АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/311/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : скарга на ухвалу
Ребрина К. Г. Доповідач в апеляційній
інстанції Магда Л. Ф. УХВАЛА
13 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Магда Л. Ф. суддів Міщенко
С. В. , Сіренко Ю. В. при секретаріЯремич
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 11 вересня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_8, треті
особи: Орган опіки та піклування
Уманської міської ради, Уманської
міської ради - орган приватизації
житла, КП РЕУ-3, про визнання
приватизації житла частково недійсною,
вивчивши матеріали справи,
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 5 серпня 2013 р. звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_7, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітнього
ОСОБА_8, треті особи: Орган опіки та
піклування Уманської міської ради,
Уманської міської ради - орган
приватизації житла, КП РЕУ-3, про
визнання приватизації житла частково
В позовній заяві вказувала, що
відповідачка у справі та її син є її
дочкою та її онуком. Згідно із
свідоцтвом від 4 липня 2011 р. про право
власності на квартиру АДРЕСА_1
позивачці та відповідачам ця квартира
належить на праві власності по 1/3
частині кожному на підставі акту
При проведенні приватизації вказаної
квартири не були виконані вимоги ч. 2 ст.
8 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», якою
встановлено, що шляхом приватизації
житло передається у власність
громадян, які постійно проживають в
квартирі, що підлягає приватизації.
Дочка та онук на момент приватизації в
квартирі не проживали, а тому права на
її приватизацію не набули, тому
позивачка просила суд скасувати
розпорядження органу приватизації від
16 червня 2011 р. та визнати недійсним
свідоцтво про право власності
відповідачів на спірну квартиру.
Під час розгляду справи 28 серпня 2013 р.
сторони подали суду заяву про
затвердження мирової угоди.
Ухвалою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 11 вересня
2013 року затверджено мирову угоду між
Згідно мирової угоди: сторони досягли
домовленості про те, що відповідачка за
позовом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно 16
вересня 2000 року в односторонньому
порядку добровільно перейшла на
постійне місце проживання в іншу
квартиру, яка розташована за адресою
АДРЕСА_6. Таке переселення було
викликане створенням нової сім'ї.
16 вересня 2000 р. відповідачка за позовом,
дівоче прізвище якої ОСОБА_7
зареєструвала шлюб з ОСОБА_12, після
чого отримала прізвище ОСОБА_7
Відповідачка за позовом ОСОБА_7, яка є
стороною в мировій угоді, визначає те,
що з моменту свого добровільного
виселення з помешкання, що розташоване
за адресою АДРЕСА_1 та вселення в
квартиру, що розташована за адресою
АДРЕСА_6, де вона проживала на протязі 7
років, вона втратила право на житло в
квартирі в АДРЕСА_1.
Враховуючи той факт, що малолітня
дитина ОСОБА_8 народилася під час
постійного проживання його сім'ї за
адресою АДРЕСА_6, а також те, що він
ніколи не проживав у спірній квартирі в
АДРЕСА_1, сторона в мировій угоді, його
законний представник ОСОБА_7, також
визнає ту обставину, що її син не має
права, як на проживання так і на
приватизацію частки в житлі-квартирі,
що розташована за адресою АДРЕСА_1.
Виходячи з того, що ОСОБА_7 та її
малолітній син ОСОБА_8 з 2008 року по 2010
рік проживали постійно за адресою
АДРЕСА_5, де їх незаконно позбавили
права на житло, вони у визначений
законом спосіб будуть захищати своє
право на житло, а також на свою частку в
Мирова угода укладена між сторонами по
справі на добровільній основі, без
будь-якого психічного та фізичного
тиску і в повній мірі відповідає
намірам сторін в мировій угоді. Дана
мирова угода не порушує чиїх-небудь
прав та інтересів і відповідає ст. 175
Провадження по цивільній справі
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_6
подала апеляційну скаргу, в якій
просить про її скасування та
постановлення нової ухвали, якою
скасувати мирову угоду, справу
направити на новий розгляд в той же суд,
посилаючись на те, що ухвала суду
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, в апеляційній скарзі
позивачка вказує, що визнанням мирової
угоди сторін судом порушено її право на
приватизацію квартири в якій вона
Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_13,
який підтримав апеляційну скаргу,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення, а ухвала суду повинна
бути скасована і справа направлена до
суду першої інстанції для продовження
розгляду виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 175 ЦПК
України мирова угода укладається
сторонами з метою врегулювання спору
на основі взаємних поступок і може
стосуватися лише прав і обов'язків
сторін і предмету спору.
Сторони можуть укласти мирову угоду і
повідомити про це суд, зробивши спільну
заяву. Якщо мирову угоду або
повідомлення про неї викладено в
адресованій суду письмовій заяві
сторін, ця заява приєднується до
справи.
Ч. ч. 4, 5 даної статті передбачено, що у
разі укладення сторонами мирової угоди
суд постановляє ухвалу про закриття
провадження у справі.
Закриваючи провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди.
Якщо умови мирової угоди суперечать
закону чи порушують права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд постановляє
ухвалу про відмову у визнанні мирової
угоди і продовжує судовий розгляд.
Ч. 6 вказаної статті встановлено, що суд
не визнає мирової угоди у справі, в якій
одну із сторін представляє її законний
представник, якщо його дії суперечать
інтересам особи, яку він представляє.
Між тим, суд 11 вересня 2013 р. постановив
ухвалу не про визнання мирової угоди
сторін, а про її затвердження, що не
передбачено ст. 175 ЦПК.
Затверджуючи мирову угоду сторін по
справі, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
суд не звернув увагу на те, що ця угода
містить в собі умови обмеження права
власності малолітнього ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки в ній зазначено,
що його мати ОСОБА_7 визнає ту
обставину, що її син не має права як на
проживання так і на приватизацію
частки в квартирі АДРЕСА_1.
При цьому, орган опіки і піклування
Уманської міської ради, що був
залучений до участі у справі, як орган,
без дозволу якого відповідно до вимог
ст. 177 СК України батьки малолітньої
дитини не мають права вчиняти
правочини щодо її майнових прав, не був
стороною у мировій угоді і його
представник цю мирову угоду не
Крім того, в апеляційній скарзі і
позивачка ОСОБА_6 також зазначає про
порушення ухвалою суду її прав на
приватизацію всієї квартири.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК
України підставами для скасування
ухвали суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що ухвала
суду про затвердження мирової угоди не
може залишатися без змін, підлягає до
скасування, а справа повинна бути
направлена до суду першої інстанції
для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 307, 311, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,
Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити, ухвалу Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 11 вересня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_8, треті
особи: Орган опіки та піклування
Уманської міської ради народних
депутатів, Уманської міської ради
народних депутатів - орган
приватизації житла, КП РЕУ-3, про
визнання приватизації житла частково
недійсною скасувати, справу направити
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.
Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :