АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/405/14
у І інстанції Охтень А.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 10 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Мироненко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_3 на рішення Голопристанського
районного суду Херсонської області від
16 грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_2 про стягнення
кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

у березні 2013 року позивач звернувся з
вказаним позовом до суду посилаючись
на те, що за кредитним договором від 26
грудня 2006 року між Відкритим
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України»,
правонаступником якого є позивач, та
відповідачем, останній отримав кредит
в сумі 194000 гривень під 20 % річних на
строк до 26 грудня 2011 року, станом на 06
березня 2013 року заборгованість за
кредитним договором складає 429705,50
гривні з відповідними складовими, у
позові поставлено питання про її
стягнення.

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 16 грудня
2013 року позовні вимоги задоволено,
ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»
заборгованість за кредитним договором
№ 2389 від 26 грудня 2006 року станом на 06
березня 2013 року 429705,50 гривні, з яких
сума основного боргу складає 190185,76
гривні, прострочені відсотки 88846,30
гривні, пеня за несвоєчасне повернення
кредиту 41650,66 гривні, пеня за
несвоєчасне повернення відсотків 19457,31
гривні, 3 % річних за несвоєчасну сплату
процентів 8083,80 гривні, 3 % річних за
несвоєчасне погашення основного боргу
17304,30 гривні, втрати від інфляції за
рахунок несвоєчасної сплати процентів
20434,65 гривні, втрати від інфляції за
рахунок несвоєчасного погашення
основного боргу 43742,65 гривні, вирішено
питання відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_3 з посиланням на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду просили його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог, оскільки
про наявність кредитного договору
ОСОБА_2 дізнався тільки у 2013 році, заяву
на його отримання та згоди банківській
установі не надавав, копією його
паспорту скористалася інша особа
ОСОБА_4, яка разом з завідуючою
банківської установи ОСОБА_5 уклали
фіктивний договір, який ОСОБА_2 не
підписувався і кошти за ним він не
отримував, за цим фактом ведеться
кримінальне провадження, проте суд
першої інстанції безпідставно не
зупинив провадження у даній справі до
вирішення кримінальної справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача просив відхилити
апеляційну скаргу, рішення у справі
залишити без змін.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи представник ОСОБА_2
ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала,
пояснила, що її довіритель кредитні
кошти не отримував, за фактом підробки
кредитного договору від його імені
проводиться кримінальне
розслідування, стороною позивача
подана заява про розгляд справи у
відсутність представника.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 26
грудня 2006 року між Відкритим
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України»,
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ 2389 з відповідними додатковими
угодами до нього, за умовами яких
ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 194000
гривень під 20 % річних на строк до 26
грудня 2011 року, договором передбачена
відповідальність за невиконання його
умов у вигляді сплати пені, умови
договору боржником не виконуються, що
призвело до утворення заборгованості,
яка заявлена до стягнення та
заперечень стосовно правильності
розрахунку якої стороною відповідача
висловлено не було (а.с. 8-12, 98).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Між сторонами кредитного договору в
силу його умов виникли правовідносини,
врегульовані його положеннями та ст.
ст. 1046, 1054 ЦК України, за якими
відповідач має обов'язок повернути
отриману у позивача суму кредиту зі
сплатою процентів та комісії за
користування кредитними коштами,
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання поза межами
умов договору передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

Ст. 204 ЦК України визначено, що правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним, тобто
вказаною нормою матеріального права
встановлено презумпцію правомірності
правочину. Посилання відповідача та
його представника на те, що підпис на
кредитному договорі та додаткових
умовах до нього ОСОБА_2 не належить, не
може бути прийнято до уваги, оскільки
на вимогу ст. 60 ЦПК України стороною
відповідача не було надано допустимих
доказів щодо такого твердження,
відповідна судова експертиза у справі
з цього питання проведена не була,
доказування ж не може ґрунтуватися на
припущеннях.

П. 4) ч. 1 ст. 201 ЦПК України на суд
покладено обов'язок зупинити
провадження у справі у разі
неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що
розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства,
стороною відповідача не надано доказів
про те, що пов'язана з даною справою
кримінальна справа перебуває на
розгляді в суді, отже передбачених
законом підстав для зупинення
провадження у даній справі немає.

На підставі наведеного колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга в межах заявлених доводів не
містить належного обґрунтування,
передбачених законом підстав для її
задоволення немає, скаргу слід
відхилити, рішення у справі залишити
без змін.

Приведений висновок не є перешкодою
для перегляду рішення у справі за
нововиявленими обставинами в
майбутньому в залежності від
результатів судового розгляду вище
вказаної кримінальної справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 16 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення, на неї протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _