Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Пащенко Л.В.
Справа № 435/5435/13-ц
Провадження № 22ц/782/5196/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р. судова колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Пащенко Л.В.

суддів: Медведєвої Л.П., Соловей
Р.С.

при секретарі - Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 18 листопада 2013
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розподіл спільного майна
подружжя,-

В с т а н о в и л а:

У травні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулася до суду з зазначеним
позовом,котрий в подальшому був
змінений, на обгрунтування якого
вказала,що вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2, та який розірвано рішенням
Ленінського районного суду м.Луганська
від 28.08.2012 року.

У своєму позові позивач зазначає, що за
час перебування у шлюбі ними було
придбано автомобіль «Шевроле Авео»,
держномер НОМЕР_1, 2008 року випуску,
право власності на який було
зареєстровано на ім'я відповідача
ОСОБА_2, чим просить суд ухвалити
рішення, яким, з урахуванням уточнених
позовних вимог, стягнути з відповідача
на її користь у якості компенсації
вартість ? частки вказаного автомобілю
у розмірі 40 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2, у червні 2013 року
подав зустрічний позов, в якому
просить, з урахуванням уточнених
позовних вимог, поділити між ним та
ОСОБА_3 набуте під час шлюбу майно, яке
складається з однокімнатною квартири
за адресою: АДРЕСА_1 та автомобілю
«Шевроле Авео», 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1; виділити йому
автомобіль , виділити ОСОБА_3 квартиру,
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
грошову компенсацію у розмірі 35000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 18 листопада 2013 року
уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 та
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 було
задоволено частково. Розділено спільне
майно наступним чином: виділено ОСОБА_2
у натурі автомобіль «Шевроле Авео», 2008
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
компенсацію вартості належної їй ?
частини автомобілю «Шевроле Авео», 2008
року випуску, державний номер НОМЕР_1, у
розмірі 26670 грн., у задоволенні іншої
частини позовних вимог ОСОБА_3 та
зустрічних позовних ОСОБА_2 було
відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду
представник відповідача по первинному
позову та позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_5, діючий в інтересах
ОСОБА_2 подає апеляційну скаргу, в якій
просить рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 18.11.2013 року -
змінити, як прийняте з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове рішення.

Вислухавши доповідача, пояснення
осіб, які з`явились до апеляційного
суду, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія не знаходить підстав
для її задоволення.

Згідно з вимогами ст.303 ч.1 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Положеннями ч.1 ст.3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

У відповідності із вимогами ст.4 ЦПК
України, здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність та неупередженість, лише
створює необхідні умови для всебічного
і повного дослідження обставин справи.
Згідно зі ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Крім того, згідно зі
ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Судом встановлено, що сторони по
справі перебували у зареєстрованому
шлюбі, який розірвано рішенням
Ленінського районного суду м.Луганська
від 28 серпня 2012 року. Від шлюбу сторони
мають 2х спільних неповнолітніх дітей -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6)

Відповідно ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст.69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою.

Судом встановлено також, що
перебуваючи у зареєстрованому шлюбі
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 придбали майно у
вигляді автомобіля «Шевроле Авео», 2008
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
тому це майно було визнано спільним
сумісним майном подружжя. Виходячи з
принципу рівності часток подружжя у
праві спільної сумісної власності на
майно, приймаючи до уваги, що обидві
сторони заявили вимоги про виділення
ОСОБА_2 в натурі автомобілю «Шевроле
Авео» 2008 року випуску, зі стягненням з
нього на користь ОСОБА_3 у якості
компенсації вартості ? частини цього
транспортного засобу, що у грошовому
еквіваленті становить 26670 грн. з
урахуванням звіту про належну оцінку
транспортного засобу марки «Шевроле
Авео», 2008 року випуску ( а.с. 54- 89 ),
ринкова вартість якого становить 53 340
грн., суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та
стягнення з відповідача на користь
позивачки 26 670 грн.

Крім того, розглядаючи зустрічні
позовні вимоги відповідача стосовно
вимог щодо квартири, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1,судова колегія
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України
сторонами у цивільному процесі є
позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути
фізичні та юридичні особи, а також
держава.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України позов може
бути пред'явлений спільно кількома
позивачами до кількох відповідачів.
Кожен із позивачів або відповідачів
щодо другої сторони діє в цивільному
процесі самостійно.

З матеріалів справи вбачається, що за
договором купівлі-продажу від 07.11.2012
року - ОСОБА_8, придбала вказаний об'єкт
нерухомості, а саме квартиру яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, у
ОСОБА_3 зі згоди ОСОБА_2, оформленої
належним чином. Відповідач в рамках
справи позовні вимоги до ОСОБА_8 не
заявляв. ОСОБА_2 заявлені позовні
вимоги про виділення ОСОБА_3
однокімнатної квартири, без
врахування, що на час подання позову
квартира перебуває у власності іншої
особи, яка не була притягнута до участі
у справі.

Доводи апеляційної скарги про
виділення ОСОБА_3 коштів від продажу
квартири в сумі 80 895 грн. та стягнення
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсації
за різницю у вартості майна судова
колегія вважає такими, що не
заслуговують на увагу, оскільки такі
вимоги не були предметом розгляду в
суді першої інстанцію.

З вказаними висновками суду першої
інстанції вважає за необхідне
погодитись і судова колегія
апеляційного суду, оскільки зроблені
вони на підставі встановлених ним у
судовому засіданні обставинах справи,
всебічно, повно та об'єктивно
досліджених доказах, наданих
сторонами, та на підставі правильного
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам ст.ст.
213, 214 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
є підставою для скасуванні рішення
суду.

Підстав для скасування або зміни
рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 209, 308 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Луганська від 18 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів
після її проголошення.

Головуючий:

Судді: