Справа № 355/208/14-ц
Провадження № 6/355/14/14
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у тимчасовому
обмеженні у праві виїзду за межі
України

11 лютого 2014 року Баришівський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого судді Лисюк
О.Д.

секретаря
Ющенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання відділу Державної
виконавчої служби Баришівського
районного управління юстиції
Київської області про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
громадянина України ОСОБА_1 за межі
України,-

В С Т А Н О В И В :

До Баришівського районного суду
Київської області надійшло подання
відділу ДВС Баришівського РУЮ
Київської області про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
громадянина України ОСОБА_1, за межі
України.

В обґрунтування поданого клопотання
зазначено, що на виконанні у ВДВС
Баришівського РУЮ знаходиться
виконавче провадження від 14.05.2013 року
по примусовому виконанню виконавчого
листа №АЕ-7/2001 виданого 11.10.2005 року
Березанським міським судом Київської
області про стягнення із ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 борг за несплату
аліментів.

Однак від виконання даного рішення,
боржник ОСОБА_1 злісно ухиляється.

ВДВС Баришівського РУЮ Київської
області просить суд винести ухвалу,
якою встановити тимчасове обмеження у
праві виїзду громадянина України
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1
за межі України.

Розглянувши подане клопотання суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні даного подання, виходячи з
наступних міркувань.

Стаття 377-1 Цивільно-процесуального
кодексу України закріплює порядок
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Так відповідно до частини першої
зазначеної статті питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» підставою
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон є ухилення
громадянина від зобов'язань покладених
на нього судовим рішенням, - до
виконання зобов'язань. Тимчасове
затримання або вилучення паспорту у
таких випадках здійснюється судом,
органами прокуратури, органами
внутрішніх справ, служби безпеки,
державної прикордонної служби України,
військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Згідно з роз'ясненням Міністерства
Юстиції України та Адміністрації
Державної прикордонної служби України
від 27.05.2008р. №25-32/463, наявність в особи
невиконаних зобов'язань, покладених на
неї судовим рішенням є підставою для
обмеження у праві виїзду за межі
України, питання такого обмеження
вирішується у судовому порядку.

Стаття 5 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлює, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче
провадження» закріплює заходи
примусового виконання рішень. Згідно
цієї статті, заходами примусового
виконання рішення є:

- звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

- звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

- вилучення в боржника і передача
стягувача певних предметів, зазначених
у рішенні;

- інші заходи, передбачені рішенням.

Таким чином, вирішення питання, щодо
обмеження особи в праві виїзду за межі
України може бути останнім етапом
примусового виконання судового
рішення, якщо державний виконавець
застосував усі заходи примусу.

Звернувшись до суду із поданням
про тимчасове обмеження в праві виїзду
ОСОБА_1 за межі України, державним
виконавцем не зазначено жодних заходів
окрім зобов'язань добровільного
виконання рішення суду, які б він
вчинив задля примусового виконання
рішення суду.

Окрім того суд звертає свою увагу на ту
обставину, що тимчасове обмеження
виїзду за кордон здійснюється на
підставі рішення суду і тільки у разі,
якщо особа має паспорт для виїзду за
кордон. У разі, якщо особа не має
паспорту для виїзду за кордон, їй може
бути тимчасово відмовлено у видачі
паспорту. Вказане рішення, відповідно
до п. 23 Правил оформлення і видачі
паспортів громадянина України для
виїзду за кордон і проїзних документів
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 24
березня 2004 року, приймається за
наявності в територіальному органі або
підрозділі Державного департаменту у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб і МЗС
інформації про існування підстав
зазначених у п. 22 цих Правил.

В обґрунтування свого клопотання,
державним виконавцем зазначено, що
відповідно до довідки управління
державної міграційної служби в
Київській області Державної
міграційної служби України №3.2/1-5978/23
ОСОБА_1 паспорт громадянина України для
виїзду за кордон у Відділі ГІРФО ГУ МВС
України в Київській області та в
Управлінні ДМС в Київській області не
отримував.

Таким чином суд вважає, що подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Баришівського районного управління
юстиції, є безпідставними.

Керуючись ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,

Ухвалив:

В задоволенні подання відділу
державної виконавчої служби
Баришівського районного управління
юстиції Київської області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя АДРЕСА_1, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня її отримання копії
ухвали.

Суддя Баришівського районного суду
О. Д. Лисюк