АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1593/14
Головуючий 1 інстанції - Задорожний
Справа № 2/638/8003/13-ц
Доповідач-Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого-
Пономаренко Ю.А.,

суддів -
Бобровського В.В., Кукліної Н.О.

при секретарі - Соколовій
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 07 листопада 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
«Дельта банк», третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_3 про визнання
довіреності недійсною,-

в с т а н
о в и л а :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ПАТ«Дельта банк», третя
особа на стороні відповідача ОСОБА_3
про визнання довіренності недійсною, в
якому просила визнати недійсною
довіреність № 18 від 10 грудня 2009 року,
складену від імені ОСОБА_4 про
уповноваження ОСОБА_3 розпоряджатися
банківськими рахунками, визнати
незаконними дії ПАТ "Дельта Банк" щодо
списання з депозитного рахунку НОМЕР_1
належного ОСОБА_4 коштів в сумі 18137,62
доларів США та видачі їх ОСОБА_3, а також
стягнути на її користь з ПАТ " Дельта
Банк" кошти в сумі 18137,62 доларів США, що
еквівалентно 144974 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилалась на те, що 31 травня 2010 року
помер її рідний брат - ОСОБА_4 При житті
ОСОБА_4 мав кошти в сумі 18137,62 долари США,
які знаходилися на його рахунку В ПАТ
"Дельта Банк". ОСОБА_2 вважаючи себе
єдиною спадкоємицею після його смерті
в процесі оформлення своїх спадкових
прав в червні 2010 року дізналась відомо,
що зазначенні кошти відповідно
договору № 009-20502-091209 від 09 грудня 2009
року були зараховані на депозитний
рахунок НОМЕР_1, а 26 травня 2010 року були
видані ОСОБА_3 на підставі довіреності
№ 18 від 10 грудня 2009 року, яка засвідчена
уповноваженим працівником банку.

Позивач вважає зазначену довіреність
недійсною, оскільки ОСОБА_4 страждав
онкологічним захворюванням, був
інвалідом першої групи і в грудні 2009
року його стан був вкрай важкий і тому 10
грудня 2009 року ОСОБА_4 не міг бути
присутнім в банку, за станом здоров'я.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 07 листопада 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій зазначила, що не
погоджується з вказаним рішенням суду,
вважає, що судом при ухваленні рішення
допущено однобічність, неповнота та
необ'єктивність в дослідженні доказів
по справі, а також вважає його
постановленим з порушенням
матеріального права та в своїй
апеляційній скарзі просить рішення
суду 1 інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов'язки доказування і подання
доказів кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Матеріали справи містять дані про те,
між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» 09.12.2009
року був укладений договір № 009-20504-091209
банківського вкладу (депозиту)
«зростаючий» у доларах США.

Відповідно до п. 13 вищезазначеного
договору вклад залучався на строк з
моменту зарахування вкладу на рахунок,
зазначений в п.1.2 цього договору та по
23.12.2009 року включно.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_4, здійснюючи своє вільне
волевиявлення видав довіреність № 18
від 10.12.2009 року, якою уповноважив ОСОБА_3
розпоряджатися відкритими на його ім'я
рахунками у ПАТ «Дельта Банк» протягом
терміну дії вищезазначеного договору
банківського вкладу, дана довіреність
№ 18 діяла до моменту закінчення строку
дії договору, а саме до закінчення
операційного дня відділення банку
26.05.2010 року.

Відповідно до ст.245 ЦК України форма
довіреності повинна відповідати формі,
в якій відповідно до закону має
вчинятися правочин.

Судова колегія вважає правильним
висновок суду про те, що довіреність №
18 від 10.12.2009 року, надана ОСОБА_4 на ім'я
ОСОБА_3 відповідає вимогам чинного
законодавства, формі договору
банківського вкладу та засвідчена
уповноваженим представником банку, що
відповідає вимогам п. 7.1. Інструкції
Національного Банку України «Про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах» від 12.11.2003 року № 492.

Також судом 1 інстанції правильно
зазначено, що факт відповідності
довіреності вимогам чинного
законодавства та формі правочину було
встановлено рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 29.10.2012
року та ухвалою судової колегії
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
при розгляді справи за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно
отриманих коштів. Вказані судові
рішення набрали законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судом рішенням
у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Також судова колегія погоджується з
висновком суду 1 інстанції, що ОСОБА_2
відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України не
надала суду доказів того, що ОСОБА_4 за
станом здоров'я фізично не був в банку і
не складав довіреності на ім'я ОСОБА_3

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку, що рішення суду 1 інстанції є
законним та обґрунтованим, а
апеляційна скарга такою, що не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

При такому положенні, судова колегія
вважає, що суд повно та всебічно
дослідив усі обставини по справі, дав
їм належну оцінку і постановив законне
та обґрунтоване рішення з додержанням
вимог матеріального та процесуального
закону. Доводи апеляційної скарги
висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, п.1ч.1ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324
ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 07 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з
моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -