РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/16916/13-ц

пр. № 2/759/625/14

17 лютого 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Одосій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Відділ у справах громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб
Святошинського РУГУ МВС України в
м.Києві про визнання таким, що втратив
право користування квартирою та
усунення перешкод у здійснені права
власності шляхом зняття з
реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із
позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
квартирою за адресою: АДРЕСА_1 усунути
перешкоди у здійсненні права власності
шляхом зняття з реєстраційного обліку
за вказаною адресою. Свої вимоги
позивачі обґрунтовують тим, що вказана
квартира належить їм на праві спільної
часткової власності, ОСОБА_3 у ній був
зареєстрований тимчасово для
працевлаштування в України, в квартирі
не проживає та не з'являється,
комунальні послуги не сплачує, його
речі в квартирі відсутні, що призводить
до виникнення перешкод у вільному
здійсненні ними права власності щодо
своєї квартири, а тому просять суд
вирішити позитивним чином їх позов.

Представник позивача ОСОБА_1 у
судовому засіданні позов підтримала,
просила його задовольнити у повному
обсязі. Додатково суду пояснила, що
відповідач був зареєстрований у
спірній квартирі тимчасово для
працевлаштування в Україні, оскільки
він є громадянином Великобританії та
батьком дитини позивачки ОСОБА_2 Проте,
жодного дня в квартирі відповідач не
проживав, комунальні послуги не
сплачував, його речі там відсутні, лише
приходив до позивачки ОСОБА_2 та їх
спільної дитини. Між ними була усна
домовленість, що після
працевлаштування та придбанням житла
відповідач повинен був знятися з
реєстрації, чого не зробив з невідомих
причин, оскільки на зв»язок не
виходить, на телефонні дзвінки не
відповідповідає і припинив
відвідувати дочку.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не
з»явилась, про час та день розгляду
справи повідомлена належним чином,
подала письмову заяву про розгляд
справи без її участі, зазначаючи, що
позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлений, у розумінні
статті 74 ЦПК України, належним чином, а
тому суд вважає за можливе слухати
справу у його відсутність за наявними у
справі доказами, ухваливши по справі за
згодою позивача відповідно до ст.ст.
224-226 ЦПК України заочне рішення.

Третя особа в судове засідання свого
представника не направила, про час та
місце слухання справи повідомлена
належним чином, а тому суд вважає за
можливе слухати справу у відсутність
її представника та позивача ОСОБА_2 за
наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, свідків, вивчивши та
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на житло від 18.05.1998 року та
Свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 14.04.2011 року, наявні в
матеріалах справи.

Із довідки № 2177 від 13 вересня 2013 року КП
"Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва"
вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1 з 1994 року, ОСОБА_2
з 1994 року, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2011 року,
ОСОБА_3 з 2012 року.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися,
розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла не інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК україни кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Оскільки, позивачі є власниками
спірної квартири, тому мають право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні права власності щодо особи,
яка не є її співвласником, проте в ній
зареєстрована, шляхом визнання її
такою, що втратила право на
користування цим жилим приміщенням.

Слід зазначити і те, що така ж позиція
щодо способу захисту права власності,
висловлена Верховним Судом України,
рішення якого, згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковим для всіх судів
України, зокрема у справі за № 6-57цс11
від 16.01.2012 року.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом, зокрема ст. 156 ЖК
України та ст. 405 ЦК України, які
стосуються права проживання в
житловому приміщенні члена сім»ї
власника житлового будинку чи
квартири.

Тоді як, у судовому засіданні
встановлено, що відповідач не є, а ні
власником спірної квартири, а ні членом
сім»ї власника, оскільки як зазначила
представник позивача у судовому
засіданні шлюб між відповідачем та
позивачем ОСОБА_2 не реєструвався.

Встановлено і те, що ОСОБА_3 у спірній
квартирі добровільно не проживає, нею
не цікавиться, за житлово-комунальні
послуги не сплачує, його особисті речі
в ній відсутні, що підтверджується
допитаними у судовому засіданні
свідченями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, які є сусідами по квартирі
позивачів, під присягою засвідчили, що
в спірній квартирі проживають позивачі
з дитиною, відповідач не проживав та не
проживає, лише приходив до позивачки
ОСОБА_2 та їх спільної дитини, його
особисті речі відсутні, приблизно з
квітня-травня 2013 року відповідача не
бачила взагалі за цією адресою.

З огляду на вище викладене, вимога
позивачів щодо визнання ОСОБА_3 таким,
що втратив право на користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1
підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зняття
відповідача з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1, то в цій частині
вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки спору між позивачами та
відділом у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Святошинського РУГУ МВС України в м.
Києві, яка заявлена третьою особою,
щодо зняття відповідача з реєстрації
ще не виникло, а визнання відповідача
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, відповідно до ст.7
Закону України від 11.12.2003 року "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в України" передбачає
і зняття його з реєстрації за вказаною
адресою.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 16,
319, 321, 291, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України,
ст.ст. 3, 11, 57-61, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223, 294 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
на користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя