Номер провадження: 22-ц/785/9833/14
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого-судді Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої
О.С.,

при секретарі: Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 13 жовтня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та додаткових
витрат, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
вказаним вище позовом, в якому просила
суд стягнути з ОСОБА_4 аліменти на
утримання дитини та додаткові витрати.

Свої вимоги позивачка
обґрунтувала наступним.

20.02.2009 року у Першому Приморському
відділі реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції сторони зареєстрували шлюб,
актовий запис № 116.

Від шлюбу у них, ІНФОРМАЦІЯ_1
народилася донька ОСОБА_5

19.03.2013 року за рішенням сулу, шлюб
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було
розірвано, сторони спільно не
проживають, коштів на утримання дитини
відповідач не надає, вихованням не
займається, донька перебуває на
утриманні матері.

В судовому засіданні позивачка та
її представник позовні вимоги,
уточнені 12.08.2014 року, а саме: стягнення
аліментів у розмірі 1/4 % частини від
усіх видів заробітку (доходу)
відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку щомісячно та
додаткових витрат у розмірі 47.266,95 грн.,
підтримали та просили суд
задовольнити.

Представник відповідача позов
визнав частково, в частині стягнення
аліментів, проти стягнення додаткових
витрат заперечував та зазначив, що їх
сума не підтверджена належними
доказами.

Рішенням суду позов задоволено
частково - стягнуто аліменти на дочку, у
задоволенні додаткових витрат
відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2
принесла апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду в частині відмови
у позові на стягнення додаткових
витрат скасувати, постановити нове,
яким задовольнити позов, посилаючись
на те, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Оскільки рішення в частині
стягнення аліментів не оскаржується.
Судова колегія його в цій частині не
обговорює.

У судовому засіданні встановлено
наступне.

20.02.2009 року у Першому Приморському
відділі реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції ОСОБА_2 до ОСОБА_3 зареєстрували
шлюб, актовий запис № 116.

Від шлюбу у них, ІНФОРМАЦІЯ_1
народилася донька ОСОБА_5 (свідоцтво
про народження НОМЕР_1 від 08.04.2010 року),
яка проживає з ОСОБА_2

19.03.2013 року за рішенням сулу, шлюб
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було
розірвано, коштів на утримання дитини
відповідач не надає, вихованням не
займається, донька перебуває на
утриманні матері.

З відповідачем ОСОБА_2 спільно не
проживає.

Відповідно до ст. 185 СК України,
той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Таким чином, виходячи із ст. 141 СК
України, участь кожного з батьків у
додаткових витратах на утримання
дитини має бути в рівних частках з
кожного.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
визначено, що обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Заявлена позивачем сума
додаткових витрат на дитину у розмірі
47.266,95 грн. не підтверджена належними
доказами.

Доводи апеляційної скарги не
приймаються до уваги, оскільки
спростовуються матеріалами справи, а
письмових доказів на підтвердження
доводів апеляційної скарги до
апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів розглянувши скаргу в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив,
рішення суду відповідає фактичним
обставинам справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги на увагу не
заслуговують та задоволенню не
підлягають, підстави для ухвалення
нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши
справу, прийшла до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319,
324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 13 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення,однак її може
бути оскаржено до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В.Ісаєва

Судді:
О.Г. Журавльов

О.С. Комлева