Справа № 226/109/14-ц
Справа № 2/226/192/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіної О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Димитров Донецької
області справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, в
обгрунтування якого вказала, що з
21.12.2007 року вона перебуває у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син
ОСОБА_3. Для неї та відповідача це
повторний шлюб. Не зважаючи на те, що
шлюб з відповідачем не розірваний, і
вона продовжує з ним проживати, згоди
щодо участі відповідача в утриманні
дитини між ними не досягнуто.
Відповідач ніде офіційно не працює і не
має стабільного заробітку. Дитина
проживає із нею і фактично перебуває
на її утриманні. За рішенням
Гагарінського районного суду міста
Севастополя від 28.02.2003 року з
відповідача стягнуто аліменти у
розмірі ? частки його доходу на користь
ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки відповідач свій
обов'язок щодо утримання дитини
виконує незадовільно, позивач просить
суд стягнути з відповідача аліменти на
її користь на утримання сина ОСОБА_3 у
розмірі 1/4 частки доходів відповідача,
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала свої позовні вимоги у
повному обсязі, пояснивши, що вона
працює вчителем районної дитячої школи
мистецтв та на теперешній час
перебуває у відпустці по догляду за
дитиниою - сином ОСОБА_3 до п'яти років,
оскільки дитина часто хворіє, і не
отримує ніякої державної допомоги. Від
першого шлюбу вона має сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з нею, та на
утримання якого з батька дитини
стягуються аліменти. Нестабільні
сімейній стосунки з відповідачем,
відсутність у нього з червня 2013 року
офіційної роботи, все це спонукає її
звернутися до суду з даним позовом.
Після того, як вона звернулася до суду,
відповідач офіційно працевлаштувався.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнав і не заперечував проти
того, щоб з нього на утримання сина
ОСОБА_7 були стягнуті аліменти саме у
розмірі ? частки його доходу.

Третя особа ОСОБА_1 до суду не зявилася,
про час і місце розгляду справи
сповіщена належним чином, письмово
сповістила суд про розгляд справи у її
відсутності, надавши суду своє
письмове заперечення проти позову, у
якому вказала, що сторони мешкають
разом за адресою: АДРЕСА_1, ведуть
сумісне господарство, підтримують
шлюбні стосунки, мають єдиний бюджет.
Відповідач має постійну неофіційну
роботу, тим самим вклоняється від
сплати податків, зборів, інших
обов'язкових платежів та аліментів на
утримання ОСОБА_5. Третя особа вважає
звернення позивача до суду з даним
позовом формальним і пов'язаним з тим,
щоб у наступному звернутися до неї з
позовом про зменшення розміру
аліментів, які стягуються на її користь
на утримання сина ОСОБА_5. Крім того, у
відповідача за період з 16.01.2003 року по
16.12.2013 року існує заборгованість по
аліментам в сумі 63142,63 грн. Тому третя
особа просить суд у позові відмовити.

Заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
21.12.2007 року та є батьками дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає разом зі
сторонами, що підтверджується
свідоцтвами про шлюб, про народження
дитини, довідкою виконавчого комітету
Димитровської міської ради від 14.01.2014
року про склад сім,ї позивача (а.с.12, 13,
16).

За рішенням Гагарінського районного
суду міста Севастополя від 28.02.2003 року з
відповідача ОСОБА_2 стягуються
аліменти у розмірі ? частки його доходу
на користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією виконавчого
листа, виданого на підставі наведеного
рішення суду (а.с.14-15).

Відповідно до записів із трудової
книжки відповідача з останнього
офіційного місця роботи - ТОВ ОП «Шахта
імені святої Матрони Московської»
ОСОБА_2 звільнився 25.06.2013 року (а.с.7-11).

З 17.01.2014 року відповідач ОСОБА_2 працює
на ТОВ «Виробниче підприємство
«Фабрика снеков», що підтверджується
довідкою наведеного підприємства від
04.02.2014 року.

У суді ОСОБА_2 пояснив, що він
влаштувався на роботу до ТОВ
вантажником і на час розгляду справі
ще не отримував заробітної плати, яка
буде становити приблизно 2500 грн. Інших
доходів у нього нема, стан здоров,я
задовільний.

Відповідно за ст.180 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дітей до досягнення ними повноліття.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що
відповідач є працездатною особою, є
батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
знаходиться на утриманні позивача, яка
не працює через догляд малолітньої
дитини до п'яти років, суд вважає, що
відповідач може і зобов'язаний
надавати матеріальну допомогу
позивачці на утримання їх сумісної
дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст.ст.7, 8 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» від 16.01.2014 року № 719-УП
прожитковий мінімум з 01.01.2014 року для
дітей віком до 6 років становить 1032 грн.;
мінімальна заробітна плата з 01.01.2014
року дорівнює 1218 грн.

Вирішуючи розмір аліментів, суд
виходить з наведеного розміру
мінімальної заробітної плати і
прожиткового мінімуму, з того, що у
примусовому порядку з відповідача на
утримання дитини від першого шлюбу
проводяться стягнення у розмірі 1/4
частки його доходу, який з 17.01.2014 року зі
слів відповідача складає приблизно 2500
грн., інших утриманців він не має.

Суд бере до уваги, що розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК
України. Що ж до максимального розміру
аліментів, які стягуються з боржника,
то відповідно до ч.3 ст.70 Закону
України "Про виконавче провадження"
він не повинен перевищувати 50
відсотків заробітної плати цієї особи.

Кожен з утриманців позивача має
право претендувати на рівну частку з
його доходу. Отже, з урахуванням
наявності у позивача на утриманні двох
осіб, така частка буде дорівнювати 1/4,
оскільки 1/4 + 1/4 = ?, тобто 50% доходу
позивача. 1/4 частина від доходу
відповідача у 2500 грн. становить 625 грн.,
що сягає 60% рівня прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років.

Тому суд вважає справедливим стягнути
з відповідача на утримання сина сторін
на користь позивача аліменти у розмірі
1/4 частки доходу відповідача, тобто у
розмірі, який не зачіпає нічиї
інтереси та до якого сторони дійшли
взаємної згоді.

Доводи третьої особи ОСОБА_1, зокрема,
стосовно того, що позивач звернулася до
суду з даним позовом задля того, щоб у
наступному відповідач ставив питання
про зменшення розміру аліментів на її
користь на утримання їх сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, судом до уваги не
беруться, оскільки вони не ґрунтуються
на законі.

Згідно за ст.192 СК України у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров,я,
відповідач має право змінювати розмір
аліментів, визначений за рішенням суду.

Як встановлено, аліменти з відповідача
на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
стягнуто за рішенням суду у 2003 році. У
2009 році сімейний стан відповідча
змінюється у зв'язку із народженням
другого сина ОСОБА_3, отже з цього часу у
відповідача виникає можливість
скористатися правом на зміну розміру
аліментів, регламентованого ст.192 СК
України, не зважаючи на те, чи стягнуті
з нього аліменти на утримання другої
дитини, чи ні.

Також за приписами ст.180, ч.1, ч.3 ст.181 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягення нею повноліття;
способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними; одним із засобів
виконання батьками зобов'язань по
утриманню дітей є виплата аліментів,
стягнутих за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідач з
червня 2013 року офіційно ніде не
працював, тобто не мав стабільного
доходу, що підтверджує доводи позивача
про незадовільне виконання
відповідачем обов'язку щодо утримання
їх спільної дитини і недосягнення
згоди між сторонами щодо участі
відповідача в утриманні сина, а тому
спонукає її до звернення до суду з
позовом про одержання утримання на
дитину у примусовому порядку,
незалежно від того, що сторони
знаходяться у зареєстрованому шлюбі і
проживають разом.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача
на користь держави підлягає стягненню
судовий збір в сумі 243,60 грн., так як
позивач на підставі ст.5 Закону України
«Про судовий збір» від 08.07.2011 року
№3674-VІ звільнена від вказаних витрат
при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.180-183 Сімейного Кодексу
України, ст. ст.10, 11, 57, 209, 212, 215, 226, 367 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця м.Димитров Донецької
області, на користь ОСОБА_1 на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в
розмірі 1/4 частини його заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Стягнення аліментів проводити з 15
січня 2014 року до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Димитровський міський суд Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги у десятиденний строк з дня його
оголошення. Особи, які брали участь, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати судову скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено
17.02.2014 року.

Суддя
Ж.Є.Редько