АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/1906/14
Головуючий в I інстанції -
Доповідач - Городнича
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів -
Лаченкової О.В., Варенко О.П.,

при секретарі - Косенко
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод в користуванні
власністю та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач звернулася
до суду з позовом до відповідача,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в 2005
році вона з відповідачем уклала
договір довічного утримання. 17 жовтня
2012 року відповідач вигнав позивача з
спірного домоволодіння, перешкоджає їй
користуватися спірним домоволодінням,
виконувати свої обов'язки згідно
договору довічного утримання. 07 лютого
2013 року відповідач звернувся до суду з
позовом про розірвання договору
довічного утримання. 25 червня 2013 року
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська договір довічного
утримання розірвано, однак рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області рішення Жовтневого районного
суду скасовано та договір довічного
утримання залишено.

В зв'язку з тим, що відповідач протягом
року перешкоджає позивачу у
користуванні її власністю, просить суд
усунути перешкоди в користуванні
власністю та її вселення у спірний
будинок.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року
позовні вимоги позивача задоволені.
Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2
перешкод у користуванні власністю, а
саме АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_2 в АДРЕСА_1.
Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та постановити
нове рішення, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої
інстанції керувався положеннями ч. 3 ст.
47 КУ, ст. 16, 319 ЦК України, ч. 2 ст. 321 ЦК
України, ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 391 ЦК
України, ст. 744, 748, 755 ЦК України, а також
виходив з наступного.

Судом встановлено, що 30 березня 2005
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було
укладено договір довічного утримання,
згідно якого ОСОБА_1 передав у
власність ОСОБА_2 буд. АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 254 кв.м.,
взамін ОСОБА_2 зобов'язалась довічно
утримувати ОСОБА_1 (а.с. 17).

В жовтні 2012 року ОСОБА_1 вигнав ОСОБА_2 з
буд. АДРЕСА_1, змінив замки, після чого
позивач не має можливості потрапити до
спірного домоволодіння. ОСОБА_2
неодноразово намагалася врегулювати
даний спір шляхом переговорів, однак
ОСОБА_1 продовжував перешкоджати її у
користуванні її власністю.

25 червня 2013 року Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська винесено
рішення, яким розірвано договір
довічного утримання укладений 30
березня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
визнано право власності за ОСОБА_1 на
спірний житловий будинок (а.с.12-16).

16 жовтня 2013 року рішенням апеляційного
суду Дніпропетровської області
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська скасовано, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання відмовлено (а.с. 9).

Задовольняючи позовні вимоги
позивачки, суд першої інстанції
керувався положеннями ст. 748 ЦК України
та посилався на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 16
жовтня 2013 року, яким рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
25 червня 2013 року скасовано, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання відмовлено,
відповідно ОСОБА_2 згідно даного
договору є власником домоволодіння
АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 своїми діями
перешкоджає їй у праві користування
своєю власністю.

Проте до суду апеляційної інстанції
апелянтом надана копія ухвали ВССУ від
18 грудня 2013 року, якою касаційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено, рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 жовтня 2013 року скасовано,
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська, яким розірвано
договір довічного утримання, укладений
30 березня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
та визнано право власності за ОСОБА_1 на
спірний житловий будинок, залишено в
силі.

З урахуванням викладеного колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод не ґрунтуються на
вимогах закону та не підлягають
задоволенню, у зв'язку з чим апеляційну
скаргу слід задовольнити, а рішення
суду скасувати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року -
скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її
позовних вимог до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні власністю та
вселення.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: