Справа № 573/416/14-ц
Номер провадження 2/573/125/14
РІШЕННЯ

іменем України

07 березня 2014 року
м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючої судді:
Черкашиної М.С.

при секретарі:
Терещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Білопіллі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

21 лютого 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з
відповідачем зареєстрували шлюб 31
січня 2004 року. Від подружнього життя
сторони мають неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3, 2004 року народження, ОСОБА_4, 2006
року народження, ОСОБА_5, 2008 року
народження та ОСОБА_6, 2012 року
народження. Однією сім'єю проживали до
серпня 2012 року. З цього часу їх
проживання однією сім'єю з
відповідачем фактично припинено у
зв'язку з тим, що відповідач зловживає
спиртними напоями, вчиняє сварки, між
ними втрачено взаєморозуміння, різні
погляди на сімейне життя. Спільне
господарство сторони не ведуть.
Посилаючись на те, що подальше спільне
життя з відповідачем не можливе,
позивачка звернулась до суду з даним
позовом.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилась, надавши письмову заяву про
те, що позов підтримує, просила
розглянути справу без її участі ( а. с.17).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
також не з'явився, надавши письмову
заяву про розгляд справи в його
відсутність, з позовом згодний ( а. с. 18) .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за можливе розглянути справу без
участі сторін, на підставі наявних у
справі доказів, у відповідності до ч. 2
ст. 197 ЦПК України без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши
матеріали справи та оцінивши їх в
сукупності, суд приходить до наступних
висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

У відповідності до ст. 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони у справі
зареєстрували шлюб 31 січня 2004 року у
виконкомі Сергіївської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, про що в книзі реєстрації
актів про одруження зроблено
відповідний актовий запис за № 01. Після
укладення шлюбу позивачці присвоєно
прізвище чоловіка - ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1 (а. с. 3).

Від подружнього життя сторони у справі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, що
підтверджується свідоцтвами про їх
народження (а. с. 4-7).

Як вбачається з позовної заяви,
причиною розпаду сім'ї стало те, що
сторони не зійшлись характерами,
проживають окремо, спільного
господарства не ведуть, між ними
втрачено взаєморозуміння, різні
погляди на сімейне життя, що зробило
неможливою подальшу побудову сімейних
відносин.

Регулювання шлюбно-сімейних
правовідносин здійснюється на
принципах добровільності,
взаємоповаги, взаєморозуміння, а
держава забезпечує принцип свободи
шлюбу та принцип свободи розірвання
шлюбу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що між сторонами втрачено
взаєморозуміння, збереження сім'ї та
поновлення шлюбних відносин неможливо,
заява про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі сторін, після розірвання
шлюбу не будуть порушені їхні особисті
права, а тому шлюб необхідно розірвати.

На підставі заяви позивачки та у
відповідності до ст. 113 СК України, якою
визначено, що особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище, суд
вважає за необхідне залишити їй
прізвище, присвоєне при одруженні -
ОСОБА_1.

Від стягнення із відповідача судового
збору, сплаченого при зверненні з даним
позовом до суду, позивачка відмовилась.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу
України, ст. ст. 4, 10, 60, 209, 213, 215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 31 січня 2004 року у
виконкомі Сергіївської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, про що в книзі реєстрації
актів про одруження зроблено
відповідний актовий запис за № 01,
розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
позивачки, яка змінила його під час
державної реєстрації шлюбу, залишити -
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: