Провадження № 2/752/857/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Новака А.В. при
секретарі Чабанюк Л.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору позики недійсним,-

встановив:

позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2
про визнання договору позики
недійсним.

Мотивував свої вимоги тим, що 22 квітня
2010 року між ним та відповідачем було
підписано договір позики, відповідно
до умов якого відповідач передав
ОСОБА_1 1200000 доларів США на строк до 30
жовтня 2010 року.

Позивач стверджує, що ні до підписання
договору, ні після підписання договору
жодних коштів він не отримував.

Зазначений правочин, як вказує позивач
не був спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
а тому такий є фіктивним.

В судовому засіданні представник
позивача з посиланням на обґрунтування
позову просила суд ухвалити рішення,
яким визнати договір позики, укладений
22 квітня 2010 року між стронами спору
недійсним.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог. Зазначила,
що рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 11 вересня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення коштів та
рішенням Апеляційного суду міста Києва
від 05 листопада 2013 року у цивільній
справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4,
яка діяла в інтересах ОСОБА_1, на
рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 11 вересня 2013 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення коштів ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про стягнення коштів
встановлені обставини дійсності
оспорюваного договору та відсутність
підстав фіктивності зазначеного
договору.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши і проаналізувавши докази,
які містяться в матеріалах справи, суд
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
дійшов наступних висновків.

22 квітня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
було укладено договір позики грошових
коштів, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за № 2100(далі
Договір).

Відповідно до п. 1 Договору,
позичальник(ОСОБА_1) отримав від
позикодавця(ОСОБА_2), а остання передала
у власність позичальникові грошові
кошти в сумі 9511200 гривень, що на день
передачі грошей та укладення договору
за офіційним курсом Національного
банку України становить 1200000 доларів
США.

Твердження представника позивача про
те, що грошові кошти її довірителем за
зазначеним договором не отримувалися,
не ґрунтується на матеріалах справи.

З матеріалів рішення Голосіївського
районного суду міста Києва від 11
вересня 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення коштів та рішенням
Апеляційного суду міста Києва від 05
листопада 2013 року у цивільній справі за
апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діяла в
інтересах ОСОБА_1, на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 11 вересня 2013 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
коштів ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення коштів вбачається, що факт
отримання ОСОБА_1 всієї суми позики,
визначеної договором достовірно
підтверджено вказаним договором, який
особисто підписаний ОСОБА_1

Крім того, вказаними рішеннями судів
установлено, що укладений між
сторонами договір позики є дійсним та
виконаним ОСОБА_2 в повному обсязі,
згідно п. 1 договору позики від 22.04.2010
року. Жодних підстав для визнання
договору позики фіктивним не
встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрали законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд не бере до уваги посилання
представника позивача на ту обставину,
що станом на день розгляду даної справи
зазначені вище рішення оскаржуються у
суді касаційної інстанції, а обставини
встановлені ними не визнаються
позивачем.

Таке твердження є суб'єктивною думкою
представника позивача і для
правильного ухвалення рішення в даній
справі, правового значення не має.

За таких обставин суд, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
посилались сторони, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, дійшов висновку про
необхідність відмовити позивачу в
задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК
України,суд,-

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання договору позики недійсним
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя
А.Новак