Справа № 288/1911/13-ц
Провадження № 2/288/51/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
смт.
Попільня

Попільнянський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді - Сікан В. М.,

за участю секретаря - Дашинській Н.Є.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Матківської
О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Попільня цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ
«Хортиця-Агро», третя особа
Попільнянський відділ Житомирської
регіональної філії Центру ДЗК про
визнання недійсним договору оренди
землі та договору про внесення змін до
договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із
позовною вимогою до ТОВ «Хортиця-Агро»
про визнання недійсним договору
оренди землі та додаткової угоди до
договору оренди землі,в якому
зазначила, що вона успадкувала та є
власником земельної ділянки,
розташованої на території
Миролюбівської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області та призначеної для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Вказана земельна ділянка
знаходяться в користуванні у
відповідача відповідно до договору
оренди землі укладеного 16.02.2010р. та
додаткової угоди до договору оренди
від 10.10.2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ
«Хортиця-Агро». Вважає даний договір та
угоду недійсними, оскільки між
сторонами не було досягнуто всіх
істотних умов договору оренди, а саме: в
пункті 14 договору зазначено, що у разі
невнесення орендної плати у строки,
визначені цим договором , справляється
пеня в розмірі (розмір у відсотках не
зазначено) подвійної облікової ставки
НБУ від несплаченої суми за кожний день
просрочення тоді-як розмір орендної
плати взагалі не зазначено.

В укладеній угоді також не зазначено
щодо передачі земельної ділянки у
заставу та внесення до статуного фонду
права оренди земельної ділянки, що
протирічить вимогам ст. 15 Закону
України «Про оренду землі».

Крім того, згідно ст. 15 цього ж Закону
визначено, що в умовах договору мають
бути зазначені умови збереження стану
об»єкта оренди тоді-як такі умові в
договорі не зазначені.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав, з
підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав.

Представник третьої особи просив
позов задовільнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступне.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, ОСОБА_3
успадкувала вищезазначену земельну
ділянку на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
смерті ОСОБА_4. (а.с.8).

16 лютого 2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ
«Хортиця-Агро» було укладено договір
оренди землі, відповідно до якого в
оренду відповідачу передавалась
вищевказана належна позивачу земельна
ділянка. Зазначений договір 01.08.2011р.
було зареєстровано Попільнянським
відділом Житомирської регіональної
філії Центру Державного земельного
кадастру у Державному реєстрі земель
за № 00626 (а.с.9-10).

10 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ
«Хортиця-Агро», було укладено
додаткову угоду до договору оренди
землі від 16.02.2010 року, яку було
зареєстровано Попільнянським відділом
Житомирської регіональної філії
Центру Державного земельного кадастру
у Державному реєстрі земель 13.11.2012 року
за № 03839 (а.с.11).,

З пояснень представника позивача
встановлено та не заперечується
відповідачем те, що земельною ділянкою,
належною позивачу на данний час
користується ТОВ «Хортиця-Агро». .

Відносини, пов'язані з орендою
землі, регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до положень ст. 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 статті 14 Закону України
«Про оренду землі» передбачено, що
договір оренди укладається у письмовій
формі, статтею 18 Закону встановлено, що
договір оренди землі набуває чинності
після його державної реєстрації.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що
оспорюваний договір оренди земельної
ділянки, укладений у письмовій формі,
пройшов відповідну державну
реєстрацію, ОСОБА_4. мала необхідний
обсяг цивільної дієздатності,
волевиявлення її було спрямоване на
укладання договорів оренди.

Відповідно до частини першої статті
638 ЦК України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренд») земельної
ділянки регулюються законом.

Згідно із ст. ст. 16, 18, 19 Закону
України "Про оренду землі" договір
оренди земельної ділянки набирає
чинності після досягнення
домовленості з усіх істотних умов
підписання його сторонами і державної
реєстрації в порядку, встановленому
законом. Строк Дії договору оренди
землі визначається за згодою сторін,
але не може перевищувати 50 років.

Відповідно до ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» встановлено, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Як вбачається з досліджуваного
договору оренди землі від 16.02.2010 року є
укладення його у не відповідності із
Законом України "Про оренду землі" а
саме:

в пункті 14 договору зазначено, що у
разі невнесення орендної плати у
строки, визначені цим договором ,
справляється пеня в розмірі (розмір у
відсотках не зазначено) подвійної
облікової ставки НБУ від несплаченої
суми за кожний день просрочення тоді-як
розмір орендної плати взагалі не
зазначено.

В укладеній угоді також не зазначено
щодо передачі земельної ділянки у
заставу та внесення до статуного фонду
права оренди земельної ділянки, що
протирічить вимогам ст. 15 Закону
України «Про оренду землі».

Крім того, згідно ст. 15 цього ж Закону
визначено, що в умовах договору мають
бути зазначені умови збереження стану
об»єкта оренди тоді-як такі умові в
договорі не зазначені.

Укладений договір визнається
недійсним на підставі статті 215 ЦК
України при недодержанні сторонами
вимог, встановлених частинами
першою-третьою, п»ятою та шостою статті
203 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, про задоволення
позовних вимог позивача та визнає
вищевказаний договір оренди землі
недійсним.

Оскільки Договір про внесення змін
до договору оренди землі від 16.02.2010
року, який 10.10.2012 року був укладений між
ОСОБА_4 та Товариством з Обмеженою
Відповідальністю «Хортиця-Агро» є
додатком до договору оренди землі від
16.02.2010 року, тому суд також задовольняє
дану вимогу та визнає Договір про
внесення змін до договору оренди землі
недійсним.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Оскільки позивачем заявлено дві
вимоги немайнового характеру, а
судовий збір сплочено лише за одну,
тому з відповідача необхідно стягнути
229 гривень 40 копійок судового збору,
зарахувавши його до спеціального
фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про оренду землі»,
ст.ст. 203, 205, ст.215-216ЦК України, ст.ст.10,11,
ч.І ст.60, ч.І ст.88, ст.ст.209, 212,214-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди
землі загальною площею 3,9597 га, який
16.02.2010 року був укладений між ОСОБА_4 та
Товариством з Обмеженою
Відповідальністю «Хортиця-Агро»,
зареєстрований у Попільнянському
відділі Житомирської регіональної
філії Центру ДЗК 01.08.2011 року.

Визнати недійсним Договір про
внесення змін до договору оренди землі
від 16.02.2010 року, який 10.10.2012 року був
укладений між ОСОБА_4 та Товариством з
Обмеженою Відповідальністю
«Хортиця-Агро», зареєстрований у
Попільнянському відділі Житомирської
регіональної філії Центру ДЗК 13.11.2012
року.

Стягнути з Товариства з Обмеженою
Відповідальністю «Хортиця-Агро» на
користь ОСОБА_3 судовий збір,
сплачений ним при подачі позовної
заяви до суду в сумі 229 гривень 40
копійок (Двісті двадцять дев'ять
гривень сорок копійок) та 3000 гривень
витрачених на правову допомогу (три
тисячі гривень), а всього 3229 гривень 40
копійок (три тисячі двісті двадцять
дев'ять гривень сорок копійок).

Стягнути з Товариства з Обмеженою
Відповідальністю «Хортиця-Агро» 229
гривень 40 копійок судового збору,
зарахувавши його до спеціального
фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Житомирського
апеляційного суду через
Попільнянський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду
Сікан В. М.