Єдиний унікальний номер 341/2149/13-ц
Номер провадження 2/341/34/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Галицький районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Гаполяка Т. В.

секретарів судових засідань
Томин Л.В., Цимбалістої О.В.

позивача
ОСОБА_3

представників позивача
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідача
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Галичі цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про
припинення дії, яка порушує особисте
немайнове право на свободу та особисту
недоторканість, на недоторканість
особистого і сімейного життя, на
недоторканість житла, захист честі,
гідності, та відшкодування моральної
шкоди, суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до Галицького
районного суду Івано-Франківської
області з позовом до ОСОБА_6, та просить
суд:

- зобов'язати відповідача
припинити дії, які порушують її
особисті немайнові права на свободу, та
особисту недоторканість, на
недоторканість особистого та
сімейного життя, на недоторканість
житла у зв'язку з чим зобов'язати
відповідача не втручатись в її
особисте життя, не підходити до неї з
аморальними вимогами та домаганнями
фізичної близькості;

- визнати відомості поширені в
листі претензії від 15 травня 2013 року
відповідачем про те, що вона в
присутності неповнолітньої дочки
систематично вживає спиртні напої, які
супроводжуються криками та
нецензурною лайкою до ранку, водить
коханців, дитину виставляє з дому, не
цікавиться життям дитини -
неправдивими та такими, що порочать її
честь та гідність;

- зобов'язати відповідача
спростувати недостовірну інформацію,
розповсюджену відносно неї шляхом
вибачення перед нею та шляхом усного
повідомлення відповідачем про її
недостовірність на засіданні
виконкому Бурштинської міської ради
Галицького р-ну, Івано-Франківської
області;

- стягнути на її користь з
відповідача 20 000 грн. моральної шкоди;

- вирішити питання розподілу
судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що протягом
тривалого часу відповідач домагається
від неї фізичної близькості, інтимних
відносин. Не бажаючи мати такі з
відповідачем вона неодноразово
просила останнього не переслідувати
її. Однак, відповідач на прохання не
реагує, постійно втручається в
особисте життя, турбує, пробує
проникнути в житло, погрожує фізичною
розправою. Відповідач постійно
переслідує її по місцю проживання, у
зв'язку з чим вона змушена
прогулюватись з малолітньою дитиною в
іншому населеному пункті, позбавлена
можливості підтримувати відносини з
родичами. З приводу протиправних дій
відповідача вона зверталась в органи
внутрішніх справ.

Також відповідач в своєму
листі-претензії від 15 травня 2013 року,
який адресовано їй та Службі у справах
дітей Галицької РДА поширив
недостовірну, завідомо неправдиву
інформацію про те що вона в присутності
неповнолітньої дочки систематично
вживає спиртні напої, які
супроводжуються криками та
нецензурною лайкою до ранку, водить
коханців, дитину виставляє з дому, не
цікавиться життям дитини. Дані
відомості є неправдивими, що
стверджується актом соціального
інспектування.

Дані дії відповідача, а саме наклепи,
образи, розповсюдження недостовірної
інформації про неї ганьблять честь та
гідність в очах сім'ї, друзів, сусідів
принижують честь та гідність в
результаті чого вона несе моральні
переживання, які виражаються в
порушенні нормальних життєвих
зв'язків, перебування в стані
емоційного пригнічення і дискомфорту,
погіршився стан її здоров'я.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала, додатково пояснила, що з 2004
по 2007 рік працювала офіціантом в кафе в
місті Бурштині, яке належало
підприємству Віконт і керівником якого
був відповідач. Між ними зав'язались
близькі стосунки інтимного характеру,
які тривали до 2011 року. В подальшому до
початку 2013 року стосунки між нею та
відповідачем погіршились, були наявні
часті конфлікти. Востаннє конфлікт з
відповідачем мав місце в перед свят
вечір - 06 січня 2013 року. Після цього
конфлікту з відповідачем зумисне не
зустрічались, однак останній в період
до кінця лютого 2013 року при випадкових
зустрічах зневажливо висловлювався в
її сторону. В подальшому в травні 2013
року мав намір потрапити в квартиру за
адресою її проживання, стукав в двері
та написав лист-претензію в якій виклав
неправдиві відомості щодо її
особистого життя. Протягом літа 2013 року
майже не проживала в м. Бурштині, відтак
не зустрічалась з ОСОБА_6 На даний час
при випадкових зустрічах ОСОБА_6 до неї
звертається. Звернулась з зазначеним
позовом, враховуючи те, що відповідач в
будь-який момент може продовжити свої
протиправні дії, просила суд такий
задовольнити.

Представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заявлений позов підтримали

Відповідач позов заперечив, зазначив,
що протягом 2007 -2011 років між ним та
позивачем мали місце стосунки
інтимного характеру. ІНФОРМАЦІЯ_1
позивач народила дочку, батьком якої
він вважає себе, однак відомості про
батька внесені органами РАГС на
підставі ст. 135 СК України зі слів
матері. Відповідно, позивача та її
дочку ОСОБА_7 він намагався всіляко
матеріально підтримати. В січні 2013
року, в період Різдвяних свят мав місце
конфлікт між ним та позивачем після
якого він перестав спілкуватись з
ОСОБА_3 В травні 2013 року навідувався за
адресою проживання ОСОБА_3, враховуючи
прохання брата позивача для того щоб
з'ясувати в яких умовах проживає дитина
- ОСОБА_7. Звернувся в службу у справах
дітей Галицької РДА та до ОСОБА_3 з
відповідною заявою, щодо виховання
дитини. Просив відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши пояснення позивача, її
представників, відповідача, свідків,
суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що з 2004 по 2007 рік
позивач працювала офіціантом в кафе в
місті Бурштині яке належало
підприємству Віконт і керівником якого
був відповідач. Між ними зав'язались
близькі стосунки інтимного характеру,
які тривали до 2011 року. В подальшому до
початку 2013 року стосунки між нею та
відповідачем погіршились. В перед свят
вечір - 06 січня 2013 року між позивачем та
відповідачем відбувся конфлікт, після
якого вони зумисне не зустрічались. В
подальшому в травні 2013 року позивач мав
намір потрапити в квартиру за адресою
проживання відповідача, стукав в двері
та написав лист-претензію адресовану
позивачу та службі у справах дітей
Галицької РДА Івано-Франківської
області. Протягом літа 2013 року та в
подальшому при випадкових зустрічах
позивач та відповідач ігнорують один
одного. Дані обставини, визнані
сторонами і не підлягають доказуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
припинення дії, яка порушує право.
Зазначений спосіб захисту прав може
бути застосований якщо дія (дії), яка
порушує право носить постійний чи
систематичний характер.

Оцінивши наведені вище обставини,
судом не встановлено наявності дії
(дій) зі сторони відповідача по
відношенню до позивача, які носять
постійний чи систематичний характер та
порушують особисте немайнове право на
свободу та особисту недоторканість, на
недоторканість особистого і сімейного
життя, на недоторканість житла
позивача і які можна було б припинити
винісши відповідне рішення суду.

Ухвалюючи рішення в частині даної
позовної вимоги суд не бере до уваги
показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, оскільки такі
не вказують наявності дії (дій) зі
сторони відповідача по відношенню до
позивача, які носять постійний чи
систематичний характер та порушують
особисте немайнове право. Суд не бере
до уваги також подані письмові докази -
квитанції, чеки оплат за придбані
товари, надані послуги, оскільки такі
не відносяться до спірного періоду.

Відтак, в позові в частині зобов'язання
відповідача припинити дії, які
порушують особисті немайнові права на
свободу, та особисту недоторканість, на
недоторканість особистого та
сімейного життя, на недоторканість
житла позивача, у зв'язку з чим
зобов'язати відповідача не втручатись
в особисте життя позивача, не підходити
до позивача з аморальними вимогами та
домаганнями фізичної близькості слід
відмовити.

Судом встановлено, що
листом-претензією від 15 травня 2013 року
відповідач звернувся до ОСОБА_3 та
Служби у справах дітей Галицької РДА
Івано-Франківської області зазначивши
в такому відомості щодо поведінки
відповідача, умови виховання
малолітньої ОСОБА_7. Зокрема, в такому
ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_3 в
присутності неповнолітньої дочки
систематично вживає спиртні напої, які
супроводжуються криками та
нецензурною лайкою до ранку, водить
коханців, дитину виставляє з дому, не
цікавиться життям дитини. Також
запропонував ОСОБА_3 зареєструвати
своє батьківство по відношенню до
ОСОБА_7. Зазначив про наміри вирішення
даного питання в судовому порядку. 09
липня 2013 року повноважною комісією
проведено соціальне інспектування за
адресою проживання ОСОБА_3 та
встановлено, що останньою створено
належні умови для повноцінного та
всебічного розвитку дитини, фактів
складних життєвих обставин не
встановлено.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного
Суду України, судам надано роз'яснення ,
що відповідно до статті 40 Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у
випадку, коли особа звертається до
зазначених органів із заявою, в якій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію та надати
відповідь, проте в ході перевірки
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Суд вважає, що в даному випадку ОСОБА_6
звертався до компетентного органу -
Служби у справах дітей Галицької РДА
Івано-Франківської області із заявою, в
якій міститься та чи інша інформація
щодо виховання дитини її матір'ю і дану
інформацію згаданий орган
компетентний перевірити. В ході
перевірки інформація не знайшла свого
підтвердження, однак, вказана
обставина не може сама по собі бути
підставою для задоволення позову,
оскільки у такому випадку мала місце
реалізація ОСОБА_6 конституційного
права, передбаченого статтею 40
Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Відтак, в позові в частині визнання
відомостей, поширених в листі
претензії від 15 травня 2013 року
відповідачем про те, що позивач в
присутності неповнолітньої дочки
систематично вживає спиртні напої, які
супроводжуються криками та
нецензурною лайкою до ранку, водить
коханців, дитину виставляє з дому, не
цікавиться життям дитини - неправими та
такими, що порочать її честь та
гідність та зобов'язати відповідача
спростувати недостовірну інформацію,
розповсюджену відносно позивача
шляхом вибачення перед позивачем та
шляхом усного повідомлення
відповідачем про її недостовірність на
засіданні виконкому Бурштинської
міської ради Галицького р-ну,
Івано-Франківської області слід
відмовити.

Враховуючи те, що завдану моральну
шкоду позивач обґрунтовує наявністю
неправомірних щодо поширення
недостовірної інформації, однак за
відсутності факту поширення
недостовірної інформації в
задоволення позову в частині стягнення
моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст. 29, 30, 40 Конституції
України, ст.ст. 16, 269-271, 288-301, 311 ЦК
України, ст.ст. ст.ст. 10, 11, 15, 30, 57 - 60, 130, 208,
209, 212, 213-215, 218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:Т. В. Гаполяк