АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/973/14
Головуючий в 1-ій інстанції - Спаї В.В.
Справа №2-1699/11
Доповідач - Волошин М.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Волошина
М.П.,

суддів - Куценко
Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Крикун А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 21
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
виконавчий комітет Дніпропетровської
міської ради, комунальне підприємство
"Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації" про визнання
доручення, договору дарування та
заповіту недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2010 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус
ДМНО ОСОБА_6, приватний нотаріус ДМНО
ОСОБА_7, ВК Дніпропетровської міської
ради, КП "ДМБТІ", про визнання доручення,
договору дарування та заповіту
недійсними.

В позовній заяві посилався на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його бабуся -
ОСОБА_5, яка була власницею житлового
будинку та земельної ділянки, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до заповіту від 08 червня 1988
року, посвідченого державним
нотаріусом Четвертої ДДНК Яворською
Л.А., ОСОБА_5 заповіла все майно, з чого б
воно не складалось ОСОБА_5 Після смерті
ОСОБА_5 виявилось, що ОСОБА_5 є власницею
61/100 частин вищевказаного
домоволодіння, власницею інших 39/100
частин є ОСОБА_8 на підставі договору
дарування від 07 травня 2001 року ,
посвідченого приватним нотаріусом
ДМНО ОСОБА_7,від імені дарувальника у
вказаному договорі виступав ОСОБА_3 за
дорученням від 13 лютого 2001 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ДМНО ОСОБА_6 Разом з тим, виявилося, що
ОСОБА_5 склала ще два заповіти від 31
серпня 1994 року та від 23 жовтня 1996 року.
За заповітом від 31 серпня 1994 року
ОСОБА_5 заповіла все належне їй майно в
рівних долях кожному ОСОБА_4, ОСОБА_4,
ОСОБА_2 За заповітом від 23 жовтня 1996
року ОСОБА_5 заповіла все належне їй
майно в рівних долях кожному
ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5

Посилаючись на те, що в останні роки
життя ОСОБА_5 страждала важким
психічним захворюванням - інволюційним
психозом, з 1994 року перебувала на
стаціонарному лікуванні, неправильно
сприймала об'єктивну реальність,
просив:

- визнати недійсним доручення від 13
лютого 2001 року виданого ОСОБА_5 на ім'я
ОСОБА_3, посвідчене приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 за №604;

- визнати недійсним договір дарування
від 07 травня 2001 року між ОСОБА_3, що діяв
за дорученням від імені ОСОБА_5 та
ОСОБА_8, посвідчений приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 за №1-1820;

- визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від
31 серпня 1994 року, посвідчений
нотаріусом Четвертої ДДНК за №2-2779;

- визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від
23 жовтня 1996 року, посвідчений
нотаріусом Четвертої ДДНК за №4-2032;

- визнати чинним заповіт ОСОБА_5 від 08
червня 1988 року, посвідчений державним
нотаріусом Четвертої ДДНК;

- визнати ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем за
заповітом після смерті померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5;

- встановити факт прийняття ОСОБА_2
спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_5;

- визнати за ОСОБА_5 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок індивідуального
житлового фонду, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, а саме відповідно до
технічного паспорту: А-1 - житловий
будинок загальною площею 103,7 м2, Г-сарай
загальною площею 15,5 м2, В-сарай
загальною площею 15,5 м2, Б-сарай
загальною площею 20,8 м2; Д - сарай
загальною площею 4,0 м2, Е - гараж
загальною площею 22,2 м2, Е - погріб
загальною площею 7,5 м2; Ж-вбиральня;З -
душ загальною площею 1,3 м2, И - вбиральня
загальною площею 1,3 м2,№1-6, І - інші
споруди (огорожа, хвіртка, мостіння,
водо колонка);

- визнати за ОСОБА_5 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
земельну ділянку загальною площею 0,0958
га, яку займає житловий будинок
індивідуального житлового фонду, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю за №030310
від 14 липня 2000 року, виданого на
підставі рішення ВК Дніпропетровської
міської ради №1366 від 15 червня 2000 року;

- судові витрати покласти на
відповідачів.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 листопада 2013 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Скасовано заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2010
року.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2
звернувся з апеляційною скаргою на
рішення, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просив скасувати
рішення районного суду та постановити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що
свідчить копія відповідного свідоцтва
про смерть.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5
склала три заповіти:

- від 08 червня 1988 року, посвідчений
державним нотаріусом Четвертої ДДНК
Яворською Л.А., за яким все належне їй
майно заповідала ОСОБА_2;

- від 31 серпня 1994 року, посвідчений
державним нотаріусом Четвертої ДДНК,
за яким все належне їй майно заповідала
в рівних долях кожному ОСОБА_4, ОСОБА_4,
ОСОБА_2;

- від 23 жовтня 1996 року, посвідчений
державним нотаріусом Четвертої ДДНК за
яким все належне їй майно заповідала в
рівних долях кожному ОСОБА_4, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5

На підставі договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
ДМНО ОСОБА_7, від 07 травня 2001 року ОСОБА_5
подарувала 39/100 частин домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 Під час
укладення договору від імені
дарувальника у вказаному договорі
виступав ОСОБА_3 за дорученням від 13
лютого 2001 року, посвідченого приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_6

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
відповідно до ст.544 ЦК УРСР заповідач у
будь-який час може скасувати складений
ним заповіт, обравши для цього один із
способів, зокрема, посвідчити новий
заповіт; підстав для визнання
недійсним заповітів від 31 серпня 1994
року, 23 жовтня 1996 року та доручення від
13 лютого 2001 року немає, оскільки згідно
висновку судово-психіатричної
експертизи КЗ «Дніпропетровської
клінічної психіатричної лікарні
Дніпропетровської обласної ради» від 17
жовтня 2013 року, викладеного в акті №38
на момент складання ОСОБА_5 будь-яким
психічним розладом не страждала.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не оцінено
докази у їх сукупності, оскільки
висновок судово-психіатричної
експертизи КЗ «Дніпропетровської
клінічної психіатричної лікарні
Дніпропетровської обласної ради» від 17
жовтня 2013 року, викладений в акті №38 є
необґрунтованим та суперечить
матеріалам справи, а саме: показам
свідків, не можуть бути прийняті до
уваги, фактично є незгодою з прийнятим
рішенням суду та зводяться до
переоцінки доказів.

Таким чином, розглянувши справу у
межах заявлених позовних вимог та
змісту доводів апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що
оскаржуване рішення суду ухвалено у
відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
тому підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Судді: