Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/5856/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого судді
Григорусь Н.Й.

суддів
Талько О.Б., Косигіної Л.М.

секретаря судового засідання
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
довіреності недійсною

за апеляційною скаргою
Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України на рішення Корольовського
районного суду міста Житомира
Житомирської області від 12 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2013 року позивач звернувся до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання
довіреності від 26 липня 2012 року
недійсною. В обґрунтування позовних
вимог вказувало, що ОСОБА_1 з
перевищенням своїх службових
повноважень видала на ім'я ОСОБА_2
довіреність на представництво
інтересів товариства у продажу
нерухомого майна. Крім того, дана угода
укладена внаслідок зловмисної
домовленості між відповідачами та
протирічить інтересам товариства.

Рішенням Корольовського районного
суду міста Житомира Житомирської
області від 12 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
Всеукраїнським
фізкультурно-спортивним товариством
«Колос» агропромислового комплексу
України подана апеляційна скарга, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове про
задоволення позовних вимог. Доводи
апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
права, зокрема суд практично не
обґрунтував підстав для відмови в
задоволенні позову, не дав оцінки
доказам відповідно до законодавства.
Крім того, не взято до уваги, що ОСОБА_1
діяла з перевищенням своїх службових
повноважень, будь-якого рішення щодо
продажу об'єкта нерухомості президією
товариства не приймалось.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню із наступних
підстав.

Частиною 1 статті 92 ЦК України
визначено, що юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону. Порядок створення органів
юридичної особи встановлюється
установчими документами та законом.

Пунктом 11.8 Статуту Всеукраїнського
фізкультурно-спортивним товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України передбачено, що розпоряджатися
майном та коштами товариства належить
Президії Центральної ради, яка
розглядає питання про передачу та
продаж рухомого, нерухомого майна,
затверджує кошторис на забезпечення
діяльності товариства на
національному рівні, утримання апарату
та надає право голові товариства
розпоряджатися коштами в межах
затвердженого кошторису.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочини
від імені юридичної особи підписуються
особами, уповноваженими на це її
установчими документами, довіреністю,
законом або іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюються
печаткою.

Статтею 237 ЦК України визначено, що
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства.

Положеннями ст. 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 ЦК України.

Так, згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Припис абзацу першого частини третьої
статті 92 ЦК України зобов'язує орган
або особу, яка виступає від імені
юридичної особи не перевищувати своїх
повноважень.

Водночас саме лише порушення даного
обов'язку не є підставою для визнання
недійсними правочинів, вчинених цими
органами (особами) від імені юридичної
особи.

Згідно ст. 241 ЦК України, правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України
правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним.

Судом встановлено, що згідно
інформації з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ОСОБА_4 має право
вчиняти юридичні дії від імені
юридичної особи Всеукраїнського
фізкультурно-спортивним товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України без довіреності, у тому числі
підписувати договори та не має
обмежень щодо представництва від імені
юридичної особи (а.с. 7).

Відповідно до пункту 1 постанови
Президії Центральної Ради № 13 від
27.01.2012 року надано дозвіл на продаж
нерухомого майна, а саме:
санаторно-оздоровчого закладу
учбово-спортивної бази «Тиса», що є
власністю позивача - Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України; пунктом 2 вказаної постанови
продаж вказаного майна доручено
директору бази - ОСОБА_2; пунктом 4 цієї ж
постанови зобов'язано ОСОБА_1, першого
заступника голови Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України, надати ОСОБА_2 довіреність на
продаж нерухомого майна (а.с. 17).

26.07.2012 року на виконання вищевказаної
постанови, ОСОБА_4 видала на ім'я ОСОБА_2
довіреність на право представляти
інтереси Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України з питань підготовки документів
та продажу за ціну та на умовах за його
розсудом належного ВФСТ «Колос» АПК
України нерухомого майна, яке
складається з санаторно-оздоровчого
закладу учбово-спортивної бази «Тиса».
Строк дії довіреності шість місяців
(а.с. 8).

Текст довіреності розміщено на
офіційному бланку, яка зареєстрована у
реєстрі нотаріальних дій за № 2912,
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та завірено печаткою
позивача - Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
безпідставність доводів апелянта про
те, що видана ОСОБА_4 довіреність не
потребувала нотаріального
посвідчення.

Доводи апелянта про неповноту
з'ясування дійсних обставин справи,
невідповідність покладених в основу
рішення висновків суду фактичним
обставинам справи позбавлені
правового обґрунтування і не були
підтверджені при розгляді справи.
Також, не заслуговують на увагу і
доводи позивача про те, що 27.01.2012 року
Президією Центральної Ради не
приймалася постанова за № 13 щодо
продажу нерухомого майна, а саме:
санаторно-оздоровчого закладу
учбово-спортивної бази «Тиса» та
зобов'язання ОСОБА_4 надати відповідну
довіреність, оскільки вони
спростовуються наявними матеріалами
справи, а саме копією Постанови № 13 від
27.01.2012 року (а.с. 17). Апелянтом не надано
суду жодних доказів на підтвердження
того, що дана постанова у встановленому
законом порядку визнана недійсною, а в
силу ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним. Крім
того, згідно протоколу № 2 засідання
Президії ВФСТ «Колос» АПК України від
27.01.2012 року, питання щодо фінансування
рентабельних баз було предметом
обговорення та прийнято рішення
провести відчуження баз котрі не є
прибутковими чи не використовуються за
призначенням.

Враховуючи вищевикладене, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність позову, та правильно
відмовив у його задоволенні. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, підстав для скасування
судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України відхилити.

Рішення Корольовського районного суду
міста Житомира Житомирської області
від 12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді