Справа № 347/2593/13-ц
Провадження № 22-ц/779/559/2014
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючої: Пнівчук О.В.

суддів:
Беркій О.Ю., Соколовського В.М.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної
злочином матеріальної та моральної
шкоди, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення
Косівського районного суду від 20
грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, в інтересах малолітнього
ОСОБА_3, звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної
злочином матеріальної та моральної
шкоди.

Позивач свої вимоги мотивувала тим, що
25 листопада 2010 року відповідач ОСОБА_4
спричинив її неповнолітньому сину
ОСОБА_3 умисне легке тілесне
ушкодження без короткочасного розладу
здоров»я, за що вироком Косівського
районного суду визнаний винним у
скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1
КК України.

ОСОБА_2, посилаючись на те, що її син
переніс фізичний біль та моральні
переживання оскільки тілесні
ушкодження наніс його хресний батько
відповідач ОСОБА_4, просила стягнути
на відшкодування заподіяної моральної
шкоди 2000 грн., 500 грн. матеріальної шкоди
та 2500 грн. на відшкодування витрат по
оплаті за надання правової допомоги.

Рішенням Косівського районного суду
від 20 грудня 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 500
грн. моральної шкоди.

На дане рішення представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій
вказав, що рішення підлягає зміні в
частині збільшення суми відшкодування
за надання правової допомоги. Вважає,
що суд неправомірно відмовив
представнику позивача у прийнятті
доказів щодо оплати витрат за надання
правової допомоги.

Крім того, при визначенні розміру
заподіяної моральної шкоди в сумі 500
грн. суд не врахував судової практики
із аналогічних питань.

Апелянт просив рішення суду скасувати
та постановити нове рішення про
стягнення з відповідача 2000 грн.
заподіяної моральної шкоди та 2500 грн.
витрат по оплаті за надання правової
допомоги.

В судовому засіданні апеляційного суду
апелянт підтримав доводи апеляційної
скарги.

Відповідач ОСОБА_4 заперечив вимоги
апеляційної скарги, посилаючись на
обґрунтованість висновків суду першої
інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком
Косівського районного суду від 25.03.2013
року ОСОБА_4 засуджено за ст. 125 ч.1 КК
України за спричинення легких
тілесних ушкоджень малолітньому
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2

Вирішуючи позов ОСОБА_2 в інтересах
малолітнього ОСОБА_3 про стягнення
заподіяної матеріальної та моральної
шкоди, суд першої інстанції правильно
виходив із того, що обов»язок по
відшкодуванню такої шкоди відповідно
до положень ст.ст. 1166, 1167 ЦК України
лежить на особі яка спричинила шкоду.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 10, 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Так, позивач, пред»явила позов про
стягнення з відповідача ОСОБА_4
матеріальної шкоди в сумі 500 грн.,
заподіяної внаслідок нанесення її сину
тілесних ушкоджень та витрат по
оплаті за надання правової допомоги
при розгляді кримінальної справи по
обвинуваченню відповідача - в сумі 2500
грн., однак на підтвердження таких
вимог не представила суду будь-яких
доказів.

Посилання апелянта на те, що суд
неправомірно відмовив представнику
позивача у прийнятті доказів щодо
оплати витрат за надання правової
допомоги не заслуговують на увагу,
оскільки такі докази позивач
зобов»язаний був долучити до
матеріалів позовної заяви, крім того,
справа розглядалась судом
неодноразово за участі представника
апелянта ОСОБА_5, однак останнім в
процесі розгляду справи також не
подано доказів оплати за надання
правової допомоги.

Долучені до матеріалів апеляційної
скарги квитанції про оплату ОСОБА_2
послуг адвоката ОСОБА_5 за період з
25.10.2011 року по 11.02.2013 року не були
предметом дослідження суду першої
інстанції, а тому не можуть бути взяті
до уваги в апеляційній інстанції.

Крім того, вищезазначені квитанції не
можуть слугувати доказом заподіяння
неповнолітньому ОСОБА_3 матеріальної
шкоди, оскільки потерпілими по
кримінальній справі про обвинувачення
ОСОБА_4 та ОСОБА_7, крім неповнолітнього
ОСОБА_3 були його батьки ОСОБА_6, та
ОСОБА_2, які вправі пред»явити позов про
стягнення на їх користь понесених
витрат по оплаті послуг адвоката, який
брав участь у розгляді кримінальної
справи.

Більше того, представником апелянта
долучено витяг з договору № 6/13від
11.02.2013 року, згідно якого ОСОБА_5 - як
адвокат зобов»язався здійснювати
представництво інтересів засудженої
ОСОБА_2, а не представлення інтересів
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 чи
його батьків.

Колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції з врахуванням
обставин заподіяння неповнолітньому
тілесних ушкоджень, перенесення ним
моральних переживань та фізичного
болю, вимушених змін у житті - прийшов
до правильного висновку про стягнення
з відповідача ОСОБА_4 на відшкодування
заподіяної моральної шкоди 500 грн.

Рішення суду постановлено з
дотриманням вимог норм матеріального
та процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, а тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315,317 ЦПК
України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Косівського районного суду від
20 грудня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Соколовський В.М.