АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1122/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/268/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко С.
Доповідач Прядкіна О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Нестеренко А.М.

За участю: представника позивача
Колеснікова В.О., відповідача ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" на рішення
Ленінського районного суду м. Полтави
від 06 грудня 2013 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з даним позовом,
посилаючись на те, що між банком та
ОСОБА_4 22.03.2007р. укладено кредитний
договір, згідно якого ОСОБА_4 надано
кредит на суму 27000 доларів США на строк
до 22.03.2017р. Кредитний договір
забезпечено договором іпотеки
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1,
укладеним цієї ж дати з ОСОБА_5. У
зв"язку з тим, що позичальник умов
договору не виконав, заборгованість
становить 442 194,68 грн., банк просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
для погашення вказаного боргу та
виселити відповідача та інших осіб, які
проживають у вказаному будинку.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 06 грудня 2013 року в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення відмовлено.

Рішення оскаржив ПАТ КБ «Приватбанк»,
який в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку, про
часткове задоволення апеляційної
скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 22.03.2007 року було
укладено кредитний договір, згідно
якого банк надав кредит на суму
27000 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі
11,04% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 22.03.2017
року. З метою забезпечення
виконання зобов"язань за даним
кредитним договором між позивачем та
ОСОБА_5 22.03.2007 року було укладено
договір іпотеки житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Відповідно до довідки державної
нотаріальної контори 19 грудня 2008 року
відкрито спадкову справу на майно
померлого ОСОБА_5 на підставі заяви про
прийняття спадщини за законом від
імені ОСОБА_2. ОСОБА_4 заяви не подавав,
однак є таким що прийняв спадщину,
оскільки на момент смерті спадкодавця
зареєстрований та проживав разом з ним.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, районний суд виходив з того, що
позивачем не були дотримані вимоги
щодо направлення спадкоємцю
померлого іпотекодавця належної
вимоги.

Однак повністю погодитись з таким
висновком колегія суду не може.

У зв»язку з невиконанням зобов'язаннь
по своєчасному поверненню кредиту, ПАТ
КБ «Приватбанк» на підставі договору
іпотеки та ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до п.7.3 кредитного
договору забезпеченням виконання
позичальником зобов'язань за даним
Договором виступає договір іпотеки
(Житловий будинок з господарськими
спорудами, розташований за адресою
АДРЕСА_1), а також всі інші види застави,
іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з
метою забезпечення зобов'язань за
даним договором.

Як визначено п.36 Постанови № 5 від 30
березня 2012 року Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до третьої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, суди мають
враховувати, що іпотека є дійсною для
набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (стаття 23 Закону України «Про
іпотеку»).

Проте якщо право власності на предмет
іпотеки переходить до спадкоємця
фізичної особи - іпотекодавця, який є
відмінним від боржника, такий
спадкоємець не несе відповідальності
перед іпотекодержателем за виконання
основного зобов'язання, але в разі його
порушення боржником він відповідає за
задоволення вимог іпотекодержателя в
межах вартості предмета іпотеки.

Отже, правила статті 1281 ЦК щодо строку
пред'явлення кредитором спадкодавця
вимог до спадкоємців не застосовуються
до зобов'язань, забезпечених іпотекою.

У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Таким чином, спадкоємці іпотекодавця
ОСОБА_5 - відповідачі - ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 відповідають за невиконання
зобов'язань по кредитному договору в
межах вартості житлового будинку в
АДРЕСА_1 загальною площею 71,9 кв.м що
була визначена п.33.4 договору іпотеки
в сумі 177 тис.грн.

За таких обставин в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
укладеним 22 березня 2007р. між ПАТ
КБ"Приватбанк" та ОСОБА_4 слід
звернути стягнення на вказаний
житловий будинок, реалізацію якого
здійснити в межах виконавчого
провадження.

Крім того, місцевий суд не врахував
роз"яснення, надані пунктом 37
вищевказаної Постанови Пленуму щодо
невиконання вимог частини першої
статті 35 Закону України «Про іпотеку»
про надіслання іпотекодавцю та
боржнику, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмової вимоги про
усунення порушення зобов'язання не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду (на відміну від
інших способів звернення стягнення
(частина третя статті 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя, що
відповідає положенням статті 124
Конституції України.

Таким чином, заборгованість за
кредитним договором складає 23633,28
доларів США, заборгованість по
процентах за користування кредитом
-13370,71 доларів США, заборгованість по
комісії - 2233,30 долара США, а всього 39237,29
дол.США.

Відносно розміру пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором
колегія суддів враховує заяви
відповідача ОСОБА_4 щодо застосування
наслідків спливу строків,
встановлених ст.258 ЦК України щодо
вимог про стягнення штрафних санкцій
та приходить до висновку, що стягненню
підлягає сума в межах року перед
зверненням позивача до суду в розмірі
6518,11 дол.США.

Відповідно до п.5.4 при порушенні
Позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов"язань ,
передбачених кредитним Договором
більш ніж на 30 днів, Позивальник
зобов"язаний сплатити банку штраф у
розмірі 250 грн.+ 5% від суми позову.

Так як пеня є самостійним видом
відповідальності за порушення
грошового зобов"язання, 5% від суми
позову слід розраховувати із суми
39237,29 дол.США., що становить 1961,86
дол.США.

Виходячи з цього загальний розмір
заборгованості становить 47 748,55
дол.США (39237,29 дол.США.+ пеня 6518,11
дол.США.+штрафи (фіксована частина
250грн.=31,29 дол.США, процентна складова
-1961,86 дол.США.), що за курсом 7,99 складає
381 510грн.92 коп.

Посилання ОСОБА_4 на те, що договір
іпотеки від 22.03.2007 року забезпечує
виконання не даного зобов"язання, а
іншого і за іншим кредитним договором,
не заслуговують на увагу, так як
спростовуються змістом договору
іпотеки щодо його предмету, адреси та
безпосереднього підпису договору
іпотекодавцем - ОСОБА_5. Зазначені
обставини відповідно до положень
ст.ст.10,60 ЦПК України відповідачем не
спростовані.

Щодо позовних вимог ПАТ КБ"Приватбанк"
про виселення відповідача ОСОБА_5 та
інших осіб, які проживають у будинку по
АДРЕСА_1, то вони задоволенню не
підлягають, так як відповідно до ст.11
ЦПК України визначені позивачем у
такій спосіб, адресовані померлій
особі та в ході розгляду справи не
уточнювались.

Крім того, вимоги в цій частині не
відповідають приписам ст. 109 Житлового
кодексу України, ст. ст. 39, 40 Закону
України «Про іпотеку», якими
передбачено, що примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Керуючись ст.ст.303,307, 309 ч.1 п.п.3,4,316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 06 грудня 2013 року скасувати
в частині відмови в задоволенні вимог
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, ухваливши в цій частині нове
рішення.

Позовні вимоги ПАТ КБ"Приватбанк"
задовольнити в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В рахунок погашення заборгованості в
сумі 381 510грн.92 коп. за кредитним
договором, укладеним 22 березня 2007р. між
ПАТ КБ"Приватбанк" та ОСОБА_4, звернути
стягнення на житловий будинок в
АДРЕСА_1 загальною площею 71,9 кв.м,
реалізацію якого здійснити в межах
виконавчого провадження з
визначенням початкової ціни предмету
іпотеки не менше 177 тис.грн.

В іншій частині рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 06 грудня
2013 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двох місяців.

Головуючий
О.В. Прядкіна

Судді:
С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна