АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 444/2-1981/11 22-ц/774/206/К/14
Справа № 2-1981/11
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/206/К/14
суддя Бондарєва О.І.
Категорія - 27 (III)
Доповідач - Митрофанова
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Грищенко Н.М.,
Савіної Г.О.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 21
червня 2013 року та за апеляційною
скаргою представника позивача
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на
додаткове рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 19
липня 2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення із
квартири.

Особи, що беруть участь у розгляді
справи:

представник позивача Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - Подолінного Романа
Георгійовича

відповідач ОСОБА_1 та її представники
ОСОБА_2, ОСОБА_6,

відповідач ОСОБА_4 та перекладач
ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2011 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до
відповідачів про звернення стягнення
на предмет іпотеки, посилаючись на те,
що 15.09.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
та ОСОБА_1 було укладено кредитну угоду
№ 1/317-МК та договір про видачу траншу
№ 1/317-МК/1 від 16.09.2008 року, який є
невід'ємною частиною кредитної угоди,
відповідно до яких ОСОБА_1 отримала
кредитні кошти у сумі 115 000,00 доларів США
зі сплатою за користування кредитом
18,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 15.09.2018 року.

В забезпечення кредитного договору
було укладено договір іпотеки,
відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_4
передали в іпотеку належне їм нерухоме
майно, а саме двокімнатну квартиру,
розташовану на п'ятому поверсі
дев'ятиповерхового житлового будинку
загальною площею 52,4 кв.м., житловою
площею 27,6 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Оскільки боржником ОСОБА_1
зобов`язання належним чином не
виконується, за кредитним договором
станом на 25.05.2011 року утворилась
заборгованість в розмірі 1 557 610 грн. 70
коп.

Позивач просив суд звернути стягнення
на предмет іпотеки за рахунок
реалізації якого задовольнити вимоги
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у сумі 1 557 610,70 грн.
та виселити осіб, які зареєстровані і
проживають у квартирі, зі зняттям їх з
реєстраційного обліку, стягнути
солідарно з відповідачів судові
витрати по справі.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 21
червня 2013 року позов задоволено
частково.

В рахунок погашення заборгованості за
Кредитною угодою №1/317-МК від 15.09.2008 року
та Договором про видачу траншу №1/317-МК/1
від 16.09.2008 року, яка станом на 25.05.2011 року
становить 195 189 дол. США, що по курсу НБУ
є еквівалентом 1 557 610,70 грн. звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
двокімнатну квартиру на п'ятому
поверсі дев'ятиповерхового будинку,
загальною площею 52,4 кв.м., житловою
площею - 27,6 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві
спільної сумісної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло Ц-394 від 21.04.2000 року, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки, на підставі договору
іпотеки №1/317-МК/1 від 15.09.2008 року, ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», з укладенням від імені
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» всіх повноважень,
необхідних для здійснення нерухомого
майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у
солідарному порядку на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» судовий збір у сумі 1 700,00
грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у
розмірі 120,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Додатковим рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 19 липня 2013 року
доповнено рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 21
червня 2013 року та зазначено, що
початкова ціна предмета іпотеки для
його подальшої реалізації встановлена
судом на рівні, не нижчому за звичайні
ціни на цей вид майна, на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій..

В апеляційній скарзі представник
відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Зокрема, судом не взято до уваги, що в
провадженні Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ перебуває цивільна
справа про визнання кредитного
договору та договору траншу
недійсними, рішення по якій може
суттєво вплинути на права та обов'язки
відповідачів щодо договору іпотеки.

Крім того, позивач двічі звернувся із
зазначеним позовом до суду та на
теперішній час у провадженні
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська перебуває
аналогічна справа між тими ж самими
сторонами про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
провадження у якій зупинено до
вирішення цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про
визнання недійсним кредитного
договору.

Звертаючи стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
кредитною угодою, суд першої інстанції
не вмотивував свого висновку щодо її
чинності, й не взяв до уваги, що ця угода
підписана представником банку, який не
мав повноважень на її укладення.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представника відповідачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 представник позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» зазначає, що оскаржуване
судове рішення є законним та
обґрунтованим, в процесі розгляду
справи суд не порушив норм ні
матеріального, ні процесуального
права, а тому рішення суду слід
залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі на додаткове
рішення суду представник позивача ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» просить його скасувати
та ухвалити в цій частині позовних
вимог нове рішення, яким початкову ціну
реалізації предмету іпотеки
встановити на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом, посилаючись на порушення
судом норм ст. 6 Закону України «Про
іпотеку».

В запереченнях на апеляційну скаргу
представника позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» на додаткове рішення суду
відповідач ОСОБА_4 просить її
відхилити, як незаконну та
необґрунтовану, посилаючись на те, що
матеріалами справи не підтверджено
факту укладення ОСОБА_1 кредитного
договору, а отже й заборгованість
перед банком у неї відсутня.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду суду в
межах заявленого позовну, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню в частині розподілу
судових витрат по справі з наступних
підстав.

Суд вірно встановив обставини справи,
дав їм належну оцінку і обґрунтовано,
відповідно до норм матеріального та
процесуального закону, частково
задовольнив позовні вимоги позивача.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ КБ "ПриватБанк" суд першої
інстанції виходив з умов кредитного
договору.

Судом встановлено, що між Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк» правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
була укладена Кредитна угода №1/317-Мк
від 15.09.2008 року та Договір про видачу
траншу №1/317-МК/1 від 16.09.2008 року, (п.6.2.
якого визначає, що Договір про видачу
траншу є невід'ємною частиною
кредитної угоди №1/317-МК від 15.09.2008 року),
згідно умов яких ОСОБА_1 отримала
кредитні кошти, в іноземній валюті, у
розмірі 115 000,00 дол. США, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 18,00% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 15.09.2018 року, що
підтверджується копією укладених
Угоди та Договору (т. 1а.с.23-27; 28-29), та не
заперечується сторонами по справі.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вище вказаними Кредитною угодою та
Договором про видачу траншу між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_4, було
укладено Договір іпотеки №1/317-МК/1 від
15.09.2008 року (т. 1а.с.30-31), згідно умов якого
відповідачі передали в іпотеку
нерухоме майно, а саме: двокімнатну
квартиру на п'ятому поверсі
дев'ятиповерхового будинку, загальною
площею 52,4 кв.м., житловою площею - 27,6
кв.м., що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та належить відповідачам на
праві приватної спільної сумісної
власності на підставі свідоцтва про
право власності на житло Ц-394 від 21.04.2000
року.

Відповідно до умов укладених Кредитної
угоди та Договору ОСОБА_1 зобов'язана
щомісяця сплачувати кредит, нараховані
відсотки за користування кредитними
коштами, комісії, а у разі неналежного
виконання зобов'язань передбачено
нарахування та сплата штрафних
санкцій.

У зв'язку із порушенням зазначених норм
закону та умов Кредитної угоди та
Договору про видачу траншу, ОСОБА_1 свої
зобов'язання належним чином не виконує,
у зв'язку з чим, станом на 25.05.2011 року,
утворилась заборгованість у розмірі - 1
557 610,70 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом - 111 200,25
дол.США;

- заборгованість по відсоткам - 62 389,88
дол.США;

- пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань - 21 599,18 дол.США;

Разом: 195 189,31 дол.США, що по курсу НБУ
станом на 25.05.2011 року становить
еквівалентом - 1 557 610,70 грн.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлені строки і боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів частини 2 статті
1050 ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому.

Оскільки, ОСОБА_1 прострочено
повернення чергової частини позики,
позивач вправі вимагати дострокового
повернення частини позики що
залишилась.

У відповідності до п.1 ст.33 Закону
України від 05.06.2003г. № 898-IV «Про
іпотеку», у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Також умовами Договору
іпотеки передбачено, що звернення
стягнення на предмет іпотеки може бути
здійсненне на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя.
Іпотекодержатель самостійно обирає
способи звернення стягнення на предмет
іпотеки.

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальником своїх зобов'язань,
згідно до вимог Договору іпотеки,
позивачем на адресу відповідачів були
надіслані письмові повідомлення
(ОСОБА_1 - від 13.10.2010 р. (а.с.47); від
31.05.2011р.(а.с.48); телеграма від 05/07/2011
(а.с.49); ОСОБА_4 - від 31.05.2011р. (а.с.51);
телеграма від 05/07/2011 (а.с.52) про
погашення заборгованості.

З огляду на те, що позивачем, виконані
умови Договору іпотеки, передбачені
Розділом «Звернення стягнення і
реалізація предмету іпотеки»,
додержані строки, обумовлені Договором
іпотеки, виконано процедура,
передбачена ст.ст.33,35 Закону України
«Про іпотеку», суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що вимоги позивача в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки є
правомірними.

Оскарження ОСОБА_1 кредитної угоди та
факт отримання нею грошей, колегія
суддів вважає безпідставним.

Так, відповідно до вимог ст. 204 ЦК
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про наявність законних
доказів правомірності правочину, якими
є кредитна угода та договір іпотеки.

Крім того, договір іпотеки є похідним
від кредитної угоди, оскільки на цей
час кредитна угода не визнана
незаконною, а договір іпотеки ОСОБА_1 не
оскаржує, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про встановлені
обставини щодо отримання ОСОБА_1
кредитних коштів та заборгованості за
кредитною угодою

Виходячи з положень
ст.ст.526,527,530,629,1049,1050,1054 ЦК України суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про задоволення вимог
позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що в провадженні Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ перебуває цивільна справа про
визнання кредитного договору та
договору траншу недійсними є
необґрунтованими, оскільки відповідно
до ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 червня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» треті особи ОСОБА_4, ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус» про визнання недійсними
кредитного договору, договору іпотеки,
договору поруки існує ухвалене
рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009
"Про судове рішення у цивільній справі",
оскільки обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ
лише в тому разі, коли в них беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, чи їх
правонаступники (частина третя статті
61 ЦПК), то в інших випадках -ці обставини
встановлюються на загальних підставах.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає безпідставними доводи
апеляційної скарги щодо відсутності у
справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» треті особи ОСОБА_4, ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус» про визнання недійсними
кредитного договору, договору іпотеки,
договору поруки судового рішення, яке
набрало чинності.

Доводи апеляційної скарги про те, що в
провадженні Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська перебуває
аналогічна справа між тими ж самими
сторонами про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
провадження у якій зупинено до
вирішення цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про
визнання недійсним кредитного
договору, оскільки наявність існуючої
заборгованості, не звільняє
позичальника від обов'язку виконання
зобов'язання, проведеного належним
чином.

Також необґрунтованими є доводи
апеляційної скарги про те, що звертаючи
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості за кредитною
угодою, суд першої інстанції не
вмотивував свого висновку щодо її
чинності.

У відповідності до п.1 ст.33 Закону
України від 05.06.2003г. № 898-IV «Про
іпотеку», у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Також умовами Договору
іпотеки передбачено, що звернення
стягнення на предмет іпотеки може бути
здійсненне на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя.
Іпотекодержатель самостійно обирає
способи звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Позивачем виконані умови Договору
іпотеки, передбачені Розділом
«Звернення стягнення і реалізація
предмету іпотеки», а саме: у зв'язку з
неналежним виконанням позичальником
своїх зобов'язань, згідно до вимог
Договору іпотеки, позивачем на адресу
відповідачів були надіслані письмові
повідомлення про погашення
заборгованості, додержані строки,
обумовлені Договором іпотеки, виконано
процедуру, передбачену ст.ст.33,35 Закону
України «Про іпотеку», тому суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що вимоги позивача в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки є правомірними.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги доводи апеляційної скарги
стосовного того, що кредитна угода
підписана представником банку, який не
мав повноважень на її укладення,
оскільки як убачається із матеріалів
справи в суді першої інстанції
відповідач ОСОБА_1 не оспорювала
кредитну угоду та договір іпотеки саме
з цих підстав.

Крім того, як пояснив представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» в суді апеляційної
інстанції в кредитній угоді помилково
вказано дату довіреності на ім'я Слупян
Т.В., тому відповідно до вимог ст.204 ЦК
України вищевказані правочини є
правомірними.

Отже, на думку колегії суддів,
вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в досить повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм правову оцінку, ухвалив рішення
яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що підстав, передбачених
законом, для скасування рішення суду
немає, проте апеляційна скарга
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню із зміною рішення суду в
частині розподілу судових витрат по
справі, а саме зазначенню, що судові
витрати по справі підлягають
відшкодуванню в рівних частинах.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість додаткового рішення
суду в межах заявленого позовну,
доводів апеляційної скарги на
додаткове рішення та заперечень на неї,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Додатковим рішенням суду зазначено, що
початкова ціна предмета іпотеки для
його подальшої реалізації встановлена
судом на рівні, не нижчому за звичайні
ціни на цей вид майна, на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій, проте відповідно до
вимог ст. 6 Закону України «Про іпотеку»
початкова ціна реалізації предмету
іпотеки має бути встановлена на рівні
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом.

Таким чином додаткове рішення суду від
19 липня 2013 року підлягає зміні шляхом
виключення посилання «під час
проведення виконавчих дій».

Керуючись ст.ст.303, п.3 ч.1 ст.307, ст.ст. 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника
відповідача Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2013
року в частині стягнутих судових
витрат змінити, зазначивши, що судовий
збір у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120,00 грн.
стягується з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» у рівних
частинах.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Додаткове рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 19
липня 2013 року змінити, виключивши в
його резолютивній частині посилання
«під час проведення виконавчих дій».

В іншій частині додаткове рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: