22-ц/772/3238/2014Головуючий в суді першої
інстанції Вохмінова О. С.Категорія
50Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 28
серпня 2014 року в цивільній справі за
позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів, -

встановила:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, посилаючись на те, що вона є
інвалідом третьої групи, отримує
пенсію за віком в сумі 1050 грн., інших
доходів у неї не має. Позивач 1944 року
народження, хворіє, змушена щомісяця
витрачати майже усю пенсію на
лікування. Син ОСОБА_2, який працює
керівником західного автовокзалу і
отримує чималу заробітну плату,
відмовляється добровільно матеріально
допомагати позивачу. Неповнолітніх
дітей відповідач не має.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
позов визнав частково в розмірі ?
частки від доходу.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 серпня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, працює
начальником Західного автовокзалу м.
Вінниці ВОПАС 10599 на утримання матері
ОСОБА_3 аліменти в розмірі ? частки всіх
видів заробітку (доходу) відповідача
щомісячно, починаючи з 22.07.2014 року і
довічно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду та
відмови ОСОБА_3 у задоволенні її позову
в повному обсязі у зв'язку з неповним
встановленням судом обставин, які
мають значення для справи.

При цьому вказується на те, що вказане
рішення суду безпосередньо порушує
права ОСОБА_2. Суд у своєму рішенні не
обґрунтував та не вказав, якими саме
доказами підтверджується потреба
відповідача в матеріальній допомозі.
Позивач та відповідач під час розгляду
справи приховали суттєву обставину, що
відповідно до рішення апеляційного
суду Вінницької області від 10 жовтня 2013
року з відповідача стягуються аліменти
на утримання апелянта в розмірі 1500 грн.
щомісячно по 28 лютого 2018 року. Через
несплату заборгованості в
Замостянському ДВС Вінницького МУЮ
досі не закрито провадження про
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_5 аліментів на утримання сина
ОСОБА_2 до його повноліття. В позовні
заяві ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів, яка подана після
оскаржуваного рішення, зазначено, що на
утриманні позивача знаходиться
непрацездатна дружина ОСОБА_6, яка є
інвалідом ІІІ групи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
головуючого судді, пояснення осіб, які
беруть участь у справі та з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно з ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачка є людиною похилого віку,
інвалідом третьої групи загального
захворювання, перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Вінниці і отримує пенсію в розмірі 1050
грн., хворіє, у зв'язку з чим потребує
лікування і потребує матеріальної
допомоги.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що міський суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин.

Відповідно до ст. 202 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Оскільки обов'язок батьків утримувати
дитину не залежить від їхнього
матеріального стану, то і обов'язок
сина, дочки щодо матері, батька не
пов'язується з цією обставиною.
Присуджуючи аліменти, суд лише
визначає їх розмір відповідно до вимог
ст. 205 СК України.

Визначаючи розмір аліментів, міський
суд врахував ту обставину, що
відповідач, якій відповідно до
диспозитивності цивільного
судочинства може вільно
розпоряджається своїми матеріальними
та процесуальними правами, визнав
позов частково в розмірі ? частки від
заробітку (доходу).

Крім того, заперечуючи проти доводів
апеляційної скарги позивач пояснив
суду апеляційної інстанції про те, що
частково визнаючи позовні вимоги
ОСОБА_3 він був обізнаний про аліментні
зобов'язання перед іншими утриманцями,
проте, враховуючи свій матеріальний
стан, вважав та вважає, що спроможний
сплачувати аліменти на утримання
матері саме в такому розмірі.

З урахуванням наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги, які є припущенням того, що
оскаржуване рішення може стати
підставою можливого зменшення розміру
аліментів на утримання апелянта, не є
істотними і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.
304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Стадник І.М.

(підпис)
Голота Л.О.

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.