Провадження №: 2/752/1089/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Пасинок В.С.

при секретарі - Мушта
І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу шкоди,
завданої дорожньо-транспортною
пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
в порядку регресу витрат, понесених в
зв'язку зі сплатою страхового
відшкодування, в сумі 6 575,78 грн., 3%
річних та інфляційних нарахувань в
сумах 584,44 грн. та 1870,27 грн. відповідно, а
також судових витрат у справі.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
07 квітня 2008 року на вул. Заболотного, 20-А
в м. Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода між автомобілями «Daewoo Lanos»
державний номерний знак НОМЕР_5 та «Chery
Amulet» державний номерний знак НОМЕР_2.

Відповідно до постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
від 08 квітня 2008 року винним у скоєнні
вказаної ДТП визнаний водій автомобіля
«Chery Amulet» державний номерний знак
НОМЕР_2 - відповідач ОСОБА_1, дії якого,
що виразились у порушенні вимог п. 10.1
ПДР, призвели до пошкоджень
транспортних засобів.

Транспортний засіб одного з учасників
ДТП, а саме: автомобіль марки «Daewoo Lanos»
державний номерний знак НОМЕР_5,
застрахований ВАТ «УСК «Дженералі
Гарант», яке відповідно до статуту в
редакції від 28 квітня 2011 року змінило
найменування на ПАТ «УСК «Гарант-Авто»,
за договором добровільного
страхування автотранспорту,
оформленого полісом № 19G-0057604 від 12
вересня 2007 року.

Згідно звіту № 1638 експертного авто
товарознавчого дослідження з
визначення розміру матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу, складеного
оцінювачем ТОВ «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт» ОСОБА_2 22
липня 2008 року, вартість матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу «Daewoo Lanos»
державний номерний знак НОМЕР_5,
складає 5 368,99 грн.

Проте, фактична вартість ремонту
вказаного автомобіля згідно акту № 220476
виконаних робіт від 14 липня 2008 року
склала 6 672,14 грн.

15 серпня 2008 року, керуючись положеннями
законодавства про страхування, умовами
укладеного договору добровільного
страхування автотранспорту, на
підставі заяви страхувальника про
настання страхового випадку,
страхового акту № 16505 від 11 серпня 2008
року, страховиком було сплачено
страхувальнику грошові кошти у розмірі
6 575,78 грн.

З огляду на викладене, посилаючись на
норми ст. 993 ЦК України, на підставі ст.
1191 ЦК України просив стягнути на
користь ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з ОСОБА_1
в порядку регресу відшкодовані збитки
у сумі 6 575,78 грн., судові витрати, а також
3% річних та інфляційні нарахування в
сумах 584,44 грн. та 1870,27 грн. відповідно.

Позивач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, надав
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності. В останній також зазначив
про те, що обґрунтування позову та
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, не заперечує проти розгляду
справи за відсутності відповідача та
ухвалення по справі заочного рішення
(а.с. 76).

Відповідач, яккий повідомлявся в
установленому законом порядку про час
та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК
України у разі повторної неявки в
судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

За таких обставин суд, враховуючи
вимоги ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України,
вважав за можливе розглянути справу
без участі відповідача та ухвалити по
справі заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
страхування» від 07 березня 1996 року №
85/96-ВР договір страхування - це письмова
угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що 12 вересня 2007 року між
ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», яке
відповідно до статуту в редакції від 28
квітня 2011 року змінило найменування на
ПАТ «УСК «Гарант-Авто», та власником
автомобіля марки «Daewoo Lanos» державний
номерний знак НОМЕР_5 був укладений
договір добровільного страхування
автотранспорту, оформлений полісом №
19G-0057604 (а.с. 42).

07 квітня 2010 року на вул. Заболотного, 20-А
в м. Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода між автомобілями «Daewoo Lanos»
державний номерний знак НОМЕР_5 та «Chery
Amulet» державний номерний знак НОМЕР_2
(а.с. 40-41).

Відповідно до постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
від 08 квітня 2008 року винним у скоєнні
вказаної ДТП визнаний водій автомобіля
«Chery Amulet» державний номерний знак
НОМЕР_2 - відповідач ОСОБА_1, дії якого,
що виразились у порушенні вимог п. 10.1
ПДР, призвели до пошкоджень
транспортних засобів (а.с. 39).

ПАТ «УСК «Гарант-Авто» даний випадок
був визнаний страховим.

Згідно звіту № 1638 експертного авто
товарознавчого дослідження з
визначення розміру матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу, складеного
оцінювачем ТОВ «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт» ОСОБА_2 22
липня 2008 року, вартість матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу «Daewoo Lanos»
державний номерний знак НОМЕР_5,
складає 5 368,99 грн. (а.с. 43-50).

Як встановлено в ході розгляду справи,
автомобіль марки «Daewoo Lanos» державний
номерний знак НОМЕР_5 було
відремонтовано.

Згідно акту виконаних робіт по
технічному обслуговуванню (ремонту)
автомобіля № 220476 від 14 липня 2008 року
вартість останніх склала 6 672,14 грн. (а.с.
55).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
страхування» від 07 березня 1996 року №
85/96-ВР страхова компанія при настанні
страхового випадку сплачує
страхувальнику страхове
відшкодування.

На виконання зазначеного закону та
умов договору добровільного
страхування автотранспорту,
оформленого полісом № 19G-0057604 від 12
вересня 2007 року, згідно страхового акту
№ 16505 від 11 серпня 2008 року власнику
застрахованого автомобіля марки «Daewoo
Lanos» державний номерний знак НОМЕР_5
страховиком було прийнято рішення про
здійснення виплати у зв'язку із
настанням страхового випадку в розмірі
6 575,78 (6 672, 14- франшиза 96,63) грн. ( а.с. 51).

15 серпня 2008 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
платіжним дорученням № 11050 в якості
страхового відшкодування за даним
страховим випадком було сплачено 6 575,78
грн. (а.с. 57).

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування» від 07
березня 1996 року № 85/96-ВР до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи
відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, суд розглядає справи в
межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів, сторони
мають рівні права щодо надання доказів,
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідачем не було заявлено
клопотань про призначення експертизи з
приводу визначення розміру
матеріального збитку, завданого
автомобілю марки «Daewoo Lanos» державний
номерний знак НОМЕР_5, тому суд
приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача щодо
розміру сплаченого ним страхового
відшкодування.

Крім того, згідно ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ст. ст. 257, 261 ЦК
України).

Як було встановлено в ході розгляду
справи, позивачем були виконані умови
договору добровільного страхування
автотранспорту, оформленого полісом №
19G-0057604 від 12 вересня 2007 року, та
здійснена виплата страхового
відшкодування у розмірі 6 575,78 грн.
страхувальнику за третю особу, в даному
випадку, за відповідача ОСОБА_1 Отже, у
страхової компанії з моменту сплати
вказаної суми, а саме: 15 серпня 2008 року
згідно платіжного доручення № 11050,
виникло право зворотної вимоги, тобто,
право регресу до ОСОБА_1

За регресним зобов'язанням перебіг
позовної давності починається з
моменту виконання основного
зобов'язання, а переміна осіб в
зобов'язанні не спричинює зміну
терміну позовної давності (ч. 6 ст. 261, ст.
262 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
позовна заява була подана ПАТ «УСК
«Гарант-Авто» до суду 15 серпня 2001 року,
що дає підстави суду вважати про те, що
позивачем була пред'явлена вимога в
межах строку позовної давності (а.с. 35).

Тому, враховуючи викладене, суд
приходить до висновку про те, що
обставини, викладені в позовній заяві,
знайшли своє підтвердження в ході
розгляду справи, вимоги позивача,
пред'явлені ПАТ «УСК «Гарант-Авто», про
стягнення 6 575,78 грн. є обґрунтованими,
оскільки останнім доведено
необхідність та обов'язковість
стягнення вказаних коштів для
відновлення його (страхової компанії)
прав.

Крім того, ст. 57 ЦПК України зазначає
про те, що доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. При
цьому в розумінні ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. Отже, у суду відсутні будь-які
підстави щодо неприйняття до уваги
звіту № 1638 експертного авто
товарознавчого дослідження з
визначення розміру матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу, складеного
оцінювачем ТОВ «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт» ОСОБА_2 22
липня 2008 року, як належного письмового
доказу, що обґрунтовує розмір
заподіяних збитків, тим паче, що згідно
зі ст. 143 ЦПК України суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі, а такої в ході розгляду
справи не поступало.

Разом з тим, розглядаючи вимоги
позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 3%
річних та інфляційних нарахувань в
сумах 584,44 грн. та 1870,27 грн. відповідно,
суд надходить до висновку про
необхідність відмови у їх задоволенні,
виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
відсотків не встановлений договором
або законом.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої сторони (кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Отже, грошовим слід вважати будь-яке
зобов'язання, що складається в тому
числі з правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій відповідає
кореспондуючий обов'язок боржника
сплатити гроші на користь кредитора.

Проте, відшкодування шкоди - це
відповідальність, а не боргове
(грошове) зобов'язання. Тому, для
застосування положень ст. 625 ЦК України
в разі наявності між сторонами
деліктних, а не договірних зобов'язань,
підстави відсутні.

До того ж, згідно ч. 2 п. 4 Постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» положення ст. 625
ЦК України не застосовуються до
відносин з відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, оскільки відшкодування
шкоди є відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням, яке виникає з договірних
зобов'язань. Винятком є
відповідальність страховика (ст. 992 ЦК).

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать: витрати на
правову допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що позивачем при
зверненні до суду було сплачено
судовий збір у розмірі 93,30 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120,00 грн. (а.с. 33-34).

Крім того, в ході розгляду справи
встановлено, що за визначення розміру
завданого власнику автомобіля марки
«Daewoo Lanos» державний номерний знак
НОМЕР_5 матеріального збитку позивачем
було сплачено 300,00 грн. (а.с. 57).

Отже, виходячи з положень ст. 88 ЦПК
України та з врахуванням останніх, суми
судових витрат підлягають стягненню з
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 256, 257, 261, 262, 993, 1191 ЦК України, ст. ст. 8,
27 Закону України «Про страхування» від
07 березня 1996 року № 85/96-ВР, ст. ст. 3, 10, 11,
60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу шкоди,
завданої дорожньо-транспортною
пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Житомир, адреса: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_6, на
користь публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» (04053 м. Київ, вул.
Гоголівська, 43-А, оф. 2, п/р 40 в КРД
АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 322904, ) у відшкодування
заподіяної шкоди 6 575 (шість тисяч
п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Житомир, адреса: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_6, на
користь публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» (04053 м. Київ, вул.
Гоголівська, 43-А, оф. 2, п/р 40 в КРД
АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 322904, ) судовий збір у розмірі 65
(шістдесят п'ять) грн. 78 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 (сто
двадцять) грн. 00 коп. та 300 (триста) грн. 00
коп., сплачених за проведення та
складання звіту № 1638 від 22 липня 2008
року.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Голосіївський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Пасинок В.С.