У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука
М.І.,Кадєтової О.В., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Кредо», третя особа -
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк», про
стягнення страхового відшкодування, за
касаційною скаргою Шуліка Аліни
Володимирівни, яка діє в інтересах
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Кредо» на рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 25 грудня
2012 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 15 травня 2013
року,-

в с т а н о в и л а:

В вересні 2009 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
звернулись до суду з позовом до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Кредо» (далі по тексту - ТзДВ СК
«кредо»), третя особа - Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПриватБанк» (далі по тексту - ПАТ
КБ «ПриватБанк, про стягнення
страхового відшкодування.

Після уточнення позовних вимог
позивачі просили стягнути страхове
відшкодування в розмірі 47 870,00 грн
шляхом перерахування цих коштів в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 17 серпня 2007
року, укладеного між ОСОБА_7 та ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Вимоги за позовом обґрунтовували тим,
що автомобіль ВАЗ 21104 д. н. з. НОМЕР_1 був
придбаний ОСОБА_7 за кредитні кошти,
надані ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно
кредитного договору від 17 серпня 2007
року, з обов'язковою умовою
кредитування, а саме: зі страхуванням
автомобіля страховиком ТзДВ «Кредо»,
який був визначений банком.

17 серпня 2007 року між ОСОБА_7 та ТзДВ СК
«Кредо» був укладений договір
страхування вказаного автомобіля на
строк до 16 серпня 2008 року.

23 лютого 2009 року вказаний автомобіль
був повністю знищений, внаслідок
займання, що трапилося під час руху під
керуванням ОСОБА_7 на трасі між селами
Капивцеве та Шипувате, але відповідач
відмовився виплачувати страхове
відшкодування.

Крім того, позивачі зазначають, що при
підписанні договору страхування, в
порушення вимог ст. 988 ЦК України ОСОБА_7
не було ознайомлено з умовами
страхування, у зв'язку з чим позивачі
звернулися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 25 грудня 2012
року, яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 15 травня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на
користь ОСОБА_7 страхове відшкодування
в розмірі 47 870,00 грн шляхом
перерахування страхового
відшкодування ПАТ КБ «ПриватБанк» в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_7 за кредитним договором від 17
серпня 2007 року, укладеним між ОСОБА_7 та
ПАТ КБ «ПриватБанк».

У касаційній скарзі ТДВ «СК «Кредо»
просить скасувати ухвалені судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про стягнення страхової виплати, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що
відповідно до умов договору
страхування наземного транспорту від 17
серпня 2007 року, в зв'язку з настанням
страхового випадку, ТзДВ «СК «Кредо»
зобов'язане здійснити виплату
страхового відшкодування на користь
ОСОБА_7 шляхом його перерахування ПАТ
КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 17 серпня 2007 року.

Однак, з такими висновками судів
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 17 серпня 2007 року між
ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був
укладений кредитний договір, за яким
ОСОБА_7 отримав у банка кредит для
придбання автомобіля, сплати страхових
платежів в розмірі 71 264,56 грн строком до
16 серпня 2014 року зі сплатою процентів
за користування кредитом в розмірі 0,75 %
на місяць.

17 серпня 2007 року між ОСОБА_7 та ТзДВ «СК
«Кредо» був укладений договір
страхування наземного транспорту -
автомобіля ВАЗ-21104 д. н. з. НОМЕР_1
строком до 16 серпня 2008 року, страхова
сума за яким складає 47 870,00 грн.

23 лютого 2009 року вказаний автомобіль
був повністю знищений, внаслідок
займання, що трапилося під час руху під
керуванням ОСОБА_7 на трасі між селами
Капивцеве та Шипувате, що
підтверджується Актом про пожежу,
складеним комісією у складі начальника
Великобурлуцького РВ ГУ МВС України в
Харківській області Криничанського
В.Г, заступника начальника
Великобурлуцького РВ ГУ МВС України в
Харківській області Гридасова Б.Ю. від
23 лютого 2009 року, відповідно до якого
встановлено факт пожежі та прямі
збитки, які комісія оцінила в розмірі 48
000,00 грн.

Згідно Технічного висновку по факту
пожежі, яка виникла 23 лютого 2009 року в
автомобілі ВАЗ-21104, д.н.з. НОМЕР_1 від 02
березня 2009 року, причиною пожежі
стало коротке замикання в
електромережі або потрапляння бензину
на розігріті деталі двигуна
автомобіля.

Відповідно до п. 7 договору страхування
наземного транспорту від 17 серпня
2007 року, страховим випадком визнається
пошкодження транспортного засобу
внаслідок пожежі, вибуху, самозаймання.

24 лютого 2009 року ОСОБА_7 звернувся до
ТзДВ «Кредо» з заявою про виплату
страхового відшкодування.

Згідно п. 3.5. Страхового акту № К-414 від 18
березня 2009 року ОСОБА_7 відмовлено
у виплаті страхового відшкодування на
підставі п. 16.3. Умов страхування, згідно
якого не визнається страховим випадком
знищення або пошкодження
транспортного засобу, його частин
деталей, приборів, обладнання, що
виникло в результаті пожару внаслідок
короткого замикання в системі
електроживлення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний ознайомити
страхувальника з умовами та правилами
страхування.

Статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до п. 12 договору страхування
страховик з «Правилами добровільного
страхування наземного транспорту» та
Умовами страхування ознайомлений.
Умови страхування є невід`ємною
частиною цього договору.

Отже, ОСОБА_6, підписуючи договір
страхування, підтвердив свою згоду про
те, що він ознайомлений з Умовами
страхування.

Пунктом 16.3 Умов страхування
передбачено, що не визнаються
страховим випадком втрата, знищення
або пошкодження ТЗ, його частин,
деталей, приладів, обладнання, які
сталися внаслідок: пожежі з причини
порушення правил техніки безпеки під
час користування легкозаймистими
рідинами, або пошкодження вогнем, що
виник всередині ТЗ внаслідок дії
системи електрозапалення двигуна
внутрішнього згоряння, короткого
замикання в системі електроживлення,
куріння та інше.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій, стягуючи страхове
відшкодування дійшли помилкового
висновку про те, що ОСОБА_6 не був
ознайомлений з Умовами страхування, а
тому пожежа автомобіля внаслідок
короткого замикання в електромережі
або потрапляння бензину на розігріті
деталі двигуна автомобіля є страховим
випадком відповідно до п. 7 договору
страхування.

Крім того, ухвалюючи рішення про
часткове задоволення позовних вимог
про стягнення страхового
відшкодування з ТзДВ «Кредо» на
користь ОСОБА_7 шляхом перерахування
коштів ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок
погашення кредиту, судами не було
враховано, що згідно ст. 979 ЦК України
за договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 985 Ц України
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату у разі
настання страхового випадку.

Зазначене положення міститься і в ст. 3
Закону України «Про страхування».

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищено небезпеки», роз'яснено про
те, що за договором страхування
визначений вигодонабувач, він повинен
бути залучений до участі у справі (ст. 985
ЦК України ст. 3 Закону України «Про
страхування»). Відповідно до наведених
положень закону договір страхування
надає право третій особі
(вигодонабувачу) вимагати від
страховика здійснити страхову виплату
на свою користь, тобто наділяє вигодо
набувача правами страхувальника, хоча
і не покладає на нього обов'язків
останнього.

Пунктом 3.1. Договору страхування
наземного транспорту від 17
серпня 2008 року передбачено, що
вигодонабувачем за даним договором є
ПАТ КБ «ПриватБанк», яке брало участь у
справі, як третя особа та заперечувало
проти позовних вимог, посилаючись на
те, що страхове відшкодування має бути
стягнуто на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк», як вигодонабувача, а не
на користь позивачів.

Суд першої інстанції на вказані
обставини уваги не звернув, у зв'язку з
чим прийшов до передчасного висновку
що стягнення страхового відшкодування
на користь ОСОБА_7

Крім того, судом не з'ясовано фактичні
обставини справи, що мають значення для
правильного вирішення справи, а саме,
чи діяв під час страхового випадку,
який стався 23 лютого 2009 року договір
страхування наземного транспорту,
оскільки в матеріалах справи наявний
договір страхування наземного
транспорту від 17 серпня 2007 року, строк
дії якого закінчився 16 серпня 2008 року.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи
рішення суду першої інстанції без змін,
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України не
виконав, на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув,
не перевірив доводів апеляційної
скарги, не зазначив конкретних
обставин та фактів, що спростовують
такі доводи.

Оскільки матеріали цивільної справи не
містять належних доказів, необхідних
для вирішення спору, а суд касаційної
інстанції відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК
України позбавлений права
встановлювати обставини, судові
рішення підлягають скасуванню, а
справа - передачі на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з підстав, передбачених ст.ст. 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Кредо» задовольнити
частково.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 25 грудня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 15 травня 2013 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук