АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7832/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маймур Ф. Ф. Доповідач - Болтунова
Л.М. Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Болтунової
Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 липня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 в
обґрунтуванні, якого посилалась на те,
що вони з відповідачем проживали
однією сім'єю та мають дитину - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з нею.
Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 25
листопада 2013 року відповідача було
позбавлено батьківських прав відносно
сина ОСОБА_4 та стягнуто з нього
аліменти на утримання дитини в розмірі
? частини від усіх видів його доходу на
її користь. Але син страждає на
захворювання, у зв'язку з чим у травні
2014 року нею понесені додаткові витрати
на лікування дитини в сумі 4899,16 грн.
Відповідач в добровільному порядку не
бажає брати участі у таких витратах, а
тому вона просила суд стягнути з ОСОБА_2
половину від витрачених нею коштів у
розмірі 2 449,58 грн., тобто додаткові
витрати на дитину. (а.с.2)

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 липня 2014 року
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
додаткові витрати на неповнолітню
дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
народження у сумі 2 424, 58 грн. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат
між сторонами. У задоволенні іншої
частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою цього ж суду від 18 вересня 2014
року було виправлено описку у
мотивувальній частині вищевказаного
судового рішення.

З рішенням від 17 липня 2014 року не
погодився відповідач, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив його змінити, стягнувши з нього
додаткові витрати на дитину в сумі 740
грн.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Оскаржуване у справі рішення
ухвалено з додержанням вищевказаних
вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони, є батьками неповнолітньої
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 від 10
листопада 1998 року. (а.с.9)

З 03 листопада 1998 року по 31 жовтня 2007
року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі. (а.с.8, 10)

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 25
листопада 2013 року відповідача було
позбавлено батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_4 та
стягнуто з нього аліменти на
утримання дитини в розмірі ? частини
від усіх видів його доходу на користь
позивачки. (а.с.3-4)

Дитина проживає з матір'ю, що не
заперечується сторонами.

Як вбачається з медичних документів,
ОСОБА_4 хворіє на гастродуоденіт,
хронічний холецистит, панкреатит,
гастроезофагеальну рефлексну хворобу
з езофагітом ІІ ступеня, вугрову
хворобу з демодекозом, має зниження
імунітету та потребує лікування, на
проведення якого позивачка витратила 4
849, 16 грн., що підтверджується наявними
в матеріалах справи доказами (копіями
чеків, квитанціями). (а.с. 11-33)

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно ст.166 СК України, особа, яка
позбавлена батьківських прав, втрачає
права, засновані на спорідненості з
дитиною, але не звільняється від
обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 СК України
той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо). Розмір участі одного з
батьків у додаткових витратах на
дитину в разі спору визначається за
рішенням суду, з урахуванням обставин,
що мають істотне значення. Додаткові
витрати на дитину можуть фінансуватися
наперед або покриватися після їх
фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Розглядаючи по суті даний спір, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що позивачка несе додаткові
витрати, які викликані особливими
обставинами, тобто, в зв'язку з
хворобою дитини, а тому, враховуючи
рівність прав та обов'язків батька та
матері щодо утримання дитини, дійшов до
вірного висновку про стягнення з
відповідача на користь позивачки
половини від фактично витраченої нею
суми на лікування дитини в розмірі 2 424,
58 грн. (4 849, 16 грн./2= 2424, 58 грн.)

Таким чином, суд першої інстанції з
урахуванням матеріалів справи
обґрунтовано, на підставі норм
Сімейного кодексу України вирішив спір
та частково задовольнив позов ОСОБА_3

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що при розгляді справи,
районним судом спір було вирішено у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права. Рішення є
обґрунтованим, його висновки про
встановлені обставини і правові
наслідки є вірними.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого в справі
рішення, висновків суду першої
інстанції не спростовують та зводяться
до переоцінки доказів у справі та до
незгоди з їх оцінкою судом. Проте, за
вимогами ст. 212 ЦПК України оцінка
доказів є виключною компетенцією суду,
а тому переоцінка доказів на вимогу
сторони не допускається , колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2014
року залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Головуючий
Л.М. Болтунова

Судді:
М.О. Макаров

В.О. Тамакулова