одержання чи закінчення
встановленого строку зберігання.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦК України в разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за адресою, зареєстрованою у
встановленому законом порядку,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їй
Оскільки відповідачем судові повістки,
направлені судом на його ім'я за
адресою, за якою зареєстровано його
місце проживання, не одержані,
повернуті суду за закінченням терміну
зберігання та через відсутність
адресата, суд вважає відповідача таким,
що був належним чином повідомленим по
час та місце судового розгляду.
Тому суд, враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
правовідносини сторін, приймаючи до
уваги відсутність підстав для
відкладення розгляду справи, вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності осіб, що в засідання не
з'явились, з ухваленням заочного
рішення у справі.

Суд, дослідивши докази у справі,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідач
ОСОБА_1 є споживачеми послуг з
теплопостачання, які надаються
позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

За період з 01 листопада 2008 року по 01
грудня 2013 року відповідачем отримано
послуги від позивача, але станом на 01
грудня 2013 року плата за них внесена не в
повному обсязі, у зв'язку з чим виникла
заборгованість в розмірі 1197 грн. 74 коп.

09 лютого 2006 року між ВП
«Полтаватеплоенерго» та відповідачем
укладено договір про надання послуг
теплопостачання.

На виконання цього договору позивач
Полтавське обласне комунальне
виробниче підприємство теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
надавав споживачу, - мешканцю квартири
№35, розташованої за адресою: м. Полтава,
вул.Кучеренка, 9, корп.3, послуги з
теплопостачання, а споживач такі
послуги прийняв, від їх отримання не
відмовлявся.

Таким чином судом встановлено, що між
сторонами склались правовідносини з
надання послуг теплопостачання, в яких
одна сторона зобов'язана надавати
другій стороні послуги
теплопостачання, а друга зобов'язана
своєчасно здійснювати оплату за
споживання і користування послугами.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначаються Законом України
«Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору, розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено,
що плата за комунальні послуги
береться за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Тарифи на послуги теплопостачання за
період з 01 листопада 2008 року по 01
грудня 2013 року, який є предметом
судового розгляду, регулювались
відповідними рішеннями Полтавської
обласної ради: від 27 березня 2009 року
«Про коригування тарифів на послуги
централізованого опалення та
постачання гарячої води» та від 01
лютого 2011 року «Про забезпечення
виконання постанов Національної
комісії регулювання електроенергетики
України» (а.с.15).

За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник у разі прострочення
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлена відповідальність за
несвоєчасне здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне
здійснення платежів за надання послуг
з теплопостачання встановлена у п. 23
Правил та п. 20 Типового договору про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630.

Разом з тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну
грошову суму на користь кредитора
відповідно до цивільно-правового
договору або з інших підстав,
визначених законом, є грошовим
зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу в грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти
висновку про те, що правовідносини, які
склалися між сторонами на підставі
договору про надання послуг
теплопостачання, є грошовим
зобов'язанням, у якому, серед інших прав
і обов'язків сторін на боржника
покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) -
вимагати сплату грошей за надані
послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної
природи правовідносин сторін як
грошових зобов'язань, на них
поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як
спеціальний вид цивільно-правової
відповідальності за прострочення
виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» правова норма щодо
відповідальності боржника за
несвоєчасне здійснення оплати за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені не виключає застосування правових
норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК
України до спірних правовідносин також
кореспондується із закріпленими в п. 3
ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами,
відповідно до яких однією з вимог, за
якими може бути видано судовий наказ, є
вимога про стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих на суму
заборгованості.

На підставі викладеного суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості за
надані послуги з врахуванням індексу
інфляції та 3% річних.

Суд також враховує, що позовні вимоги
ВП «Полтаватеплоенерго» пред'явлено в
межах термінів позовної давності.

На підставі викладеного, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 1197 грн. 74 коп.
заборгованості за спожиту теплову
енергію, компенсацію інфляційних втрат
підприємства в розмірі 279 грн. 82 коп., 3%
річних в розмірі 158 грн. 93 коп., всього
необхідно стягнути 1636 грн. 49 коп.

Також з відповідача на користь
позивача підлягають до стягнення
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 209, 213 - 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
проживаючої: АДРЕСА_1) на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго" (р/р
30 в ТВБВ №10016/0112 філії - Полтавське
обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО
331476, код 03338030) суму заборгованості за
послуги теплопостачання за період з 01
листопада 2008 року по 01 грудня 2013 року в
розмірі 1197 грн. 74 коп., компенсацію
інфляційних втрат підприємства в
розмірі 279 грн. 82 коп., 3% річних в розмірі
158 грн. 93 коп., 229 грн. 40 коп. на
відшкодування понесених судових
витрат, всього стягнути 1865 грн. 89 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний термін з дня проголошення
рішення.

Відповідачем може бути подана заява
про перегляд заочного рішення протягом
10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий
О.А.Самсонова

12.02.2014