АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Справа № 630/925/13.
Головуючий 1 інст.: - Дем'яненко
Провадження: № 22-ц/790/740/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: відшкодування шкоди.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: - Кокоші
В.В.,

суддів: - Шевченко Н.Ф.,
Бобровського В.В.,

при секретарі: - Гелашвілі
Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Моторного (транспортного) страхового
бюро України -Рябова Віталія
Олександровича на рішення
Люботинського міського суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року по справі за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_7, 3-особа: ОСОБА_8 - про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Моторне
(транспортне) страхове бюро України
(надалі МТСБУ), звернулося в суд із
вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначало, що 13 січня 2012 року на площі
Перемоги в м. Києві сталася ДТП за
участю автомобіля «Тайота», державний
номерний знак НОМЕР_1, під керуванням
його власника ОСОБА_7 та автомобіля
«Део Ланос», державний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням його власника
ОСОБА_8

В результаті зіткнення
транспортних засобів автомобіль «Део
Ланос» отримав технічні пошкодження.

Постановою Шевченківського
районного суду м. Києва від 26 березня 2012
року провадження у справі про
притягнення ОСОБА_7 до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП закрито, у зв'язку із
закінченням строку притягнення її до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до звіту ТОВ «Незалежна
експертно-асистуюча компанія» №138 від 2
квітня 2012 року розмір збитків, завданих
власнику автомобіля «Део Ланос»,
державний номерний знак НОМЕР_2 в
результаті ДТП склав 23 854 грн. 30 коп.

На час виникнення ДТП
цивільна-правова відповідальність
власника автомобіля «Тайота» ОСОБА_7 не
була застрахована за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

10 квітня 2012 року ОСОБА_8 звернувся до
МТСБУ з заявою про виплату страхового
відшкодування, до якої додав копію
страхового полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АА/2372078 ВАТ НАСК
«Оранта» від 2 лютого 2011 року, який діяв
у період з 3 лютого 2011 року по 2 лютого 2012
року включно.

У зв'язку з настанням страхової події
та керуючись вимогами п. п. «а», п. 41.1 ст.
41 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», МТСБУ 4 липня 2012
року виплатило ОСОБА_8 страхове
відшкодування в розмірі 19 878 грн. 85 коп.

У зв'язку з цим, відповідно до ст. 1191
ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ набуло право зворотної
вимоги (регресу) до ОСОБА_7, як до винної
у завданні шкоди особи.

16 жовтня 2012 року МТСБУ звернулося
до ОСОБА_7 з вимогою про компенсацію
страхової виплати, однак ці витрати
відповідачкою компенсовані не були, що
змусило МТСБУ звернутися з позовом до
суду.

Крім того, 16 жовтня 2012 року МТСБУ та
ТОВ «ЕмВіПартнерс» уклали контракт про
надання правової допомоги №72 за умов
якого ТОВ «ЕмВіПартнерс» зобов'язалося
надавати МТСБУ за винагороду правову
допомогу у питаннях стягнення
заборгованості з третіх осіб по
справам, пов'язаним з проведенням
регламентних виплат. Розмір базової
винагороди за контрактом за одну
справу встановлено 2 000 грн.

Згідно додаткової угоди №15 до
контракту про надання правової
допомоги №72 від 16 жовтня 2012 року МТСБУ
передало ТОВ «ЕмВіПартнерс» страхову
справу №16674 по стягненню з ОСОБА_7
заборгованості в розмірі 19 878 грн. 85
коп. та виплатило ТОВ «ЕмВіПартнерс»
винагороду за надання правової
допомоги у сумі 2 000 грн., яка підлягає
стягненню з відповідачки.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, п. 38.2 ст. 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», МТСБУ просило
суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь
кошти в розмірі понесених витрат в
розмірі 19 878 грн. 85 коп., судові витрати
в розмірі 229 грн. 40 коп., витрати на
правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

Відповідачка ОСОБА_7, в особі свого
представника, позов не визнала,
посилаючись на його безпідставність.

3-особа: - ОСОБА_8, в судове засідання
не з'явилася.

Рішенням Люботинського міського
суду Харківської області від 25
листопада 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
МТСБУ - Рябов В.О., посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов
МТСБУ.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню з підстав,
передбачених п. п. 3, 4, ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову з
таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що МТСБУ безпідставно
виплатило потерпілому в ДТП ОСОБА_8
страхове відшкодування в розмірі 19 878
грн. 85 коп., оскільки у договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів укладеному 2 лютого 2011 року між
ОСОБА_8 та ВАТ НАСК «Оранта» відсутній
підпис страховика, у зв'язку з чим він є
неукладеним.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він дійшов його
з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
13 січня 2012 року на площі Перемоги в м.
Києві сталася ДТП за участю автомобіля
«Тайота», державний номерний знак
НОМЕР_1, під керуванням його власника
ОСОБА_7 та автомобіля «Део Ланос»,
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням його власника ОСОБА_8 (а. с.
9, 119).

В результаті зіткнення транспортних
засобів автомобіль «Део Ланос»,
державний номерний знак НОМЕР_2,
отримав технічні пошкодження.

Постановою Шевченківського
районного суду м. Києва від 26 березня 2012
року провадження у справі про
притягнення ОСОБА_7 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП, закрито судом через
закінчення строків накладення
адміністративного стягнення (а. с. 100).

Відповідно до роз'яснень, викладених
в абз. 4 п. 4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 1 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», відповідно до ч.
4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою. У зв'язку із цим, у разі
прийняття судом постанови про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (ст. 38 Кодексу України про
адміністративні правопорушення), суд
повинен звернути увагу на те, чи
містить така постанова суду відповіді
на питання про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача.
Відсутність складу злочину, наприклад,
у разі відмови у порушенні
кримінальної справи, закриття
кримінальної справи за правилами КПК
України 1960 року чи закриття
кримінального провадження за
правилами КПК України 2012 року не
означає відсутність вини для
цивільно-правової відповідальності.
При цьому постанова (ухвала) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття,
закриття кримінального провадження є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому ЦПК
України.

Зі змісту постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 26 березня 2012 року вбачається,
що в діях ОСОБА_7 є склад
адміністративного порушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки
вона під час керування автомобілем
«Тайота», державний номерний знак
НОМЕР_1, порушила п. 16.6 Правил
дорожнього руху України, що призвело до
виникнення ДТП.

Наведене свідчить, що винною у
скоєння даного ДТП є водій ОСОБА_7, яка
під час керування автомобілем грубо
порушила Правила дорожнього руху
України.

Згідно звіту ТОВ «Незалежна
експертно-асистуюча компанія» №138 від 2
квітня 2012 року розмір збитків, завданих
власнику автомобіля «Део Ланос»,
державний номерний знак НОМЕР_2 в
результаті ДТП склав 23 854 грн. 30 коп. (а.
с.101-118).

На час виникнення ДТП
цивільна-правова відповідальність
власника автомобіля «Тайота» ОСОБА_7,
не була застрахована за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

10 квітня 2012 року потерпілий від ДТП
ОСОБА_8 звернувся до МТСБУ з заявою про
виплату страхового відшкодування, до
якої надав копію полісу №АА/2372078
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, виданого йому ВАТ НАСК
«Оранта» 2 лютого 2011 року, який діяв у
період з 3 лютого 2011 року по 2 лютого 2012
року включно (а. с. 99,131).

Наказом генерального директора
МТСБУ №2025 від 3 липня 2012 року
фінансовому управлінню наказано
сплатити на розрахунковий рахунок
ОСОБА_8 19 878 грн. 85. коп. на погашення
шкоди, заподіяної йому в результаті
ДТП (а. с. 34).

Вказані кошти перераховані МТСБУ
потерпілому ОСОБА_8 4 липня 2012 року
платіжним дорученням №1/1-16674 (а. с. 35).

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», МТСБУ після сплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до власника,
водія транспортного засобу, який
спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, який не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13
цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Зважаючи на те, що МТСБУ виплатило
потерпілому ОСОБА_8 страхове
відшкодування за ОСОБА_7, яка
спричинила дорожньо-транспортну
пригоду та яка у передбаченому законом
порядку не застрахувала свою
цивільно-правову відповідальність у
страховій компанії, в МТСБУ виникло
право зворотної вимоги (регресу) до
винної особи у розмірі виплаченого
відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 2 лютого 2011 року, укладений
між ОСОБА_8 та ВАТ НАСК «Оранта», не
містить підпису страховика, а тому є
неукладеним.

Проте, такий висновок суду не
відповідає обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права.

Із оригіналу поліса №АА/2372078
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів залученого до справи
вбачається, що він виданий страховиком
ВАТ НАСК «Оранта» страхувальнику
ОСОБА_8 2 лютого 2011 року. Строк дії цього
полісу з 3 лютого 2011 року по 2 лютого 2012
року включно. Вказаний поліс підписано
страхувальником ОСОБА_8, страховим
агентом ОСОБА_12 та посвідчений
печаткою ВАТ НАСК «Оранта» (а. с. 131).

Із довідки ВАТ НАСК «Оранта»
№08-93-17/23819 від 29 жовтня 2013 року
залученої до справи вбачається, що на 2
лютого 2011 року ОСОБА_12 працювала
страховим агентом Ірпінського
міського відділення Київської
обласної дирекції НАСК «Оранта» до
повноважень якої входило підписання
полісів обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Полюс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АА/2372078 виданий
ВАТ НАСК «Оранта» страхувальнику
ОСОБА_8, який є єдиною особою, якого
цивільно-правова відповідальність
застрахована за цим полісом ( а. с. 144).

За таких обставин, суд першої
інстанції помилково дійшов висновку
про те, що договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 2 лютого 2011
року, укладений між ОСОБА_8 та ВАТ НАСК
«Оранта», не місить підпису
страховика, є неукладеним та
безпідставно відмовив у задоволенні
обґрунтованого позову МТСБУ.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає за необхідне скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на
користь МТСБУ в порядку регресу
витрати, пов'язані з виплатою
страхового відшкодування в розмірі 19
878 грн. 85 коп.

В той же час, колегія суддів визнає,
що позовні вимоги МТСБУ про стягнення
з ОСОБА_7 на його користь витрат на
правову допомогу в розмірі 2 000 грн. не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Статтею 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах»
передбачено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Позивачем на підтвердження витрат
на правову допомогу надано контракт
про надання правової допомоги від 16
жовтня 2012 року, укладений між МТСБУ та
ТОВ «ЕмВіПартнерс».

Однак, матеріали справи свідчать, що
позовна заява МТСБУ підписана фізичною
особою ОСОБА_9, який діяв за довіреністю
МТСБУ №760 від 17 січня 2013 року (а. с. 2-5, 48).

В судових засіданнях суду першої
інстанції приймали участь у розгляді
справи фізичні особи ОСОБА_10, ОСОБА_11,
які діяли за довіреностями МТСБУ №4/5910
від 5 березня 2013 року та №4/28819 від 18
жовтня 2013 року відповідно (а. с. 61,133).

Таке представництво інтересів
юридичної особи в суді відповідає
положенням ст. 42 ЦПК України та є
безоплатним.

В тексті контракту про надання
правової допомоги №72 від 16 жовтня 2012
року, укладеного між МТСБУ та ТОВ
«ЕмВіПартнерс», не міститься перелік
співробітників, які уповноважені
надавачом послуг надавати правову
допомогу у даній справі.

Доказів того, що ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 є співробітниками ТОВ
«ЕмВіПартнерс» та уповноважувалися
«ЕмВіПартнерс» надавати безпосередню
правову допомогу у даній справі,
матеріали не містять.

Не надані такі докази представником
МТСБУ- Рябовим В.О., і судовому
засіданні апеляційної інстанції.

Таким чином, в цій частині позовні
вимоги МТСБУ є недоведеними і
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Колегія суддів частково задовольняю
позов МТСБ, у зв'язку з чим вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь
МТСБУ сплачений ним та документально
підтверджений судовий збір у сумі 229
грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст. 307,
п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317,
31ЦПК України, судова колегія,

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
Моторного (транспортного) страхового
бюро України - Рябова Віталія
Олександровича задовольнити -
частково.

Рішення Люботинського міського
суду Харківської області від 25
листопада 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
Моторного (транспортного) страхового
бюро України про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування
задовольнити - частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України в порядку регресу витрати,
пов'язані з виплатою страхового
відшкодування в розмірі 19 878 грн. 85 коп.,
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп., а
всього 20 108 (двадцять тисяч сто вісім)
грн. 25 (двадцять п'ять) коп.

У задоволенні позовних вимог
Моторного (транспортного) страхового
бюро України про стягнення витрат на
правову допомогу - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: