АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 177/200/14-ц
Головуючий в суді
Провадження № 22-ц/774/563/К/14
інстанції - Строгова Г.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
м.
Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко
В.О.,

при секретарі - Кузьміній Н.В.,

за участю: представника заявника
Забєлова Анатолія Борисовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворіжгаз» на ухвалу Криворізького
районного суду Дніпропетровської
області від 27 січня 2014 року по справі
за заявою Публічного акціонерного
товариства «Криворіжгаз» про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за спожитий газ, -

В С Т А Н О В
И Л А :

Ухвалою Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 27 січня
2014 року Публічному акціонерному
товариству «Криворіжгаз» (далі - ПАТ
«Криворіжгаз») відмовлено у прийнятті
його заяви про видачу судового наказу
про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за спожитий газ.

В апеляційній скарзі ПАТ «Криворіжгаз»
ставить питання про скасування ухвали
суду та направлення справи для
розгляду до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права. Вважає, що суд
дійшов помилкового висновку щодо
наявності між сторонами спору про
право.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ПАТ «Криворіжгаз» у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, суд першої інстанції керувався
п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України й виходив з того,
що із заяви та поданих документів
вбачається спір про право, оскільки
заявник ставить вимогу, яка виходить за
межі строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, наданих у п. 13 Постанови "Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження" № 14 від
23 грудня 2011 року, якщо заявлено вимогу
про стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні, телекомунікаційні
послуги, послуги телебачення та
радіомовлення, судовий наказ може бути
видано за наявності відповідних
договорів про надання таких послуг або
інших письмових доказів, що
підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має додати документи, що
вказують на правильність і
безспірність розрахунків, а також
застосування тарифів на відповідні
послуги.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Наявність спору про право, яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви. Зокрема,
мають враховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає, або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності,
тому така вимога може бути вирішена
лише у позовному провадженні (частина
третя статті 267 Цивільного кодексу
України). Разом із тим, лише той факт, що
договірні зобов'язання (наприклад у
частині оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи послуг
телебачення і радіомовлення) не
виконуються, без обґрунтування причин,
не вважаються наявністю спору про
право (п.9 вищевказаного Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ).

Звертаючись до суду з заявою про
видачу судового наказу про стягнення
із ОСОБА_3 заборгованості за спожитий
газ в сумі 7478,36 грн., ПАТ «Криворіжгаз»
надало розрахунок заборгованості, із
якого вбачається, що заявник ставить
питання про стягнення заборгованості
за період з 01 жовтня 2010 року по 01
жовтня 2013 року (а.с. 10), а до суду
звернулося у січні 2014 року (а.с. 2),
тобто поза межами строку позовної
давності, що може свідчити про
наявність між сторонами спору про
право.

Таким чином, із доданих документів
вбачається спір про право й відповідно
наявність підстав, передбачених п.2 ч.3
ст. 100 ЦПК України, для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвала суду першої
інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313- 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворіжгаз»
відхилити.

Ухвалу Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 27 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: