Справа№751/1355/14
Провадження №2-н/751/131/14
У Х В А Л А

10 лютого 2014 року
м. Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду
м. Чернігова Мороз К. В.,

розглянувши матеріали заяви
Публічного акціонерного товариства
«Облтеплокомуненерго» про видачу
судового наказу за вимогою про
стягнення заборгованості за послуги у
сфері теплопостачання з ОСОБА_1,

Встановив:

ПАТ «Облтеплокомуненерго» звернулось
до суду із заявою про видачу судового
наказу про стягнення заборгованості за
послуги у сфері теплопостачання з
ОСОБА_1 за період з 01.11.1997 року по 31.12.2013
року в сумі 4200 грн. 95 коп. та судових
витрат в сумі 121,80 грн..

Наказне провадження є самостійним і
спрощеним видом судового провадження у
цивільному судочинстві при розгляді
окремих категорій справ, у якому суддя
в установлених законом випадках за
заявою особи, якій належить право
вимоги, без судового засідання і
виклику стягувача та боржника на
основі доданих до заяви документів
видає судовий наказ, який є особливою
формою судового рішення.

Питання відкриття наказного
провадження, повернення заяви про
видачу судового наказу та відмови у
відкритті наказного провадження
регулюється статтею 100 ЦПК України,
зокрема, відповідно до п. 2 ч. 3 вказаної
статті суддя відмовляє у прийнятті
заяви про видачу судового наказу, у
разі якщо із заяви і поданих документів
вбачається спір про право.

З метою забезпечення правильного й
однакового застосування судами норм
цивільного процесуального
законодавства, що регулює наказне
провадження, Пленумом Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ прийнята постанова № 14 від 23.12.2011
року «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження».

Так, п. 9 вказаної Постанови
передбачено, що наявність спору про
право (п.2.ч.3 ст.100 ЦПК), яке є підставою
для відмови у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, вирішується
суддею у кожному конкретному випадку,
виходячи із характеру та
обґрунтованості заявленої
матеріально-правової вимоги і
документів, доданих до заяви. Наявність
спору можна встановити відсутністю
документів, що підтверджують наявність
суб'єктивного права у заявника;
документів, що підтверджують порушення
суб'єктивного права або документів, що
підтверджують виникнення права вимоги.
Крім того, мають ураховуватися
обставини, якщо із доданих документів
вбачається, що боржник заперечує, не
визнає або оспорює свій обов'язок перед
заявником (кредитором); із доданих
документів вбачається пропуск
позовної давності. Така вимога може
бути вирішена лише в позовному
провадженні (ч.3 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Як вбачається з
заяви та матеріалів, заявник просить
стягнути борг за період з 01.11.1997 року по
31.12.2013 року, що підтверджується доданим
розрахунком. Тобто, заявник звернувся
до суду з вимогою про стягнення з
боржника грошових коштів за період
більший ніж встановлено ст. 257 ЦК
України.

За вказаних обставин, вважаю, що у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу необхідно відмовити, оскільки
із доданих документів вбачається
пропуск позовної давності, а тому
вищевказані вимоги підлягають
розгляду в порядку позовного
провадження.

Керуючись ст. ст. 96, 100, 101, 293 Цивільного
процесуального кодексу України, суддя -

Ухвалив:

Відмовити у прийнятті заяви Публічного
акціонерного товариства
«Облтеплокомуненерго» про видачу
судового наказу за вимогою про
стягнення заборгованості за послуги у
сфері теплопостачання з ОСОБА_1.

Роз'яснити заявнику право на звернення
з заявленими вимогами до суду в порядку
позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд м. Чернігова шляхом подачі
апеляційної скарги в п'яти денний строк
з дня отримання копії ухвали.

Суддя
К. В. Мороз