Справа №473/3283/14-ц 09.12.2014 09.12.2014 09.12.2014
Провадження №22-ц/784/3042/14
Справа № 22-ц/784/3042/14
інстанції: Лузан Л.В.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.,

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Харитоновій І В.,

за участю: позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Врадій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 09 жовтня 2014
року за позовом ОСОБА_2 до приватного
підприємства «Моноліт-Вознесенськ»
(далі - ПП «Моноліт Вознесенськ») про
стягнення коштів, відшкодування
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ПП «Моноліт-
Вознесенськ» про стягнення коштів,
відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що він як власник
земельної ділянки, площею 0,0898 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, в
липні 2013 року домовився в усній формі з
відповідачем про виготовлення
технічної документації із землеустрою
та в якості завдатку сплатив
відповідачу 100 доларів США. Проте,
відповідач своє зобов'язання належним
чином не виконав, що, на думку ОСОБА_2 є
підставою для стягнення з нього
сплачених коштів у подвійному розмірі.
Крім того, ОСОБА_2 вказував, що
внаслідок таких дій відповідача йому
була спричинення моральна шкода, яку
він оцінює у 1700 грн.

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 09 жовтня 2014 року в позові
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, просив скасувати
рішення суду і направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції,
або задовольнити позов у повному
обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя суд захищає права свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.

В силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач
зобов'язаний довести саме ті обставини,
на які він посилається, а відповідно до
положень ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Судом встановлено і таке
підтверджується матеріалами справи, що
одним із видів діяльності ПП «Моноліт-
Вознесенськ» є надання послуг з
проведення робіт із землеустрою, на що
зазначене підприємство має відповідну
ліцензію (а.с. 20-25, 69-72).

22 липня 2013 року між ОСОБА_2, який є
власником земельної ділянки, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та ПП
«Моноліт- Вознесенськ» фактично був
укладений договір підряду на
проведення кадастрової зйомки
земельної ділянки позивача. В якості
оплати за виконання цих робіт ОСОБА_2
було сплачено відповідачу 100 доларів
США, що за курсом Національного Банку
Україна станом на 22.07.2013р. було
еквівалентно 799грн.30коп.(а.с. 62). Вказані
обставини підтверджуються квитанцією
до прибуткового касового ордеру від
22.07.2013р., в якій зазначено, що ці кошти
були сплачені позивачем саме за
проведення кадастрової зйомки (а.с.3).

Запис у касовій книзі відповідача за
22.07.2013р. та прибутковий касовий ордер №
334 від цієї ж дати також свідчать про
прийняття від ОСОБА_2 800грн.00коп. саме за
проведення кадастрової зйомки (а.с. 37,
40). Вказані обставини також підтвердила
допитана судом у якості свідка ОСОБА_4,
яка приймала у позивача вищевказані
кошти та виписувала йому квитанцію до
прибуткового касового ордеру.

Згідно ст. 887 ЦК Украхни за договором
підряду на проведення проектних та
пошукових робіт підрядник
зобов'язується розробити за завданням
замовника проектну або іншу технічну
документацію та (або) виконати пошукові
роботи, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити їх. До договору
підряду на проведення проектних і
пошукових робіт застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст.10 Закону України
«Про захист прав споживачів» та ч.3 ст.858
ЦК України підставою для розірвання
договору та відшкодування збитків є
виявлення істотних недоліків у
виконаній роботі.

22 липня 2013 року працівником
відповідача - геодезистом ОСОБА_5 - була
виконана кадастрова зйомка земельної
ділянки позивача та складений
кадастровий план цієї зйомки (а.с 31), що
ОСОБА_2 не заперечував. Проте приймати
виконані відповідачем роботи позивач
відмовився.

Згідно складеного відповідачем
кошторису на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки,
площею 0,0898 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, в натурі (на
місцевості) станом на 22 липня 2013 року
вартість цих робіт становила
1977грн.60коп., а відповідно до кошторису
на виконання кадастрової зйомки цієї
земельної ділянки - 808грн.70коп. (а.с. 49, 50).

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
недоведеність позивачем факту
укладання з ПП «Моноліт- Вознесенськ»
договору підряду на виконання робіт з
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
належної йому на праві власності
земельної ділянки в натурі, а також
існування недоліків, у т.ч. істотних, у
виконаних відповідачем роботах,
оскільки доказів цього ОСОБА_2 не було
надано.

З огляду на викладене, посилання
апелянта на неповне з'ясування судом
обставин справи та невірну оцінку
доказів, є безпідставними, оскільки
зібраними у справі доказами
спростовуються доводи позивача про
неналежне виконання відповідачем
обов'язків за укладеним сторонами
договором.

Той факт, що в порушення вимог
законодавства відповідачем у якості
оплати за договором підряду була
прийнята іноземна валюта не свідчить
про неукладання сторонами цього
договору та не є підставою для
розірвання цього договору і повернення
позивачу сплачених коштів.

Доводи апелянта про те що, передана ним
відповідачу грошова сума є «заставним
задатком» не заслуговують на увагу,
оскільки пов'язані з помилковим
тлумаченням ОСОБА_2 норм закону, та
судом першої інстанції була дана вірна
оцінка правової природи переданої
позивачем грошової суми.

Тому колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції повно дослідив
обставини справи, дав належну оцінку
доказам, які надали сторони, та прийшов
до вірного висновку про те, що відсутні
передбачені законодавством підстави
для задоволення позовних вимог про
стягнення з ПП «Моноліт - Вознесенськ»
сплачених ОСОБА_2 коштів у подвійному
розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про
захист прав споживачів» питання щодо
відшкодування моральної шкоди
вирішуються судом при задоволенні
вимог споживача.

Отже, враховуючи, що порушення прав
позивача діями відповідача не було
встановлено, то висновок суду щодо
відмови у задоволенні вказаних вимог
ОСОБА_2 також є правильним.

Отже, суд першої інстанції вірно
встановивши фактичні обставини справи,
належно оцінив наявні у справі докази
та дійшов правомірного висновку про
недоведеність та безпідставність
заявлених позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, доводи
апеляційної скарги про доведеність
позову є помилковими, оскільки не
узгоджуються з матеріалами справи та
вимогами закону.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення
районного суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від 09
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
С