Справа № 465/1668/14
Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/5482/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ТРК «Люкс» -
Романишина Т.М.,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства
"Телерадіокомпанія "Люкс" на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 16 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ПАТ "Телерадіокомпанія "Люкс",
Громадська організація "Львівська
група" про захист честі, гідності,
ділової репутації, спростування
неправдивих відомостей та
відшкодування моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що
ганьбить і принижує честь, гідність та
ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію,
поширену у статті журналістів ОСОБА_5
та ОСОБА_6 під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_1», на
сайті zaxid.net" в мережі Інтернет за
адресою ( ІНФОРМАЦІЯ_2), зокрема:

у підзаголовку "ІНФОРМАЦІЯ_3»":

« 10 липня 1995р. ОСОБА_3 затримали за
підозрою у злочині, передбаченому ст.144
ч.3 КК України (рекет) .За версією
слідства,він вимагав спочатку
5тис.доларів, а далі 7 тис. доларів у
такої собі ОСОБА_7. З її чоловіком,
громадянином Польщі, ОСОБА_3 у 1992-1994рр.
провадив спільний "бізнес"- займався
контрабандою спирту."

У підзаголовку "ІНФОРМАЦІЯ_7":

"Знайшли три(!) будинки, що належать
сім"ї нового керівника Департаменту
державної служби боротьби з
економічною злочинністю МВС України."

"У Брюховичах є ще одна нерухомість, яку
пов"язують з ОСОБА_3 на АДРЕСА_1. Цей
будинок зведений просто посеред лісу,
за інформацією нашого джерела, дружина
ОСОБА_3 ОСОБА_9, подарувала їхній
спільній доньці ОСОБА_6 у лютому 2013
року."

У підзаголовку " ІНФОРМАЦІЯ_10":

"Наприклад, судився ОСОБА_3 з
тернопільською газетою "Репортер" у
2006році. Редактор цієї газети ОСОБА_11
звинувачував ОСОБА_3, який тоді
очолював тернопільську міліцію, у
корупції, зловживанні службовим
положенням та відмиванні брудних
грошей."

Визнано недостовірною та такою, що
ганьбить і принижує честь, гідність та
ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію,
поширену у статті "ІНФОРМАЦІЯ_5",
опублікованій ІНФОРМАЦІЯ_11 року на
сайті "Наші гроші.Львів" в мережі
Інтернет за адресою( ІНФОРМАЦІЯ_12),
зокрема:

У підзаголовку "ІНФОРМАЦІЯ_3»":

"10 липня 1995р. ОСОБА_3 затримали за
підозрою у злочині, передбаченому ст.144
ч.3 КК України (рекет) .За версією
слідства, він вимагав спочатку 5
тис.доларів, а далі 7 тис. доларів у
такої собі ОСОБА_7. З її чоловіком,
громадянином Польщі, ОСОБА_3 у 1992-1994рр.
провадив спільний "бізнес"- займався
контрабандою спирту."

У підзаголовку "ІНФОРМАЦІЯ_7":

-"Знайшли три(!) будинки, що належать
сім"ї нового керівника Департаменту
державної служби боротьби з
економічною злочинністю МВС України."

-"У Брюховичах є ще одна нерухомість,
яку пов"язують з ОСОБА_3, на АДРЕСА_2. Цей
будинок зведений просто посеред лісу,
за інформацією нашого джерела, дружина
ОСОБА_3, ОСОБА_9, подарувала їхній
спільній доньці ОСОБА_6 у лютому
2013року."

У підзаголовку "ІНФОРМАЦІЯ_10":

-"Наприклад, судився ОСОБА_3 з
тернопільською газетою "Репортер" у 2006
році. Редактор цієї газети ОСОБА_11
звинувачував ОСОБА_3, який тоді
очолював тернопільську міліцію, у
корупції, зловживанні службовим
положенням та відмиванні брудних
грошей."

Визнати недостовірною та такою, що
ганьбить і принижує честь, гідність та
ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію,
поширену у статті під назвою
"ІНФОРМАЦІЯ_9",опублікованій
ІНФОРМАЦІЯ_11 року на сайті "Lviv 24" в
мережі Інтернет за
адресою(ІНФОРМАЦІЯ_13), зокрема:

-«…про кримінальне минуле, величезні
маєтки та чималий бізнес посадовця ми
розповімо у рубриці ХТО є ХТО?"

-"У Львові залишив свою колишню дружину
ОСОБА_9, на яку записаний майже увесь
бізнес ОСОБА_3 та доньку ОСОБА_6, якій на
18-річчя подарував славнозвісний
готель."

-"Цей будинок у Брюховичах він теж
подарував єдиній доньці."

-"ОСОБА_3 отримав ділянку під
будівництво цього будинку у 2008році у
подарунок від колишнього начальника
ДАІ - ОСОБА_13."

-"Із третьої спроби депутати Львівської
міської ради вирішили передати сусідні
земельні ділянки чотирьом жінкам, які
згодом знову ж таки подарували їх
ОСОБА_3."

Визнати недостовірною та такою, що
ганьбить і принижує честь, гідність та
ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію,
поширену ІНФОРМАЦІЯ_11 р. на сайті ""Lviv 24"
у відеоролику до статті під
назвою"ІНФОРМАЦІЯ_9" в мережі Інтернет
за адресою(ІНФОРМАЦІЯ_13) ), а саме
наступні фрази:

-"…Пані ОСОБА_7 стверджує,що ОСОБА_3
вимагав біля 7000 доларів, для цього її
привозили до нього додому, тримали в
підвалі і погрожували."

-"За версією слідства ОСОБА_3 вимагав
гроші у людей, з якими займався
контрабандою спирту."

-"У Львові залишив колишню дружину
ОСОБА_9, на яку записаний майже весь
бізнес ОСОБА_3 та доньку ОСОБА_6, якій
подарував славнозвісний готель."

-"…Цей будинок у Брюховичах подарував
доньці…"

_" ОСОБА_3 отримав ділянку під
будівництво цього будинку у 2008 році у
подарунок від колишнього начальника
ДАІ - ОСОБА_13."

-"Із третьої спроби депутати Львівської
міської ради вирішили передати сусідні
земельні ділянки чотирьом жінкам, які
згодом знову ж таки подарували їх
ОСОБА_3».

Зобов"язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
10-денний термін з дня набрання рішенням
законної сили опублікувати
спростування на сайті " zaxid.net" в мережі
Інтернет за адресою (ІНФОРМАЦІЯ_2)
наступного змісту:

"Спростування.

ІНФОРМАЦІЯ_14 року, на сайті "zaxid.net" було
опубліковано статтю під заголовком
"ІНФОРМАЦІЯ_1»". Повідомляємо, що
інформація, яка міститься у цій статті,
а саме-

У підзаголовку "ІНФОРМАЦІЯ_3":

-" 10 липня 1995р. ОСОБА_3 затримали за
підозрою у злочині, передбаченому ст.144
ч.3 КК України (рекет). За версією
слідства, він вимагав спочатку 5
тис.доларів, а далі 7 тис. доларів у
такої собі ОСОБА_7. З її чоловіком,
громадянином Польщі, ОСОБА_3 у 1992-1994 рр.
провадив спільний "бізнес"- займався
контрабандою спирту."

У підзаголовку "ІНФОРМАЦІЯ_7":

-"Знайшли три(!) будинки, що належать
сім"ї нового керівника Департаменту
державної служби боротьби з
економічною злочинністю МВС України."

-"У Брюховичах є ще одна нерухомість,
яку пов"язують з ОСОБА_3 на АДРЕСА_2. Цей
будинок зведений просто посеред лісу,
за інформацією нашого джерела, дружина
ОСОБА_3 ОСОБА_9, подарувала їхній
спільній доньці ОСОБА_6 у лютому
2013року."

У підзаголовку "ІНФОРМАЦІЯ_10":

-"Наприклад, судився ОСОБА_3 з
тернопільською газетою "Репортер" у 2006
році. Редактор цієї газети ОСОБА_11
звинувачував ОСОБА_3, який тоді
очолював тернопільську міліцію, у
корупції, зловживанні службовим
положенням та відмиванні брудних
грошей."- є недостовірною та такою, що
принижує честь гідність і ділову
репутацію ОСОБА_3.

Журналісти сайту "Наші гроші. Львів"
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спростовують
інформацію, що була опублікована
ІНФОРМАЦІЯ_14 р. у статті під заголовком
"ІНФОРМАЦІЯ_1».

Заборонено ПАТ"Телерадіокомпанія
"Люкс" розповсюдження (трансляцію)
відеоролику до статті під назвою
"ІНФОРМАЦІЯ_9, що опублікована на
інтернет - сторінці " Lviv 24" в мережі
Інтернет за адресою (ІНФОРМАЦІЯ_2) та
зобов"язати ПАТ"Телерадіокомпанія
"Люкс" опублікувати спростування,
викладеної в ньому недостовірної
інформації у 10-денний термін з дня
набрання рішенням законної сили.

Зобов"язано Громадську організацію
"Львівська група" опублікувати на сайті
"Наші гроші. Львів (ІНФОРМАЦІЯ_12)
спростувати недостовірну інформацію,
викладену у статті під
заголовком"ІНФОРМАЦІЯ_4"у 10-денний
термін з дня набрання рішенням
законної сили .

Зобов"язано ПАТ "Телерадіокомпанія
"Люкс" опублікувати на сайті""Lviv 24" в
мережі Інтернет за адресою
(ІНФОРМАЦІЯ_2) спростувати
недостовірну інформацію, викладену у
статті під назвою"ІНФОРМАЦІЯ_9» у
10-денний термін з дня набрання рішенням
законної сили .

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржило Приватне акціонерне
товариство "Телерадіокомпанія "Люкс",
апелянт вважає, що рішення суду
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Зазначає про те, що
посилаючись в оскаржуваному рішенні на
ч.2 ст. 278 ЦК України, якою встановлено
умови даного способу захисту
порушеного права, суд першої інстанції
не врахував, що цією статтею не
передбачено вилучення матеріалів з
мережі Інтернет, а відтак суд вийшов за
межі своїх повноважень, на свій розсуд
трактував зазначену статтю, розширивши
її межі понад встановлені
законодавцем. Апелянт зазначає про те,
що при ухваленні оскаржуваного рішення
судом порушено вимоги щодо законності
та обґрунтованості рішення, що є
порушенням ст. 212, 213 ЦПК України, ст. 278
ЦК України та постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення у цивільній справі». На думку
апелянта судом першої інстанції
порушено принцип диспозитивності
цивільного судочинства, оскільки суд
зобов»язав ПАТ «Телерадіокомпанія
Люкс» опублікувати спростування,
викладеної у відеоролику інформації,
хоча позивачем така вимога не
заявлялась. Не визначився суд першої
інстанції з належним відповідачем,
яким відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної та юридичної особи»,
є автор відповідного інформаційного
матеріалу та власник веб - сайту.
Залучаючи ПАТ «Телерадіокомпанія
«Люкс» відповідачем ОСОБА_3 не надав
належних доказів, які б підтверджували
існування будь - яких майнових чи
немайнових прав Телерадіокомпанії на
веб - сайти «Lviv 24» та « zaxid net». Зазначене
у рішенні суду, що власником сайту «Lviv
24» є телерадіокомпанія «Люкс» є
припущенням, яке нічим не підтверджене,
а оскільки доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях,
оскаржуване рішення суду є незаконним,
так як ухвалене з порушенням ст. ст. 5,10,
212 ЦПК України. Апелянт вважає, що суд
першої інстанції необґрунтовано
дійшов висновку про те, що інформація, а
саме, « 10 липня 1995 р. ОСОБА_3 затримали за
підозрою у злочині, передбаченому ст. 144
ч.3 КК України (рекет). За версією
слідства,він вимагав спочатку 5тис.
доларів, а далі 7 тис. доларів у такої
собі ОСОБА_7. З її чоловіком,
громадянином Польщі, ОСОБА_3 у 1992-1994 рр.
займався спільним "бізнесом» -
контрабандою спирту» - є недостовірною,
оскільки представник позивача не
заперечував наявності з цього приводу
кримінальної справи і затримання
ОСОБА_3, зазначаючи лише те, що
відповідачі не вказали, що результатом
розслідування є постанова про закриття
кримінальної справи, що свідчить про
те, що позивач визнає достовірність
зазначеної інформації. Таке твердження
позивача не відповідає дійсності,
оскільки інформація про закриття
кримінальної справи була зазначена
відповідачами далі по тексту, про що
суд не зазначив в оскаржуваному
рішенні. Крім цього, незважаючи на те,
що позивач підтвердив інформацію про
те, що судився з тернопільською
газетою «Репортер» у 2006 році, суд
першої інстанції в оскаржуваному
рішенні вважає цю інформацію
недостовірною. З наведених підстав
просить оскаржуване рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника ТРК «Люкс»
Романишина Т.М. на підтримання доводів
апеляційної скарги, заперечення
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо
задоволення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що така не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Конституція України визначає честь і
гідність людини найвищою соціальною
цінністю, а також право кожного на
повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28).
Закріплення за державою обов»язку
забезпечення прав і свобод людини дає
можливість, у випадку порушення
останніх, звернутися до суду з метою їх
захисту та відновлення.

Згідно зі ст. 32 Конституції України
кожному гарантується судовий захист
права спростовувати недостовірну
інформацію про себе та членів своєї
сім»ї та право вимагати вилучення
будь-якої інформації, а також право на
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

Виходячи із змісту ст.270 ЦК України, ст.
32 Конституції України, ст. 10 Конвенції
про захист прав людини і основних
свобод, фізична особа має право, серед
інших видів особистих немайнових
прав,право на недоторканість
особистого і сімейного життя, на повагу
до гідності і честі, на захист ділової
репутації.

Як вбачається зі ст. ст. 297, 299 ЦК України
кожен має право на повагу до його
гідності та честі. Гідність та честь
фізичної особи є недоторканними.
Фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі. Фізична особа має право на
недоторканність своєї ділової
репутації. Фізична особа може
звернутися до суду з позовом про захист
своєї ділової репутації.

Фізична особа має право на збереження у
таємниці обставин свого особистого
життя, які можуть бути розголошені лише
за умови,що вони містять ознаки
правопорушення,що підтверджено
рішенням суду,а також за згодою
особи(ст.301 ЦК України).

Статтею 302 ЦК України передбачено, що
збирання, зберігання, використання і
поширення інформації про особисте
життя фізичної особи без її згоди не
допускається, крім випадків,
визначених законом і лише в інтересах
національної безпеки,економічного
добробуту та прав людини.Вказане
вбачається також із ст.23 Закону України
«Про інформацію».

Відповідно до ст. 277 ЦК України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) фізична особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї або членів
її сім»ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію.

Разом з цим, за змістом зазначених норм,
кожному гарантується право на свободу
висловлення поглядів,у тому числі,
право поширювати інформацію без
втручання органів державної влади, за
умови, що вони діють добросовісно і
надають правильну і достовірну
інформацію, не завдаючи при цьому шкоди
репутації окремих осіб і не порушуючи
їх прав.

Як вбачається з матеріалів справи,
журналістами сайту «Наші гроші» ОСОБА_5
та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_14 р. на сайті» zaxid
net» в мережі Інтернет за адресою
(ІНФОРМАЦІЯ_2) було опубліковано статтю
під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1». ІНФОРМАЦІЯ_11
р. журналісти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 текст
цієї ж інформації під заголовком
«ІНФОРМАЦІЯ_5» опублікували на сайті
«Наші гроші. Львів» в мережі Інтернет
за адресою( ІНФОРМАЦІЯ_12).

Вказані статті складаються з частин з
підзаголовками: «ІНФОРМАЦІЯ_3»,
«ІНФОРМАЦІЯ_6», «ІНФОРМАЦІЯ_7»,
«ІНФОРМАЦІЯ_8».

Текст цієї інформації повторно був
оприлюднений у відеоролику під назвою
«Антибіотик у пагонах», який
розміщений разом із статтею під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_9», опублікованою на сайті
«Львів 24».

Судом встановлено, що у частині
публікації під заголовком
«ІНФОРМАЦІЯ_3», відповідачі умисно
замовчували про результат
розслідування, достовірно знаючи, що
постановою слідчого в особливо
важливих справах прокуратури
Львівської області ОСОБА_14 від 30.12.1995р.
відносно ОСОБА_3 кримінальну справу
закрито на підставі п.2 ст.6 КПК України,
а саме, у зв»язку з відсутністю в його
діях складу злочинів, передбачених ст.
144 ч.3,70,80 КК України та скасовано міру
запобіжного заходу у вигляді підписки
про невиїзд. Крім цього, Генеральною
прокуратурою України була порушена
кримінальна справа за фактом
зловживань службовим становищем
посадовими особами відділу
внутрішньої безпеки УМВСУ у Львівській
області.

Суд першої інстанції вірно не взяв до
уваги посилання відповідачів на те, що
частина інформації, яка викладена у
вказаних статтях, зокрема, обставини
кримінальної справи і затримання
позивача за підозрою у скоєнні злочину,
зайняття контрабандою спирту
ґрунтується на публікаціях у газеті
«Високий замок» від ІНФОРМАЦІЯ_15 р.
«ІНФОРМАЦІЯ_16» (лист ОСОБА_16, старшого
брата позивача) та ІНФОРМАЦІЯ_17 р. під
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_18», оскільки, в
опублікованих відомостях з цього
приводу відсутні посилання на таке
джерело отримання інформації,
натомість є вказівка про підготовку
даного матеріалу ОСОБА_5 та ОСОБА_6
"ІНФОРМАЦІЯ_19" спеціально для "Захід.
нет".

На зібраних та досліджених судом
доказах грунтується висновок суду про
те, що оприлюднивши інформацію про
наявність кримінальної справи і
затримання ОСОБА_3 за підозрою у
вчиненні злочину у 1995р., відповідачі не
вказали, що результатом розслідування
стала постанова про закриття
кримінальної справи на підставі п.2 ст.6
КПК України, за відсутністю в його діях
складу злочину, а відтак подали неповну
та перекручену інформацію, що вказує на
її недостовірність.

Безпідставними є доводи апелянта про
те, що суд першої інстанції в
оскаржуваному рішенні не зазначив про
те, що відповідачами далі по тексту
вказано про закриття кримінальної
справи відносно ОСОБА_3, оскільки, з
тексту статей «ІНФОРМАЦІЯ_1» та
«ІНФОРМАЦІЯ_5» вбачається, що відносно
позивача закрита кримінальна справа по
факту викрадення жінки-підприємця.

Вірним є переконання суду першої
інстанції, що не зважаючи на те, що межа
допустимої критики щодо публічної
особи є значно ширшою, ніж окремої
пересічної особи, публічна особа також
має право на спростування негативної
інформації, оскільки, поширення
інформації про те, що позивач перебував
п'ять місяців у СІЗО по сумнівному
обвинуваченню за своїм змістом
виходить за межі будь-якої допустимої
критики, при цьому, зазначені
висловлювання не є критикою взагалі, а
ця інформація поширена у 2014 році,
приймаючи до уваги закриття
кримінальної справи за реабілітуючими
підставами ще у 1995 році, ганьбить
позивача, принижує його честь, гідність
та ділову репутацію.

Враховуючи вищенаведене суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що поширена інформація щодо вчинення
позивачем злочину є неповною,
перекрученою, а отже, недостовірною.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про
державну підтримку засобів масової
інформації», журналіст звільняється
від відповідальності за поширення
інформації, що не відповідає дійсності,
якщо суд встановить, що журналіст діяв
добросовісно та здійснював її
перевірку. Відповідно до позиції
Європейського суду з прав людини, хоча
помилкові твердження є невідворотними
під час вільного обговорення, водночас
має бути наявною достатня фактична
основа для такого судження, оскільки
навіть оціночне судження без будь-якої
фактичної основи може бути надмірним.

Незважаючи на те, що позивач є
посадовою особою і має бути готовим до
оціночних суджень, критичної оцінки
певних фактів і недоліків, що мають
місце в діяльності посадової чи
службової особи, однак відомості,
висловлювання відповідачів не є
такими, вони принижують його честь,
гідність та ділову репутацію, та як
встановлено судом не відповідають
дійсності. Викладена інформація про
ОСОБА_3 не є оціночними судженнями, а
містить фактичні дані.

Зазначена інформація про позивача про
вчинення ним кримінального злочину,
порушення ним норм чинного
законодавства, порушення принципів
моралі, загальновизнаних правил
співжиття, є негативною, що порушує
його право на повагу до гідності, честі
та ділової репутації. Розміщення цієї
інформації в Інтернеті для публічного
ознайомлення, вчинено умисно та з метою
негативного впливу на громадську думку
щодо поведінки позивача, його ділових
та моральних якостей.

Суд також прийшов до вірного висновку
про те, що поширена відповідачами
інформація у підзаголовку
«ІНФОРМАЦІЯ_7» є недостовірною, такою,
що ганьбить і принижує честь, гідність
і ділову репутацію ОСОБА_3 та
підлягає спростуванню, оскільки
відповідачами не надано суду доказів
на підтвердження достовірності
вказаної інформації.

Крім того, відповідачі достовірно
знаючи про наявність рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 05.05.2006р., залишеного без змін
ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 29.06.06р., яким
інформація у Тернопільській газеті
«Репортер» від ІНФОРМАЦІЯ_20 р. НОМЕР_1
визнана такою,що не відповідає
дійсності,є неправдивою
(недостовірною) і такою,що порочить
честь, гідність та ділову репутацію
ОСОБА_3, замовчували суть цих рішень,
подаючи неповну, а отже недостовірну
інформацію.

Судом першої інстанції встановлено, що
у статті «ІНФОРМАЦІЯ_9», яка
опублікованаІНФОРМАЦІЯ_11 р. на сайті
"Lviv 24" в мережі Інтернет за адресою
(ІНФОРМАЦІЯ_2) викладено інформацію,яка
не відповідає дійсності, з огляду на те,
що відповідачами не надано суду жодних
доказів на підтвердження
достовірності вказаної інформації, а
відтак дана інформація правильно
визнана судом недостовірною та такою,
що підлягає спростуванню.

Суд прийшов до висновку про
недостовірність інформації щодо
ОСОБА_3, яка принижує його честь,
гідність та ділову репутацію,
поширеної ІНФОРМАЦІЯ_11 р. на сайті ""Lviv
24" у відеоролику до статті під
назвою"ІНФОРМАЦІЯ_9»" в мережі Інтернет
за адресою((ІНФОРМАЦІЯ_2) з врахуванням
того, що відповідачами не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження зазначеної інформації,
зважаючи на наявність постанови про
закриття кримінальної справи відносно
позивача за відсутністю в його діях
складу злочину,яка винесена ще 30.12.1995р.,
та з огляду на ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основних свобод,
відповідно до якої висвітлення
питання загального інтересу надається
журналістам із застереженням, що вони
повинні діяти добросовісно й
забезпечити точність та надійність
інформації.

Колегія суддів, аналізуючи зміст
зазначеної вище інформації, приходить
до висновку, що зазначену інформацію
слід віднести до відомостей, що
ганьблять особу, і це принижує честь,
гідність і ділову репутацію ОСОБА_3, як
громадянина, так і посадову особу в
громадській думці, думці окремих
громадян з точки зору додержання
позивачем законів, загальновизнаних
правил співжиття та принципів людської
моралі.

З огляду на вказане, суд приходить до
висновку, що інформація,яка міститься у
зазначених вище статтях та відеоролику
є недостовірною, формує помилкове
враження у необмеженого кола осіб, що
позивач не дотримується законів
,загальновизнаних принципів людської
моралі, що принижує його честь,
гідність та ділову репутацію,
дискредитує його в очах суспільства, а
тому вказана інформація підлягає
спростуванню.

Відповідно до ст.278 ЦК України якщо
особисте не майнове право фізичної
особи порушене в номері
газети,книзі,кінофільмі,теле-,радіопер
едачі,тощо які випущені у світ, суд може
заборонити (припинити) їх
розповсюдження до усунення цього
порушення,а якщо усунення порушення
неможливе- вилучити тираж
газети,книги,тощо,з метою його
знищення.

У зв»язку з цим колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції підставно
задовольнив позовні вимоги про
заборону ПАТ «ТРК Люкс» розповсюдження
(трансляцію) відеоролику, який містить
недостовірну та таку, що ганьбить,
принижує честь, гідність та ділову
репутацію позивача, а доводи апелянта
про вихід суду за межі своїх
повноважень, про порушення судом
принципу диспозитивності, є
неогрунтованими.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції вірно керувався
роз»ясненнями постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.09р. «Про
судову практику у справах про захист
гідності, честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи».

Доводи апелянта про те, що залучаючи
відповідачем ПАТ «Телерадіокомпанія
«Люкс» ОСОБА_3 не надав належних
доказів, які б підтверджували
існування будь - яких майнових чи
немайнових прав Телерадіокомпанії на
веб - сайти «Lviv-24» та «Zahid.net», а
зазначене у рішенні суду, що власником
сайту «Lviv- 24» є телерадіокомпанія
«Люкс» є припущенням, яке нічим не
підтверджене, не спростовують
правильних висновків суду першої
інстанції, що відповідачем у справі є
саме телерадіокомпанія «Люкс»,
оскільки представник
телерадіокомпанії не заперечував
цього, а повідомив, що йому невідомо,
хто є власником цього сайту, і всупереч
вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не
надав належних та допустимих доказів
на спростування такого висновку суду
першої інстанції та підтвердження
доводів апеляційної скарги про
власника сайту.

Слід зазначити і те, що відповідачі
ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є авторами цієї
інформації, незважаючи на неодноразові
виклики до суду апеляційної інстанції
не з»явилися, рішення суду першої
інстанції не оскаржували, погодилися з
рішенням суду першої інстанції про
недостовірність поширеної ними
інформації.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними і не спростовують
правильних висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Телерадіокомпанія "Люкс" - відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 16 червня 2014 року -залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.