Справа № 1524/2-849/12
Номер провадження : 2/511/278/14
Роздільнянський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року Роздільнянський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Теренчук Ж.
В.,

при секретарі - Ніколас С.О. ,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Роздільна
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської
міської ради, ОСОБА_3 , третя особа-
Комунальне підприємство спільної
власності територіальних громад
Роздільнянського району «Бюро
технічної інвентаризації» про
визнання незаконним та недійсним
рішення ради та свідоцтва про право
власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Роздільнянської міської ради , ОСОБА_3,
в якому просив визнати незаконним та
скасувати рішення виконкому
Роздільнянської міської ради від №14
від 25.02.2005 року , яким визнано за
відповідачем ОСОБА_3 одноособово право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1, який є їх спільною сумісною
власністю і побудований в період
перебування у шлюбі. Також просив
визнати недійсним свідоцтво про право
власності на вказаний будинок від
28.03.2005 року , видане Роздільнянською
міською радою на ім»я ОСОБА_3 Також по
справі просив визнати за ним право
власності на ? частину спірного
будинку як частку у спільному майні
подружжя. )а.с.2)

Ухвалою суду від із числа третіх осіб
виключено прокуратуру
Роздільнянського району Одеської
області.

Ухвалою суду від 30 січня 2014 року
провадження по справі в частині
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
права власності на ? частину будинку
закрито.

Відповідачі ОСОБА_3, Роздільнянська
міська рада позов не визнали.

Третя особа - комунальне
підприємство спільної власності
територіальних громад
Роздільнянського району «БТІ» просили
справу слухати без їх участі.(а.с.40)

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали . Суду пояснили , що дійсно
ОСОБА_3 належав будинок по АДРЕСА_1, який
вона придбала до шлюбу з позивачем . В
1987 році він вступив в шлюб з ОСОБА_3 і
вони разом за час спільного проживання
збудували за вказаною адресою новий
будинок замість землянки. Саме він
займався оформлення документів на
будівництво і на його ім»я було видано
дозвіл на будівництво і виготовлено
після закінчення будівництва
технічний паспорт. Однак в порушення
вимог законодавства Роздільнянська
міська рада видала свідоцтво про право
власності на новий будинок в 2005 році на
ім»я ОСОБА_3, яка приховала, що цей
будинок є спільною сумісною власністю
подружжя. Тому просив суд визнати
незаконним рішення виконкому
Роздільнянської міської ради від 25.02.2005
року №14 в частині визнання за ОСОБА_3
права власності на будинок по АДРЕСА_1
та визнати недійсним видане на
підставі рішення виконкому свідоцтво
про право власності на будинок.

ОСОБА_3 заперечувала проти
задоволення позову, так як даний
будинок визнано її власністю. Позивач
звертався до суду про визнання права
власності на ? частину будинку і
визнання будинку спільною сумісною
власністю подружжя і йому було
відмовлено в задоволенні позовних
вимог. Попередні судові рішення
набрали законної сили , а тому будинок
за адресою по АДРЕСА_1 є її особистою
власністю, придбаний нею до шлюбу ,
перебудований нею і зданий в
експлуатацію. Земельна ділянка під
будинком перебувала в її користуванні,
а тому міська рада законно видала їй
свідоцтво про право власності на
будинок.

Представник Роздільнянської міської
ради також заперечував проти
задоволення позову ОСОБА_1 , так як
вважають, що свідоцтво про право
власності на будинок було видано
ОСОБА_3 законно , так як вона надала всі
необхідні для цього документи. Крім
цього закон не забороняє оформляти
право власності на нерухоме майно на
одного із подружжя.

Суд, заслухавши пояснення сторін по
справі, вивчивши матеріали справи і
давши оцінку обґрунтованості
заявлених вимог, прийшов до висновку ,
що в позові ОСОБА_1 до відповідачів
належить відмовити виходячи з
наступного.

30.03.1983 року , перебуваючи в шлюбі з
ОСОБА_4 , ОСОБА_3 придбала за договором
купівлі-продажу глиняний житловий
будинок в АДРЕСА_1 та розпочала на цій
ділянці будівництво житлового будинку.
(а.с.63)

В 1987 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шлюб
розірвали (а.с.64), а 23 липня 1988 року
ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_1

Відповідно до ст. 57 ч.1 п.1 СК України
майно, набуте чоловіком, дружиною до
шлюбу, є його особистою приватною
власністю .

Таким чином спірний будинок був
особистою власністю ОСОБА_3, так як був
придбаний до укладення шлюбу з ОСОБА_1

24 лютого 2005 року за рішенням суду , яке
набрало законної сили 26.03.2005 року , шлюб
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано.

Рішенням виконкому Роздільнянської
міської ради №14 від 25.02.2005 року визнано
право власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та їй було видано
свідоцтво про право власності на
домоволодіння 28.03.2005 року. (а.с.85,87)

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ст.331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно виникає з моменту завершення
будівництва. Якщо законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Згідно ч.2 ст.377 ЦК України до особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю
споруду, переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені .

Порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно на той період
визначався Тимчасовим положенням про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року зі змінами та
доповненнями, згідно п.6 якого
оформлення права власності на об»єкти
нерухомого майна провадиться з видачею
свідоцтва про право власності
місцевими органами виконавчої влади ,
органами місцевого самоврядування
фізичним особам на новозбудовані ,
перебудовані або реконструйовані
об»єкти нерухомого майна за наявності
акта про право власності на землю або
рішення щодо відведення земельної
ділянки для цієї мети та за наявності
акта комісії про прийняття об»єкта та
введення його в експлуатацію.

Із наданих суду Роздільнянською
міською радою матеріалів справи, на
підставі яких було прийнято рішення
про визнання права власності на
будинок ОСОБА_3, встановлено, що дане
рішення було прийнято на підставі
наданих ОСОБА_3 наступних документів:

технічного паспорту на будинок,
виготовленого Роздільнянським БТІ
15.02.2005 року на її ім»я (а.с.88): акту від
25.02.2005 року про прийом та введення в
експлуатацію будинку по АДРЕСА_1 від
25.02.2005 року виданого на ім»я ОСОБА_3, як
забудовника (а.с.89). Крім цього в
користуванні ОСОБА_3 з 1983 року після
придбання нею будинку перебувала
земельна ділянка за вказаною адресою,
що підтверджувалось наданим договором
купівлі-продажу будинку.

Таким чином ОСОБА_3 було надано всі
необхідні документи для визнання за
нею права власності на новостворене
майно.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не довів
, що за вказаною адресою по АДРЕСА_1
саме він був забудовником нового
будинку. Так судом встановлено, що
ОСОБА_1 земельна ділянка під
будівництво житлового будинку
Роздільнянською міьською радою за
вказаною адресою не надавалась.
Отримання лише дозволу на будівництво
житлового будинку , про що свідчить
архівний витяг із рішення
Роздільнянської міської ради №36 від
06.04.1989 року (а.с.20) та виготовлення
технічного паспорту на будинок (а.с.133)
недостатньо для отримання прав
забудовника житлового будинку.

Крім цього ні позивач, не його
представник в судовому засіданні не
вказали матеріальних норм права, які
були порушені Роздільнянською міською
радою при винесенні рішення про
визнання права власності на будинок за
ОСОБА_3

Тому суд вважає, що приймаючи рішення
про визнання права власності на
будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ,
Роздільнянська міська рада діяла в
межах наданих їй законом повноважень
та на підставі діючого на той час
законодавства, яке регулювало порядок
оформлення прав на нерухоме майно, а
тому підстав для скасування рішення
ради як незаконного та задоволення
вимог про визнання недійсним свідоцтва
про право власності від 28.03.2005 року про
визнання права власності на будинок по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині , чоловікові на праві спільної
сумісної власності .

Таким чином лише набуття майна за час
шлюбу створює презумпцію виникнення
права спільної сумісної власності
подружжя , лише у цьому випадку ні
чоловік , ні дружини не повинні
доводити наявність права спільної
сумісної власності у всіх інших
випадках дані обставини доводяться .
Якщо майно придбане під час шлюбу , то
реєстрація прав на нього лише на ім»я
одного з подружжя не спростовує
презумпції належності його до спільної
сумісної власності.

Відповідно до вищевказаних норм
законодавства , оскільки будинок по
АДРЕСА_1 був придбаний згідно
документів щодо реєстрації нерухомого
майна не в період шлюбу, а був
зареєстрований на ім»я ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу
будинку від 30.03.1983 року,(а.с.62), то ОСОБА_1
мав право доводити в суді, що
вищевказаний будинок є спільною
сумісною власністю подружжя .

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 15 травня 2012 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визнання права власності на ?
частину будинку по АДРЕСА_1 та про
надання її у володіння та користування
відмовлено . Дане рішення суду набрало
законної сили. (а.с.26). Тому підстав для
зміни правовстановлюючих документів
ОСОБА_3 судом також не встановлено, так
як вона визнана одноособовим власником
вказано нерухомого майна.

Встановлені судом по справі фактичні
обставини дають суду підстави для
відмови в позові ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.328, 331, 377 ЦК України,
п.6 Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
року №7/5 , на підставі
ст.ст.10,11,60,209,212,214-215,218 ЦПК України суд - ,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Роздільнянської міської ради, ОСОБА_3 ,
третя особа- Комунальне підприємство
спільної власності територіальних
громад Роздільнянського району «Бюро
технічної інвентаризації» про
визнання незаконним та недійсним
рішення ради та свідоцтва про
власності, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Роздільнянський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області
через Роздільнянський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Ж. В. Теренчук