АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/282/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Кравчук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. УХВАЛА
15 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Охріменко Н. І. суддів
Захарова А. Ф. , Скіць М. І. при
секретаріЯремич В.І. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Шполянського районного суду
Черкаської області від 06 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до
Шполянської міської ради, Шполянської
районної державної адміністрації,
третя особа - відділ Держземагенства у
Шполянському районі Черкаської
області про продовження терміну на
звернення до суду та визнання права на
земельну частку (пай).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, що з'явились, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

12 листопада 2013 року ОСОБА_6 звернулася
до суду з позовом до Шполянської
міської ради, Шполянської районної
державної адміністрації, третя особа -
відділ Держземагенства у Шполянському
районі Черкаської області про
продовження терміну на звернення до
суду та визнання права на земельну
частку (пай) розміром 4,83 умовних
кадастрових гектари вартістю 21693 грн.
та виділити її із земель резервного
фонду Шполянської міської ради в м.
Шпола, Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог
вказувала, що 03 квітня 1990 року вона була
прийнята на роботу в Шполянське
відділення Шполянського радгоспу, в
якому працювала до травня 1996 року. 05
січня 1996 року Шполянське відділення
Шполянського бурякорадгоспу було
перетворене у Відкрите акціонерне
товариство «Шполянське
буряконасінницьке підприємство» і
вона стала акціонером даного
підприємства, що підтверджується
записами в трудовій книжці та іменним
сертифікатом акцій ВАТ «Шполянське
буряконасінницьке підприємство». 06
серпня 2000 року вона була звільнена з
роботи за власним бажанням. 11 липня 2001
року ВАТ «Шполянське
буряконасінницьке підприємство»
отримало державний акт на право
колективної власності на землю, але при
формуванні списків, її як акціонера,
помилково не включили до списку на
отримання державного акту на право
колективної власності на землю, хоча на
її думку, вона мала таке право,
поскільки являлась членом
акціонерного товариства. Розмір
земельної частки (паю) по господарству
склав 4,83 умовних кадастрових гектари.
Розмір резервного фонду по Шполянській
міській раді складає 509 га, в тому числі
ріллі 500 га. вона зверталась з заявами
до ВАТ «Шполянське буряконасінницьке
підприємство» та в різні державні
установи з проханням виділити їй
земельний пай. В товаристві пообіцяли
включити її в додаткові списки на
отримання земельного паю, але до цього
часу землі вона не отримала. Державний
акт на право колективної власності
було видано в 2001 році, але на протязі
вказаного часу вона неодноразово
зверталася в різні державні установи,
тому вважає, що строк позовної давності
пропущений не з її вини, в зв'язку з чим
просить його поновити і визнати за нею
право на земельну частку (пай).

Рішенням Шполянського районного суду
Черкаської області від 06 грудня 2013 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач ОСОБА_6 подала апеляційну
скаргу, у якій зазначила, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з неповним з'ясуванням обставин по
справі, у зв'язку з чим просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
заслухавши сторони, що з'явились,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачка не мала права на земельну
частку (пай) по вказаним у позові
підставам, таким чином позовні вимоги є
безпідставними, оскільки відсутній
факт порушення прав позивачки. Крім
того, позивачкою пропущено строк
звернення до суду та не доведено
поважність причин його пропуску.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішень
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме ксерокопії трудової книжки (а.с. 7)
ОСОБА_6, 03 квітня 1990 року була прийнята
на роботу в Шполянське відділення
Шполянського радгоспу, яке було
претворене у Відкрите акціонерне
товариство «Шполянське
буряконасінницьке підприємство» де
працювала до 06 серпня 2000 року.

На підставі довідки відділу
Держземагенства у Шполянському районі
Головного управління Держкомзему у
Черкаській області від 05 листопада 2013
року № 4801/1-20 (а.с. 15), судом було
встановлено, що Державний акт на право
колективної власності на землю ВАТ
«Шполянське буряконасінницьке
підприємство» був виданий 11 липня 2001
року (а.с. 24-26), відповідно до якого в
списках осіб, які набули право на
земельні частки (паї) із земель
колективної власності ВАТ «Шполянське
буряконасінницьке підприємство»
ОСОБА_6 не було включено, відповідно і
сертифікат на право на земельну частку
(пай) ним отримано не було.

В своїй позовній заяві (а.с. 3-4) ОСОБА_6
вказувала на те, що вона зверталась з
заявами до ВАТ «Шполянське
буряконасінницьке підприємство» та в
різні державні установи з проханням
виділити їй земельний пай. В товаристві
пообіцяли включити її в додаткові
списки на отримання земельного паю, але
до цього часу землі вона не отримала.
Державний акт на право колективної
власності було видано в 2001 році, але на
протязі вказаного часу вона
неодноразово зверталася в різні
державні установи.

Згідно п.п. 2, 5, 6 Указу Президента
України від 08 серпня 1995 року «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» право на земельну частку
(пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю. При паюванні
вартість і розміри в умовних
кадастрових гектарах земельних часток
(паїв) всіх членів підприємства,
кооперативу, товариства є рівними.
Видача громадянам сертифікатів на
право на земельну частку (пай) єдиного в
Україні зразка та їх реєстрація
провадяться відповідною районною
державною адміністрацією. У разі
виходу власника земельної частки (паю)
з колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства за його заявою
здійснюється відведення земельної
ділянки в натурі в установленому
порядку і видається державний акт на
право приватної власності на цю
земельну ділянку. Після видачі
громадянинові державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку сертифікат на право на
земельну частку (пай) повертається до
районної державної адміністрації.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що на момент видачі ВАТ
«Шполянське буряконасінницьке
підприємство» Державного акта на право
колективної власності на землю,
позивачка не працювала у товаристві і
відповідно не являлась його членом. Той
факт, що позивачка є акціонером ВАТ
«Шполянське буряконасінницьке
підприємство» не надає їй права на
отримання земельної частки (паю),
поскільки сертифікат акцій не
підтверджує членство особи у
сільськогосподарському товаристві.

Позивачем ні в суді першої інстанції,
ні під час розгляду справи в
апеляційному суді не надано доказів
поважності пропуску строку на
звернення до суду за захистом своїх
порушених прав, які б вказували на
наявність у суду підстав для
поновлення такого строку.

Доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а судом повно та всебічно перевірені
надані сторонами докази, дана їм
належна оцінка у рішенні, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а судове рішення
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Шполянського районного суду
Черкаської області від 06 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до
Шполянської міської ради, Шполянської
районної державної адміністрації,
третя особа - відділ Держземагенства у
Шполянському районі Черкаської
області про продовження терміну на
звернення до суду та визнання права на
земельну частку (пай) - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий :

Судді :