Справа № 755/6204/14-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Виниченко Л.М.,
розглянувши заяву Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу
судового наказу,-

в с т а н
о в и в :

Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва звернулося до
Дніпровського районного суду м. Києва з
заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу
судового наказу.

Вивчивши заяву та наявні матеріали,
вважаю, що в прийнятті заяви необхідно
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України,
судовий наказ може бути видано у разі,
якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Згідно ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя
відмовляє у прийнятті заяви про видачц
судового наказу, якщо із заяви і
поданих документів вбачається спір про
право.

Як вбачається з поданої заяви КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва просить
видати судовий наказ про солідарне
стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2
заборгованості за квартплату та плату
за житлово-комунальні послуги у
розмірі 9 542,37 грн., та судовий збір.

В порядку ст. 540 ЦК України, якщо у
зобов'язанні беруть участь кілька
кредиторів або кілька боржників,
кожний із кредиторів має право
вимагати виконання, а кожний із
боржників повинен виконати обов'язок у
рівній частці, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Відповідно до п. п.9, 13 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про
практику застосування судами заяв у
порядку наказного провадження»
наявність спору про право, яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
та документів, доданих до заяви.

Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права у заявника: документів що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того
мають враховуватися обставини якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише в
позовному провадженні. Якщо заявлено
вимогу про стягнення заборгованості за
надані житлово-комунальні,
телекомунікаційні послуги, послуги
телебачення та радіомовлення, судовий
наказ може бути видано за наявності
відповідних договорів про надання
таких послуг, інших письмових доказів,
що підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має обґрунтувати свої вимоги
та додати документи, що вказують на
правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги. У цьому
випадку може бути видано судовий наказ
про стягнення не лише суми
заборгованості, але й про стягнення
індексу та трьох відсотків річних,
нарахованих на суму заборгованості.
Для їх стягнення суду має бути надано
документи, що чітко підтверджують їх
розрахунок (у тому числі й розрахунок
щомісячних нарахувань), при цьому
визначений розмір не потребує
додаткової оцінки та дослідження у
сукупності з іншими доказами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
реструктуризацію заборгованості з
квартирної плати, плати за
житлово-комунальні послуги, спожиті
газ та електроенергію» для
реструктуризації заборгованості
громадяни укладають з підприємствами -
надавачами житлово-комунальних послуг
договори про щомісячне рівномірне
погашення реструктуризованної
заборгованості та своєчасну сплату
поточних платежів за
житлово-комунальні послуги.

Так 07.06.2013 року між КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва та ОСОБА_1
було укладено договір про
реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги

Строк дії даного договору з 07.06.2013 року
по 07.06.2016 року.

Пунктом 4 договору передбачено, що
громадянин зобов'язаний забезпечити
своєчасне погашення боргу за
житлово-комунальні послуги згідно умов
визначених договором.

Підстави для зміни або розірвання
договору визначені ст. 651 ЦК України.

Таким чином, із заяви КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва про
видачу судового наказу та поданих
разом із заявою документів вбачається
спір про право, оскільки вимоги
заявника неможливо вирішити в
наказному провадженні, так як в межах
заявлених вимог про стягнення
заборгованості за квартплату та плату
за житлово-комунальні послуги
необхідно встановити вину боржників у
неналежному виконанні зобов'язань,
щодо оплати за надані послуги та
визначити обсяг відповідальності
кожного з боржників, враховуючи
правовий статус житла, необхідно
встановити факт невиконання
боржниками договірних зобов'язань, які
виникли на підставі договору
реструктуризації, строк дії якого на
момент звернення з заявою про видачу
судового наказу не сплинув, тому
предметом самостійного доказування є
застосування до боржників санкцій
цивільно-правової відповідальності
пов'язаної з неналежним виконанням
договірних зобов'язань, в тому числі
шляхом розірвання укладеного договору,
а тому захист заявника-стягувача має
здійснюватись шляхом пред'явлення
позову за тими же вимогами у порядку
позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 100, 101, 209-210 ЦПК України,-

у х в а
л и в :

У прийнятті заяви Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу
судового наказу відмовити.

Роз'яснити заявнику про необхідність
звернення до суду в порядку позовного
провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя