Справа №751/361/14
Провадження №2/751/241/14
Рішення

Іменем України

05 березня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк
Н. В.

при секретарі
Чвірова О. О.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.
Чернігова цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів та звільнення від сплати
заборгованості по аліментах,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
до розміру 1/3 частини, які стягуються з
нього в розмірі 1/2 частини всіх видів
заробітку щомісячно на утримання
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, звільнення від сплати
заборгованості по аліментах на
утримання дітей, стягнення з
відповідача понесених судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що від
спільного шлюбу з відповідачем має
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З
квітня 2013 року відповідач мешкає
окремо разом із сином ОСОБА_4. За
рішенням суду від 11.10.2012 року сплачує
аліменти на утримання двох дітей в
розмірі 1/2 частини всіх видів
заробітку. На даний час він не працює,
перебуває на обліку у центрі
зайнятості. У зв'язку з чим утворилась
заборгованість по сплаті аліментів.
Крім того, під час літнього відпочинку
відповідачем забрано з будинку всі
речі необхідні для проживання, а тому
виникла необхідність купувати деякі
товари для нормального існування.
Зазначає, що аліменти з червня 2013 року
не сплачував, оскільки до грудня 2013
року з ним проживав старший син ОСОБА_3
відповідачка не надавала коштів на
його утримання. Вважає, що його слід
звільнити від сплати заборгованості по
аліментам з червня 2013 року по грудень
2013 року, так як кожен з них утримував по
одній дитині.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав, з підстав викладених у
позовній заяві, просив його
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала, заперечувала проти його
задоволення. Вважає, що не дивлячись на
зміні в матеріальному стані позивач
повинен сплачувати аліменти на дітей.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Позивач та відповідач від шлюбу мають
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 11.10.2012 року з
позивача на користь відповідача
стягнуто аліменти на утримання
неповнолітніх дітей у розмірі 1/2
частини всіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку (а.с.6).

Згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи
позивач з 30 липня 2013 року перебуває на
обліку в Чернігівському обласному
центрі зайнятості, як безробітний
(а.с.7).

Згідно довідки Чернігівського
міського центру зайнятості позивач
отримує допомогу в розмірі 1 100 грн
(а.с.8).

Як вбачається із копії трудового
договору від 01.08.2013 року відповідач
працює у ФОП ОСОБА_7 (а.с.23), середній
розмір її заробітної плати становить 573
грн 50 коп (а.с.38).

Сторони доказів про наявність чи
відсутність рухомого та нерухомого
майна у їх власності суду не надали.

Вищезазначені обставини свідчать про
зміну матеріального стану позивача.

Відповідно до положень статті 180
Сімейного кодексу України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Стаття 27
"Конвенції про права дитини",
ратифікованої Верховною Радою України
27.ІХ.1991року та положення "Декларації
прав дитини" регламентують, що
інтереси дитини необхідно
забезпечувати найкращим чином, дитина
повинна бути серед тих, хто першим
одержує захист і допомогу.

У відповідності до ч.2 ст.182 Сімейного
кодексу України мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу.

Суд, враховуючи всі вивченні обставини
в справі, відповідно до п. 23 постанови №
3 Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів" та ст.ст. 180, 182, 192 СК України,
вважає за можливе позовні вимоги в
частині зменшення розміру аліментів
задовольнити, зменшити розмір
аліментів, які стягуються за рішенням
Новозаводського районного суду
м.Чернігова від 11.10.2012 року з ОСОБА_1,
стягнувши з позивача аліменти на
утримання неповнолітніх дітей у
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
набрання цим рішенням законної сили і
до досягнення дитиною повноліття.

Щодо звільнення позивача від сплати
заборгованості за аліментами суд
вважає за можливе задовольнити дану
вимогу частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за
позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з тяжкою хворобою або іншою обставиною,
що має істотне значення.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
р. за № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
суд може за передбачених ст.197 СК
України умов - повністю або частково
звільнити аліментоплатника від сплати
заборгованості (п. 22).

Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як на підставу звільнення від сплати
заборгованості за аліментами позивач
вказує на те, що в період з 01 червня 2013
року по 13 листопада 2013 року
неповнолітній ОСОБА_7 проживав разом з
батьком і коштів на його утримання мати
дитини не надавала. Дана обставина
визнана відповідачем і відповідно до
ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає
доказуванню. А тому, проживання з 01
червня 2013 року по 13 листопада 2013 року та
належне утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3 позивачем за місцем його
проживання (а.с.13), суд вважає
обставиною, що має істотне значення при
вирішенні даної справи.

Згідно розрахунку державного
виконавця Новозаводського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції у період з 01.06.2013 року по 13.11.2013
року позивач має борг по сплаті
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей в розмірі 3 642,60 грн. (а.с.49).

Суд не приймає доводів позивача щодо
звільнення від сплати заборгованості
по аліментам на утримання сина ОСОБА_4,
так як кожен з них утримував по одній
дитині, оскільки батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Інших обставин, що мають істотне
значення для звільнення від сплати
заборгованості по аліментам, судом не
встановлено. Крім того, позивачем не
надано і доказів виникнення
заборгованості внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання
відповідачем.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України
суд вирішує цивільний спір на засадах
змагальності із застосуванням
принципу диспозитивності в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Враховуючи, що відповідачка в період з
01 червня 2013 року по 13 листопада 2013 року
не несла витрат по утриманню сина
ОСОБА_3 суд вважає за можливе звільнити
позивача від сплати заборгованості за
аліментами на утримання
неповнолітнього ОСОБА_7 за період з 01
червня 2013 року по 13 листопада 2013 року
включно.

Вимоги щодо стягнення витрат на
правову допомогу в розмірі 250 грн (а.с.2)
не підлягають задоволенню, оскільки
позивачем не надано доказів на
підтвердження укладання договору про
надання правової допомоги, калькуляції
вартості правової допомоги відповідно
до приписів Закону України „Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах" із
зазначенням затраченого часу, акту
прийому-передачі послуг, який визначає
зміст правової допомоги.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в сумі
243 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 218, 292 ЦПК
України, ст..180, 182, 192,197 СК України,
враховуючи роз'яснення Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
15.05.2006 року № 3 „Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів ", суд , -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Зменшити розмір аліментів, що
стягуються з ОСОБА_1, згідно рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 11 жовтня 2012 року,
стягнувши з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженця м. Прилуки Чернігівської
області на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 у
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
набрання цим рішенням законної сили і
до досягнення дітьми повноліття.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати
заборгованості за аліментами на
користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01
червня 2013 року по 13 листопада 2013 року
включно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Виконавчий лист №2515/11599/2012, виданий на
підставі рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 11.10.2012
року повернути до Новозаводського
районного суду м. Чернігова для
приєднання до матеріалів справи.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд міста Чернігова, шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н. В. Маслюк