Справа № 236/2800/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Краснолиманський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді
Саржевської І.В.

при секретарі
Олійник С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Красний Лиман
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України,
Прокуратури Донецької області, третя
особа - Краснолиманська прокуратура з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері, про відшкодування
моральної шкоди завданої незаконними
діями органів досудового
розслідування прокуратури, за участю:
позивача - ОСОБА_1, представника
позивача - ОСОБА_2, представника
відповідача Прокуратури Донецької
області - Дзюби М.В.; представника
третьої особи - Краснолиманської
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері -
Голубцова Г.В., суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2013року позивач ОСОБА_1
звернувся до Краснолиманського
міського суду Донецької області з
позовом до відповідачів- Державної
казначейської служби України,
Краснолиманської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері, про відшкодування
моральної шкоди завданої незаконними
діями органів досудового
розслідування прокуратури (а.с.1-4).

11.10.2013року ухвалою судді
Краснолиманського міського суду
Донецької області за зазначеною
позовною заявою відкрито провадження
у цивільній справі (а.с.19).

Ухвалою суду від 18.10.2013року
відповідач - Краснолиманська
прокуратура з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері замінена
належним відповідачем - Прокуратурою
Донецької області (а.с.30).

Ухвалою суду від 18.11.2013року
Краснолиманська прокуратура з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері залучена до участі
у справі в якості третьої особи та
цивільна справа призначена до судового
розгляду (а.с.44).

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в
повному обсязі.

Позивач та його представник
просили задовольнити позов, стягнути з
Державного казначейства України за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання з єдиного
казначейського рахунку, на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди, завданої
незаконними діями органів досудового
розслідування прокуратури - 637 835грн.

Представник Державного
казначейства України у судове
засідання неодноразово не зв*являвся,
хоча своєчасно і належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи.

06.02.2014року від представника
Державного казначейства України до
суду надійшло клопотання з проханням
судовий розгляд справи провести без
відповідача - Державного
казначейства України, просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача ОСОБА_1 (а.с. ).

Представник Прокуратури
Донецької області - Дзюба М.В., у
судовому засіданні позовні вимоги
позивача ОСОБА_1 не визнала, просила
відмовити у задоволенні позову (а.с.34,
49).

Краснолиманський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері - Голубцов Г.В.,
вважає, що позов ОСОБА_1
необгрунтований, незаконний та
задоволенню не підлягає (а.с. ).

Суд, заслухавши показання сторін,
свідка, дослідивши подані документи та
матеріали, всебічно і повно з*ясувавши
фактичні обставини, на яких
грунтуються позовні вимоги, об*єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення справи по суті, приходить до
висновку,
що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_1 з 2000р
працював начальником комерційного
відділу Краснолиманської дирекції
залізничних перевезень, та 02.06.2005року
був звільнений за особистим бажанням,
в зв*язку з виходом на пенсію за віком
(а.с. ).

Постановою Краснолиманського
транспортного прокурора Голубцова Г.В.
від 27.03.2009року була порушена
кримінальна справа за признаками
злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК
України, по факту службової недбалісті
(а.с. ).

У скоєнні зазначеного злочину
підозрювався ОСОБА_1, якому 22.06.2010року
було обрано запобіжний захід -
підписка про невиїзд (а.с. ).

25.06.2010року ОСОБА_1 був
притягнутий в якості обвинуваченого у
скоєнні злочину, передбаченого ст. 367
ч.2 КК України (а.с. ).

В ході досудового розслідування
кримінальної справи постановою
слідчого Краснолиманської
транспортної прокуратури від
25.06.2010року на майно ОСОБА_1 було
накладено арешт (а.с.).

При проведенні досудового
розслідування, неодноразового
розляду кримінальної справи судами
різних інстанцій, ОСОБА_1 був
допитаний в якості свідка,
підозрюваного, обвинуваченого та
підсудного (а.с. ).

Постановою прокурора
Краснолиманської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері від 17.07.2013року
кримінальне провадження було закрите
в зв*язку з відсутністю в діяннях
ОСОБА_1 складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367
КК України (а.с.11-17).

Таким чином, ОСОБА_1 перебував
під слідством чи судом, починаючи з
22.06.2010року до 17.07.2013року, протягом
3років 0 місяців 25днів

Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України
(редакція якої діяла до 13.04.2012р)
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду.

Відповідно до частини 2
вищевказаної статті, право на
відшкодування шкоди, завданої фізичній
особі незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду, виникає у
випадках, передбачених законом.

Статтею 1 частиною 1 пунктом 1
Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду " ( із змінами і
доповненнями) передбачено, що
підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок:
незаконного засудження, незаконного
повідомлення про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в
ході кримінального провадження
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади), та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян.

Пунктом 2 статті 2 зазначеного
Закону передбачено, що право на
відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку, передбачених цим Законом,
виникає у випадках:

закриття кримінального
провадження за відсутністю події
кримінального правопорушення,
відсутністю у діянні складу
кримінального
правопорушення;

невстановленням достатніх
доказів для доведення винуватості
особи у суді і вичерпанням
можливостей їх отримати.

Як вбачається із статті 3 пункту 5
Закону у наведених в статті 1 цього
Закону випадках громадянинові
відшкодовуються моральна шкода.

Частинами 5 та 6 статті 4 вказаного
Закону відшкодування моральної
шкоди провадиться у разі, коли
незаконні дії органів, що
здійснюють оперативно-розшукову

діяльність, досудове розслідування,
прокуратури і суду завдали моральної
втрати громадянинові, призвели до
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Моральною шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Судом встановлено, що відповідно
до вищевказаних положень Цивільного
законодавства України та Закону
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду "
позивач ОСОБА_1 вправі порушувати
питання про відшкодування моральної
шкоди, оскільки щодо нього вчинялися
незаконні дії правоохоронних органів,
а саме:

- незаконне притягнення до
кримінальної відповідальності та
незаконне повідомлення про підозру у
вчиненні кримінального
правопорушення (а.с. );

- незаконне застосування
запобіжного заходу - підписки про
невиїзд (а.с. );

- незаконне накладення арешту на
майно ( а.с. ).

-

Суд вважає доведеним, що
позивачу ОСОБА_1 - чоловіку похилого
віку, який чесно та сумлінно довгий
час працював на відповідальних
посадах Краснолиманської дирекції
залізничних перевезень ДП "Донецька
залізниця", якого знають численні
мешканці невеликого міста,
вищевказані незаконні дії
правоохоронних органів завдали
моральних втрат, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагали від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, оскільки
він понад три роки являвся
обвинуваченим та підсудним по
кримінальній справі, його неодноразово
допитували працівники прокуратури
та міліції, в тому числі під час
знаходження його на лікуванні в
лікарнях м. Красний Лиман та м.
Слов*янськ, йому прийшлось доказувати
свою невиновність, він був вимушений
оплачувати роботу захисника,
звинувачення його у вчиненні злочину
отримало широкий розголос в місті.
Зазначені обставини не могли не
сказаться на стану його здоров*я, та
відносинах з оточуючими людьми.

Розмір відшкодування моральної
шкоди за час перебування під слідством
чи судом визначається виходячи
урахуванням характеру та обсягу
моральних страждань заподіяних
позивачу, глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення його здібностей
або позбавлення можливості їх
реалізації, засад розумності,
поміркованості і справедливості.
Згідно зі ст. 3 Закону, громадянин має
право на відшкодування моральної
шкоди, розмір якої визначається
відповідно до ст. 13 Закону.

Частини 2 та 3 статті 13 Закону
передбачають, що розмір моральної
шкоди визначається з урахуванням
обставин справи в межах, встановлених
цивільним законодавством.
Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
провадиться виходячи з розміру не
менше одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

Тобто, законодавець, зазначивши
лише мінімальний розмір моральної
шкоди, надав право суду в кожному
конкретному випадку визначати розмір
моральної шкоди з урахуванням
характеру й тривалості страждань, яких
зазнав заявник, його стану здоров'я,
істотності вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках та
інших обставин справи.

Суд вважає, що позивач не надав
належних, достовірних доказів та
недовів належними доказами наявність
причинного зв*язку між повідомленням
його про притягнення в якості
обвинуваченого по кримінальній справі,
обрання запобіжного заходу - підписку
про невиїзд, та погіршенням стану
здоров*я - діагнозу остеохондроз, яким
страждає з 2005р, виникненням у нього
конкретного захворювання ( діагноз -
гиперплазія предстательной железі,
проведення операції: простатектомія).

Наявність у справі медичних
документів про стан здоров*я ОСОБА_1 в
липні місяці 2010року ( лікування в
медичних закладах з 01.07. по 12.07.2010р та з
14.07. по 30.07.2010р) не може бути достатнім
доказом такого причинного зв*язку.
Встановлення таких фактів можливо
виключно з залученням спеціалістів в
галузі медицини, проте, під час
розгляду справи сторони не ініціювали
проведення експертних досліджень.

За таких обставин, виходячи із
засад розумності, поміркованості і
справедливості, ураховуючи характер та
обсяг моральних страждань, розмір
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної позивачу слід визначити
відповідно вимог ч.3 ст. 13 Закону - в
сумі 37 835грн грн.

Згідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України,
ч.1 ст. 4 Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду " відшкодування
шкоди у випадках, передбачених
пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону (
п.5 ст.5 Закону - моральної шкоди),
провадиться за рахунок коштів
державного бюджету.

Таким чином, у разі закриття
кримінального провадження,
відповідно до ст. 1176 ЦК України, Закону
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду"
наступає публічно-правова
відповідальність.

Сторонами у цивільному процесі є
позивач і відповідач ( ст. 30 ЦПК
України).

Відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення у справі може
постановлюватися лише щодо сторони.

Для виконання даного судового
рішення необхідно здійснити операцію з
бюджетними коштами. Обслуговування
бюджетних коштів покладається на
Державне казначейство України.
Законами України про Державний бюджет
України на відповідний рік
встановлено, що зазначені виплати
здійснюються із Державного бюджету
України Державним казначейством
України в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів.

Таким чином, належним
відповідачем по справі є Державне
казначейство України, а тому, позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо Прокуратури
Донецької області про відшкодування
моральної шкоди завданої незаконними
діями досудового розслідування
прокуратури - задоволенню не
підлягають.

Зібрані у справі докази та їх
належна оцінка вказують на наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої незаконними діями органів
досудового розслідування прокуратити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 211, 214-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 23, 1176 ЦК України, ст.
ст. 1 ч.1 п.1; 2 ч.1 п.2; 3 ч.1 п. 5; 4 ч.1,5,6; 13
ч.1,2,3 Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду ", суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з Державного
казначейства України за рахунок коштів
Державного бюджету України, шляхом
списання з єдиного казначейського
рахунку, на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду, спричинену незаконними діями
органів досудового розслідування
прокуратури в розмірі 37 835грн
(тридцять сім тисяч вісімсот тридцять
п*ять грн).

ОСОБА_1 у задоволенні позовних
вимог до Прокуратури Донецької
області про відшкодування моральної
шкоди завданої незаконними діями
досудового розслідування прокуратури
- відмовити.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. У разі,
якщо рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий суддя: