Справа № 500/4547/13-ц
Провадження № 2/500/301/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар
О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
товариство з обмеженою
відповідальністю «ПростоФінанс» про
визнання права власності на спадкове
майно та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на 1/2 частину спільного
сумісного майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності на 1/8 частину
матеріалів, устаткування,
конструктивних елементів, які були
використані при будівництві
домобудови, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 та припинення права власності
за померлим ОСОБА_7, мотивуючи тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько
ОСОБА_7, після його смерті відкрилась
спадщина на 1/2 частину матеріалів,
устаткування, конструктивних
елементів, які були використані при
будівництві домобудови, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, після його смерті
спадкоємцями по закону є: ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. 24.04.2009 року він
звернувся до Ізмаїльської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, згідно відповіді
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори ОСОБА_1 було відмовлено у
видачі свідоцтва на спадщину по закону,
в зв'язку з відсутністю
правовстановлювального документу на
домобудову у АДРЕСА_1. При цьому право
на 1/2 частину матеріалів, устаткування,
конструктивних елементів, які були
використані при будівництві
домобудови, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, має ОСОБА_2, яка під час
знаходження у шлюбі з померлим, разом з
ним побудувала домобудову у АДРЕСА_1, а
інші спадкоємці за законом першої
черги мають право на 1/8 частину
матеріалів, устаткування,
конструктивних елементів, які були
використані при будівництві
домобудови, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності на 1/2 частину
матеріалів, устаткування,
конструктивних елементів, які були
використані при будівництві
домобудови, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 41) мотивуючи тим, що 05.03.1983
року вона уклала шлюб із ОСОБА_7,
рішенням виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради № 369 п. від
13.06.1984 року їй та ОСОБА_7 було надано
земельну ділянку площею 540 кв.м. в
АДРЕСА_1 для індивідуального
будівництва житлового будинку. Під час
шлюбу вони разом із ОСОБА_7 на цієї
земельній ділянці побудували
домобудову, однак не встигли оформити
право встановлювальні документи і у
квітні 1988 року шлюб між ними було
розірвано, однак, вони продовжували
вести сумісне господарство та
добудовувати будинок. В подальшому
ОСОБА_7 уклав шлюб із ОСОБА_4 і вона з
малолітньою дитиною переїхала
проживати до своїх батьків. Враховуючи,
що вони разом із ОСОБА_7 побудували
домобудову в АДРЕСА_1, яка не була
введена до експлуатації, вона має право
на 1/2 частину матеріалів, устаткування,
конструктивних елементів, які були
використані при будівництві
домобудови.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та наполягав на їх задоволенні,
позов ОСОБА_2 визнав у повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник свої позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та
наполягали на їх задоволенні, позов
ОСОБА_1 визнали у повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_4 не з'явилася,
надала заяву від 05.02.2014 року про
перенесення розгляду справи, доказів
поважності причин неявки не надала,
згідно заяви від 08.11.2013 року (а.с. 92) не
заперечувала проти розгляду справи за
її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 не визнала у повному обсязі.
Згідно заперечення ОСОБА_4 від 21.10.2013
року (а.с. 73), вона просила застосувати
до позовних вимог ОСОБА_2 строки
позовної давності.

В судове засідання ОСОБА_5 не з'явилася,
надала заяву від 21.02.2014 року про
перенесення розгляду справи, доказів
поважності причин неявки не надала.

В судове засідання ОСОБА_6 не з'явився,
відбуває покарання в Одеській
виправній колонії № 14, надав заяву про
відкладення справи після його
звільнення з місць позбавлення волі -
28.07.2014 року.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору- товариства з обмеженою
відповідальністю «ПростоФінанс» в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи був сповіщений
належним чином, про причини неявки не
повідомив.

Вислухавши пояснення позивачів та
представника позивача, допитавши
свідків, перевіривши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
підлягають частковому задоволенню, а в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 необхідно
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про одруження
серії НОМЕР_1 від 05.03.1983 року, виданого
відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Ізмаїльської міської Ради народних
депутатів Одеської області шлюб між
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 був укладений 05.03.1983
року, актовий запис № 170 (а.с. 12).

Згідно рішення виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради народних
депутатів № 369 п.4 від 13.06.1984 року «Про
виділення земельних ділянок під
індивідуальне будівництво» (а.с. 16 на
обороті) ОСОБА_7, ОСОБА_2 була виділена
земельна ділянка під індивідуальне
будівництво, площею 540 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.04.1988 року, шлюб
між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 був розірваний
14.04.1988 року, актовий запис № 145 (а.с. 12 на
обороті).

Згідно свідоцтва про укладання шлюбу
серії НОМЕР_3 від 19.04.1988 року, виданим
відділом (бюро) запису актів
громадянського стану по м.Ізмаїл між
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 19.04.1988 року був
укладений шлюб, актовий запис № 26 (а.с.
78).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_4 від 24.02.2009 року, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Ізмаїл
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області,
ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входять
матеріали, устаткування, конструктивні
елементи, які були використані при
будівництві домобудови, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено витягом зі
Спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) № 21222334 від 27.08.2009 року, згідно
якого інформація про заповіт,
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_7, відсутня (а.с. 8).

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст. 1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_7 являються:

- дружина ОСОБА_4, що підтверджено
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3
від 19.04.1988 року, виданим відділом (бюро)
запису актів громадянського стану по
м.Ізмаїл (а.с. 78);

- син ОСОБА_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5
від 18.02.1986 року, виданим відділом (бюро)
запису актів громадянського стану по
м.Ізмаїл (а.с. 10);

- син ОСОБА_6, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6
від 30.05.1989 року, виданим відділом (бюро)
запису актів громадянського стану по
м.Ізмаїл(а.с. 11);

- донька ОСОБА_5, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7
від 12.08.1993 року, виданим відділом (бюро)
запису актів громадянського стану по
м.Ізмаїл (а.с. 11 на обороті);

Інших спадкоємців, немає.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України -
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
у встановлений законом строк
звернулись до Ізмаїльської державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини, що підтверджено
нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_1
про прийняття спадщини від 24.04.2009 року
(а.с. 13) та нотаріально посвідченою
заявою ОСОБА_4 про прийняття спадщини
від 04.08.2009 року (а.с. 13 на обороті), яка в
заяві вказала неповнолітню доньку
померлого - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто
вважаються такими, які фактично
прийняли спадщину.

Письмовою відповіддю державного
нотаріуса Ізмаїльської державної
нотаріальної контори Крижанівської
С.М. від 27.08.2009 року за № 2437/01-14 (а.с. 134)
ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, у
зв'язку з тим, що відсутній
правовстановлювальний документ на
житловий будинок розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Із технічного паспорту на
домоволодіння АДРЕСА_1, вбачається, що
рік будівництва літньої кухні літ. «Б» -
1992 рік, сараю літ «В» - 1985 рік, підвалу
літ. «в» - 1989 рік, сараю літ «Г» - 1991 рік,
вбиральні літ. «Д» - 1985 рік, сараю літ.
«Е» - 1991 рік, сараю літ «Ж» - 1991 рік (а.с.
48).

Таким чином, тільки сарай літ «В» та
вбиральня літ. «Д» були побудовані до
розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_2,
який був розірваний - 14.04.1988 року.

Із письмових пояснень КП «Ізмаїльське
МБТІ» від 24.09.2013 року № 1086 (а.с. 28)
вбачається, що об'єкт нерухомого майна,
розташований в АДРЕСА_1, являє собою
літню кухню та надвірні споруди,
рішення про прийняття до експлуатації
не виносилось, свідоцтво про право
власності не видавалось.

Враховуючи, що домобудова, розташована
за адресою: АДРЕСА_1, в експлуатацію не
здавалась, суд вважає за необхідне
задовольнити позов ОСОБА_1 в частині
визнання за ОСОБА_1 право власності на
1/8 частину матеріалів, устаткування,
конструктивних елементів, які були
використані при будівництві
домобудови, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

В зв'язку з тим, що за померлим ОСОБА_7
не було зареєстровано право власності
на домобудову в АДРЕСА_1, суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_1 в частині припинення
права власності за померлим ОСОБА_7.

Відповідно до ст. 29 Кодекс про шлюб та
сім'ю України від 20.06.1969 року, якщо між
подружжям не досягнуто згоди про
спосіб поділу спільного майна, то за
позовом подружжя або одного з них суд
може постановити рішення: про поділ
майна в натурі, якщо це можливо без
шкоди для його господарського
призначення; про розподіл речей між
подружжям з урахуванням їх вартості та
частки кожного з подружжя в спільному
майні; про присудження майна в натурі
одному з подружжя, з покладенням на
нього обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми. При цьому
суд також бере до уваги інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси
одного з подружжя, що заслуговують на
увагу. Поділ спільного майна подружжя
може бути проведений як під час
перебування в шлюбі, так і після
розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ
майна, яке є спільною сумісною
власністю розведеного подружжя,
встановлюється трирічний строк
позовної давності.

Тобто, протягом трьох років після
розірвання шлюбу ОСОБА_2 могла ставити
питання про розподіл сумісно нажитого
спільного майна подружжя, але з
зазначеними вимогами ОСОБА_2, у
встановлений законом строк позовної
давності, до суду не зверталась.

В своїх запереченнях проти позову
ОСОБА_4 просила як відмовити у
задоволенні позову взагалі, так і
застосувати при цьому строк позовної
давності до позовних вимог які заявила
ОСОБА_2.

Відповідно до статті 71 ЦК України (в
редакції 1963 р.). загальний строк
позовної давності для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки.

Згідно до стаття 75 ЦК України (в ред.1963
р.) загальний позовна давність
застосовується судом, арбітражем або
третейським судом незалежно від заяви
сторін.

Відповідно до ч.І ст. 80 ЦК України (в ред.
1963 року) закінчення строку позовної
давності до пред'явлення позову є
підставою для відмови в позові.

Із позовною заявою про визнання права
власності на 1/2 частину сумісно
нажитого спільного майна подружжя
ОСОБА_2 звернулася до суду - 12.07.2013 року
(а.с. 41), тобто з пропуском строку
позовної давності.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що
після розірвання шлюбу вона
запропонувала ОСОБА_7 оформити
документи на будинок та після цього
провести його розділ, однак, він
проігнорував цю пропозицію.

Тобто, спір про розподіл майна виник
одразу після розірвання шлюбу і ОСОБА_2
не скористалася своїм правом на
звернення до суду.

ОСОБА_2 не надала доказів поважності
причин пропуску строку, позовної
давності для звернення до суду з
позовом про розподіл сумісно нажитого
спільного майна подружжя, відсутні в
матеріалах справи і фактичні дані, які
б свідчили про поважність причин
пропуску строку позовної давності.

Крім цього, ОСОБА_2 11.05.2010 року
зверталася до суду із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_9 про визнання права власності на
частину спільного сумісного майна у
вигляді житлового будинку (справа №
2-1643 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_9,
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частку спадкового майна та виділ її в
натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_9 про визнання
права власності на частину житлового
будинку та виділ її в натурі).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 07.12.2010 року
(а.с. 76) заява позивача за первісним
позовом ОСОБА_1 та позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_2 були
залишені без розгляду.

Враховуючи, що ОСОБА_2 звернулася до
суду із пропуском строку позовної
давності, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
про визнання права власності на 1/2
частину матеріалів, устаткування,
конструктивних елементів, які були
використані при будівництві
домобудови, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-209, 213-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8
частину матеріалів, устаткування,
конструктивних елементів, які були
використані при будівництві
домобудови, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на 1/2 частину
матеріалів, устаткування,
конструктивних елементів, які були
використані при будівництві
домобудови, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.Я.Присакар