У х в а л а

03 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Лесько А.О.,

суддів:
Амеліна В.І., Гончара
В.П.,

Карпенко С.О.,
Олійник А.С.,

розглянувши заяву фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
розірвання договору та стягнення
коштів,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що 15
січня 2013 року між ним та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі - ФОП
ОСОБА_3) укладено договір
купівлі-продажу водоочисного
обладнання № 296. На виконання умов
договору відповідач установив та
змонтував обладнання, однак воно не
відповідає характеристикам,
визначеним договором, а саме:
номінальна пропускна здатність
обладнання не перевищує 1,3 куб. м/год.
Оскільки усунення такого недоліку
можливе лише у випадку заміни
більшості комплектуючих деталей
очисної системи, позивач просив
розірвати договір купівлі-продажу та
стягнути на його користь з відповідача
29 000 грн вартості обладнання.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 березня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 квітня 2013 року, позов
задоволено. Розірвано договір
купівлі-продажу від 15 січня 2013 року №
296, укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3
Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
29 000 грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції та ухвалою
апеляційного суду, ФОП ОСОБА_3 подав
касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня 2013
року касаційну скаргу ФОП ОСОБА_3
відхилено, рішення Жовтневого
районного суду м.
Дніпропетровська від 12 березня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 квітня
2013 року залишено без змін.

06 грудня 2013 року ФОП ОСОБА_3 звернувся
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із заявою про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня 2013
року з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ФОП
ОСОБА_3 про перегляд судового рішення
слід відмовити з таких підстав.

На підтвердження неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: ст. ст. 8, 525, 526, 629 ЦК України та п. 22
ч. 1 Закону України «Про захист прав
споживачів», заявник послався та додав
копії ухвали Верховного Суду України
від 18 листопада 2009 року та ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 жовтня 2012 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011
року № 11 «Про практику застосування
статей 353 - 360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстав, передбаченої пунктом 1 частини
першої статті 355 ЦПК, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долучених до заяви
судових рішень, зокрема, ухвали
Верховного Суду України від 18
листопада 2009 року та копію ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 жовтня 2012 року, не
вбачається неоднакове застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
оскільки вищевказані рішення судів
касаційної інстанції ухвалені у
справах, де предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог не є
тотожними та ухвалені у справах за
різних встановлених судами фактичних
обставин, тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,
про розірвання договору та стягнення
коштів, за заявою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня 2013
року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

головуючий

А.О. Лесько

судді:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

А.С. Олійник