Провадження № 2-5260/14 р.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва
у складі : головуючого
судді - Лазаренко В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: відділ державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м.
Києві, про стягнення заборгованості по
аліментах та стягнення аліментів на
утримання дитини, що продовжує
04.08.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду із зазначеним позовом в якому
просить стягнути з відповідача ОСОБА_2
заборгованість по аліментах за період
з 04.04.2005 року по 30.09.2013 року у сумі 62`986, 56
грн., пеню за прострочення сплати
аліментів у розмірі 251`314, 14 грн., а також
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
продовжує навчання, у розмірі 1/3
частини від усіх видів заробітку
відповідача, до закінчення сином
навчання, тобто до 29.06.2015 року.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивачка посилається на те, що
рішенням Солом'янського районного суду
міста Києва від 04.04.2005 року з ОСОБА_2
стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки з
усіх видів заробітку (доходу) на її
користь на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його
повноліття.

Відповідач від виконання своїх
обов'язків по сплаті аліментів
ухилявся, в зв'язку з чим має
заборгованість по їх сплаті у сумі 62`986
грн. 56 коп. У зв'язку з цим позивачка
просила стягнути з відповідача на її
користь зазначену заборгованість по
аліментах та неустойку (пеню) за
просточення сплати аліментів на
утримання сина у розмірі 251`314 грн. 14 коп.

Позивачка також посилається на те, що
на даний час повнолітній син сторін,
який проживає з нею, продовжує навчання
і потребує матеріальної допомоги. В
зв'язку з чим вона просить стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
утримання сина в розмірі 1/3 частини
усіх доходів відповідача до закінчення
сином навчання, тоб-то до 29.06.2015 року.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги
ОСОБА_1 в повному обсязі і просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала і просила відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
безпідставність на недоведеність
позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку про
часткове задоволення позову, виходячи
з наступного.

Судом установлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Солом'янського районного суду
міста Києва від 04.04.2005 року стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх
видів заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи з 15.03.2005 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку державного
виконавця Солом'янського РУЮ у м. Києві
заборгованість по аліментах за період
з березня 2005 року по липень 2012 року,
станом на 01.08.2012 року, становить 62`986 грн.
56 коп..

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначила, що відповідач не
заперечує та не оспорює суму
заборгованості по аліментам.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, передбачена ст. 196 СК
України відповідальність у виді сплати
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів настає за наявності вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду.

Виходячи зі змісту ст. 196 СК України суд
повинен встановити факт
заборгованості за аліментами і
наявність або відсутність вини особи,
яка зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, у її виникненні та
залежно від цього вирішити питання про
наявність або відсутність у одержувача
аліментів права на стягнення
неустойки.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року "Про застосування судами
окремих норм сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилась з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів
закон розуміє як пряму відмову від
надання утримання, так і різні дії
(бездіяльність) зобов'язаної особи,
спрямовані на повне або часткове
ухилення від сплати аліментів;
приховання особою дійсного розміру
свого заробітку (доходу); зміну роботи
або місця проживання з метою
запобігання сплати аліментів;
приховання свого місцезнаходження;
інші дії, що свідчать про намір особи
ухилитися від виконання обов'язків
щодо утримання.

Як зазначено вище, факт наявності
заборгованості ОСОБА_2 по сплаті
аліментів підтверджується
відповідними розрахунками державного
виконавця, при цьому суд вважає, що
вказана заборгованість по аліментам
виникла з вини відповідача, який не мав
об'єктивних перешкод для своєчасної
сплати аліментів.

Оцінюючи подані сторонами докази, суд
бере до уваги, що у відповідача
обов'язок сплачувати аліменти виник з
моменту набуття рішенням про стягнення
аліментів законної сили, відповідач
був обізнаний про свій обов'язок
сплачувати аліменти, оскільки був
присутній під час розгляду позовної
заяви про стягнення аліментів та
проголошенні рішення, яке боржник не
оскаржував, проте не вчиняв жодних дій
направлених на оплату аліментів, не
влаштувався на роботу, при умові, що є
працездатною особою і немає
протипоказань для працевлаштування.

При цьому, суд бере до уваги, що право
одержувача аліментів на стягнення
неустойки, передбачене ст. 196 СК
України, не пов'язується з дотриманням
державним виконавцем норм Закону
України «Про виконавче провадження»
стосовно повідомлення належним чином
державним виконавцем боржника про суму
заборгованості та про строк її
погашення, з урахуванням того, що
боржник ОСОБА_2 знав про необхідність
сплати аліментів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що у
виникненні заборгованості зі сплати
аліментів наявна вина відповідача, та
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення позову в частині
стягнення з відповідача пені за
прострочення сплати аліментів.

Згідно з правовою позицією, викладеною
у постанові Верховного Суду України №
6-81 цс13 від 11 вересня 2013 року, оскільки
зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер і повинно
виконуватися щомісяця, то при розгляді
спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст.
196 СК України пені від суми несплачених
аліментів суд повинен з'ясувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, до якого кожне із цих зобов'язань
мало бути виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення про стягнення
пені, підсумувавши розміри нарахованої
пені за кожен із прострочених платежів
та визначивши її загальну суму.

Виходячи з наведеного судом
встановлено, що загальний розмір пені
становить 1`211`775,80 грн, а саме: за
березень 2005 року - 10 062,74 грн. (285,63 грн. х 1%
х 3523 днів прострочки); за квітень 2005
року - 10 384, 69 грн. (297,30 грн. х 1% х 3493 днів
прострочки); за травень 2005 року - 10 600,30
грн. (306,19 грн. х 1% х 3462 днів прострочки);
за червень 2005 року - 11 860,99 грн. (345,60 грн. х
1% х 3432 днів прострочки); за липень 2005
року - 11 575,30 грн. (340,35 грн. х 1% х 3401 днів
прострочки); за серпень 2005 року - 11 160,09
грн. (331,16 грн. х 1% х 3370 днів прострочки);
за вересень 2005 року - 11 423,13 грн. (342,01 грн.
х 1% х 3340 днів прострочки); за жовтень 2005
року - 11 778,05 грн. (355,94 грн. х 1% х 3309 днів
прострочки); за листопад 2005 року - 11 889,33
грн. (362,59 грн. х 1% х 3279 днів прострочки);
за грудень 2005 року - 14 251,25 грн. (438,77 грн. х
1% х 3248 днів прострочки); за січень 2006
року - 11 254, 67 грн. (349,85 грн. х 1% х 3217 днів
прострочки); за лютий 2006 року - 12 036,88 грн.
(377,45 грн. х 1% х 3189 днів прострочки); за
березень 2006 року - 12 631,37 грн. (399,98 грн. х 1%
х 3158 днів прострочки); за квітень 2006
року - 13 196,41 грн. (421,88 грн. х 1% х 3128 днів
прострочки); за травень 2006 року - 12 745,70
грн. (411,55 грн. х 1% х 3097 днів прострочки);
за червень 2006 року - 13 679,26 грн. (446,16 грн. х
1% х 3066 днів прострочки); за липень 2006
року - 13 539,44 грн. (446,11 грн. х 1% х 3035 днів
прострочки); за серпень 2006 року - 13 245,84
грн. (440,94 грн. х 1% х 3004 днів прострочки);
за вересень 2006 року - 13 059,43 грн. (439,12 грн.
х 1% х 2974 днів прострочки); за жовтень 2006
року - 13 284,70 грн. (451,40 грн. х 1% х 2943 днів
прострочки); за листопад 2006 року - 13 512,24
грн. (463,86 грн. х 1% х 2913 днів прострочки);
за грудень 2006 року - 16 260,82 грн. (564,22 грн. х
1% х 2882 днів прострочки); за січень 2007
року - 13 292,79 грн. (466,25 грн. х 1% х 2851 днів
прострочки); за лютий 2007 року - 13 486,88 грн.
(477,75 грн. х 1% х 2823 днів прострочки); за
березень 2007 року - 14 762,70 грн. (528,75 грн. х 1%
х 2792 днів прострочки); за квітень 2007
року - 14 086,20 грн. (510,00 грн. х 1% х 2762 днів
прострочки); за травень 2007 року - 14 487,95
грн. (530,50 грн. х 1% х 2731 днів прострочки);
за червень 2007 року - 15 544,25 грн. (575,50 грн. х
1% х 2701 днів прострочки); за липень 2007
року - 15 846,45 грн. (593,50 грн. х 1% х 2670 днів
прострочки); за серпень 2007 року - 15 523,92
грн. (588,25 грн. х 1% х 2639 днів прострочки);
за вересень 2007 року - 15 719,22 грн. (602,50 грн.
х 1% х 2609 днів прострочки); за жовтень 2007
року - 16 280,07 грн. (631,50 грн. х 1% х 2578 днів
прострочки); за листопад 2007 року - 16 179,80
грн. (635,00 грн. х 1% х 2548 днів прострочки);
за грудень 2007 року - 19 116,61 грн. (759,50 грн. х
1% х 2517 днів прострочки); за січень 2008
року - 16 009,84 грн. (644,00 грн. х 1% х 2486 днів
прострочки); за лютий 2008 року - 16 775,85 грн.
(682,50 грн. х 1% х 2458 днів прострочки); за
березень 2008 року - 17 850,58 грн. (735,50 грн. х 1%
х 2427 днів прострочки); за квітень 2008
року - 18 247,16 грн. (761,25 грн. х 1% х 2397 днів
прострочки); за травень 2008 року - 17 691,76
грн. (747,75 грн. х 1% х 2366 днів прострочки);
за червень 2008 року - 18 606,24 грн. (796,50 грн. х
1% х 2336 днів прострочки); за липень 2008
року - 18 866,43 грн. (818,50 грн. х 1% х 2305 днів
прострочки); за серпень 2008 року - 17 680,35
грн. (777,50 грн. х 1% х 2274 днів прострочки);
за вересень 2008 року - 17 845,41 грн. (795,25 грн.
х 1% х 2244 днів прострочки); за жовтень 2008
року - 17 779,39 грн. (803,00 грн. х 1% х 2213 днів
прострочки); за листопад 2008 року - 17 136,55
грн. (785,00 грн. х 1% х 2183 днів прострочки);
за грудень 2008 року - 19 093,62 грн. (887,25 грн. х
1% х 2152 днів прострочки); за січень 2009
року - 14 815,19 грн. (698,50 грн. х 1% х 2121 днів
прострочки); за лютий 2009 року - 14 985,88 грн.
(716,00 грн. х 1% х 2093 днів прострочки); за
березень 2009 року - 15 985,66 грн. (775,25 грн. х 1%
х 2062 днів прострочки); за квітень 2009
року - 15 986,76 грн. (786,75 грн. х 1% х 2032 днів
прострочки); за травень 2009 року - 15 337,66
грн. (766,50 грн. х 1% х 2001 днів прострочки);
за червень 2009 року - 16 359,30 грн. (820,75 грн. х
1% х 1971 днів прострочки); за липень 2009
року - 16 102,00 грн. (830,00 грн. х 1% х 1940 днів
прострочки); за серпень 2009 року - 14 918,83
грн. (781,50 грн. х 1% х 1909 днів прострочки);
за вересень 2009 року - 15 266,88 грн. (812,50 грн.
х 1% х 1879 днів прострочки); за жовтень 2009
року - 14 894,88 грн. (806,00 грн. х 1% х 1848 днів
прострочки); за листопад 2009 року - 14 334,93
грн. (788,50 грн. х 1% х 1818 днів прострочки);
за грудень 2009 року - 16 458,27 грн. (921,00 грн. х
1% х 1787 днів прострочки); за січень 2010
року - 13 033,91 грн. (742,25 грн. х 1% х 1756 днів
прострочки); за лютий 2010 року - 12 921,12 грн.
(747,75 грн. х 1% х 1728 днів прострочки); за
березень 2010 року - 13 232,36 грн. (779,75 грн. х 1%
х 1697 днів прострочки); за квітень 2010
року - 13 148,46 грн. (788,75 грн. х 1% х 1667 днів
прострочки); за травень 2010 року - 13 055,28
грн. (798,00 грн. х 1% х 1636 днів прострочки);
за червень 2010 року - 13 044,74 грн. (812,25 грн. х
1% х 1606 днів прострочки); за липень 2010
року - 12 985,88 грн. (824,50 грн. х 1% х 1575 днів
прострочки); за серпень 2010 року - 12 776,60
грн. (827,75 грн. х 1% х 1544 днів прострочки);
за вересень 2010 року - 12 573,77 грн. (830,50 грн.
х 1% х 1514 днів прострочки); за жовтень 2010
року - 12 386,75 грн. (835,25 грн. х 1% х 1483 днів
прострочки); за листопад 2010 року - 12 205,20
грн. (840,00 грн. х 1% х 1453 днів прострочки);
за грудень 2010 року - 12 197,20 грн. (857,75 грн. х
1% х 1422 днів прострочки); за січень 2011
року - 12 007,81 грн. (863,25 грн. х 1% х 1391 днів
прострочки); за лютий 2011 року - 11 919,44 грн.
(874,50 грн. х 1% х 1363 днів прострочки); за
березень 2011 року - 12 121,20 грн. (910,00 грн. х 1%
х 1332 днів прострочки); за квітень 2011
року - 12 072,80 грн. (927,25 грн. х 1% х 1302 днів
прострочки); за травень 2011 року - 11 893,38
грн. (935,75 грн. х 1% х 1271 днів прострочки);
за червень 2011 року - 11 780,19 грн. (949,25 грн. х
1% х 1241 днів прострочки); за липень 2011
року - 11 667,43 грн. (964,25 грн. х 1% х 1210 днів
прострочки); за серпень 2011 року - 11 436,30
грн. (970,00 грн. х 1% х 1179 днів прострочки);
за вересень 2011 року - 11 211,37 грн. (975,75 грн.
х 1% х 1149 днів прострочки); за жовень 2011
року - 10 967,58 грн. (981,00 грн. х 1% х 1118 днів
прострочки); за листопад 2011 року - 10 724,96
грн. (985,75 грн. х 1% х 1088 днів прострочки);
за грудень 2011 року - 10 601,71 грн. (1003,00 грн.
х 1% х 1057 днів прострочки); за січень 2012
року - 10 639,62 грн. (1037,00 грн. х 1% х 1026 днів
прострочки); за лютий 2012 року - 10 349,26 грн.
(1037,00 грн. х 1% х 998 днів прострочки); за
березень 2012 року - 10 027,79 грн. (1037,00 грн. х
1% х 967 днів прострочки); за квітень 2012
року - 10 756,76 грн. (1148,00 грн. х 1% х 937 днів
прострочки); за травень 2012 року - 10 122,29
грн. (1117,25 грн. х 1% х 906 днів прострочки);
за червень 2012 року - 10 135,32 грн. (1157,00 грн.
х 1% х 876 днів прострочки); за липень 2012
року - 9 928,75 грн. (1175,00 грн. х 1% х 845 днів
прострочки).

Разом з цим, враховуючи позовні вимоги
позивачки про стягнення з відповідача
пені в розмірі 251`314 грн. 14 коп., а також
те, що згідно ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає справи в межах заявлених
позовних вимог, суд дійшов висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивачки пені саме в такому розмірі -
251`314 грн. 14 коп..

При цьому, суд вважає такими, що не
підлягають задоволенню вимоги
позивача про стягнення заборгованості
по аліментам в розмірі 62`986, 56 грн., з
огляду на наступне.

За положеннями ст. 194 СК України
аліменти можуть бути стягнути за
виконавчим листом за минулий час, але
не більш як за три роки, що передували
пред'явленню виконавчого листа до
виконання.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст. 74 Закону України «Про виконавче
провадження» і відповідно до ч. 9 цієї
статті суд вирішує питання
заборгованості лише в разу спору про її
розмір.

Таким чином, при відсутності такого
спору заборгованість стягується
державним виконавцем відповідно до
положень Закону, а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості.

Як вже зазначено вище, сума
заборгованості в розмірі 62 986, 56 грн. не
була оскаржена відповідачем і спір
щодо вказаного розміру заборгованості
відсутній.

Таким чином, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позову ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по аліментам
в розмірі 62`986, 56 грн., тому вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у ст. 182 цього Кодексу
Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів має
той з батьків, з ким проживає дочка, син,
а також самі дочка, син, які продовжують
навчання.

За змістом вказаної норми права
законодавець пов'язує обов'язок
батьків утримувати своїх повнолітніх
дітей, які продовжують навчання і у
зв'язку з цим потребують матеріальної
допомоги, до досягнення ними двадцяти
трьох років за умови, коли батьки
можуть надавати таку матеріальну
допомогу.

Відповідно до ст. 183 СК України,
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК
України, аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

За роз'ясненнями, що містяться у
п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування окремих норм Сімейного
кодексу України при розгляді справ
щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

З вказаного вбачається, що умовами для
стягнення аліментів на утримання
повнолітніх дітей, які продовжують
навчання, є їх потреба в наданні
матеріальної допомоги та можливість
батьків надавати таку допомогу.

Як встановлено, повнолітній син сторін
ОСОБА_3 навчається на денній
контрактній формі навчання в
Приватному вищому навчальному закладі
«Інститут екранних мистецтв».

Разом з цим, будь-яких доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_3 проживає
разом з позивачкою, знаходиться на її
утриманні та потребує матеріальної
допомоги у зв'язку з навчанням та в
заявленому позивачем розмірі, суду не
подано та не заявлено.

Натомість встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 ніде не працює, доходів не
отримує, має заборгованість по оплаті
житлово-комунальних послуг в розмірі 11
170,81 гривень.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку про відсутність у
відповідача ОСОБА_2 реальної
можливості надавати матеріальну
допомогу своєму повнолітньому сину.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача щомісячно
аліментів на утримання сина, що
продовжує навчання, до закінчення
такого чи до досягнення сином 23-річного
віку, недоведені та необґрунтовані, а
тому в їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України,
суд вважає за необхідне стягнути з
відполвіжача на користь держави
судовий збір в сумі 2 513 грн. 14 коп.

Керуючись ст. ст. 182, 182, 191, 194, 196,
199, 200 СК України, ст. ст. 3, 10,11, 57-60, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суддя -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
пеню за прострочення сплати аліментів
у розмірі 251 314 грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 2 513 грн. 14 коп.

В задоволенні іншх позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: