АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2108/2014
інстанції - Кричина А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко М.М.,
Рубан С.М.

при секретарі Онищенко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на заочне рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013 року в справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, в інтересах
якого діє ОСОБА_5, треті особи: Служба у
справах дітей Оболонської районної в м.
Києві державної адміністрації,
Оболонський районний відділ головного
управління державної міграційної
служби України в м. Києві про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення позивачів, їх представника,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися до суду з позовом
до відповідача, в інтересах якого діє
ОСОБА_5 про позбавлення права
користування житловим приміщенням та
просили позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
права користування квартирою АДРЕСА_1.
Свої вимоги обґрунтовували тим, що
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 які є позивачами
по справі, належить на праві спільної
сумісної власності зазначена квартира
в рівних долях. У зв'язку з реєстрацією
шлюбу позивача ОСОБА_3 з ОСОБА_5 в 2008
році на даній житловій площі був
зареєстрований їх син ОСОБА_4 У 2012 році
шлюб між ними був розірваний та ОСОБА_5
з неповнолітнім ОСОБА_4 у добровільному
порядку залишили спірну квартиру і по
теперішній час проживають в АДРЕСА_2.
Зазначене підтверджується довідкою
дитячого закладу №114 м. Бровари від
02.09.2013 року, згідно якої ОСОБА_4 з квітня
2012 року відвідує цей заклад за адресою
постійного проживання та реєстрацією
його матері. Формальна реєстрація
відповідача ОСОБА_4 позбавляє
позивачів права в повній мірі
користуватися своїм житлом на свій
розсуд. Враховуючи, що ОСОБА_5 з дитиною,
в інтересах якої вона діє, не проживає у
квартирі без поважних причин більше
року, вважають що їх позов підлягає
задоволенню. Крім того зазначили, що
вони вимушені сплачувати додаткові
витрати за комунальні послуги
відповідно до числа зареєстрованих
осіб в даній квартирі.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013 року в задоволені позовних вимог -
відмовлено.

Не погодившись з таким та рішенням
суду, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, подали
апеляційну скаргу, в якій просили його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначили, що суд
при розгляді цієї справи допустив
неповноту судового розгляду, неналежно
з'ясував обставини справи, предмет
спору, що привело до помилкового
рішення по суті позову. Посилалися на
те, що суд розглянув справу заочним
шляхом у відсутності відповідачки по
справі, хоча її участь, в розгляді цієї
справи була обов'язковою. Крім того, суд
не зважив на те, що відповідачка ОСОБА_5
разом з сином з квітня 2012 року проживає
в м. Бровари, де син (наш внук) відвідує
дошкільний заклад. Вказували, що суд
застосував свої надумані доводи, які не
передбачені законом. В даному випадку
необхідно було застосувати правила ст.
405 ЦК України, яка наголошує, що «член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом». Проте,
суд не врахував того, що ніяких
домовленостей з позивачами, як
власниками житла, з приводу збереження
факту реєстрації дитини відповідачки
за їхньою адресою не було і не може
бути. Навпаки, після розірвання шлюбу
відповідачка ОСОБА_5 у добровільному
порядку разом з дитиною переїхала за
місцем її реєстрації в м. Бровари, де і
мешкає на разі разом з дитиною, яка
відвідує дошкільний заклад. Також
вказували на те, що за наявності
формальної реєстрації дитини, позивачі
вимушені сплачувати додаткові кошти за
комунальні послуги відповідно до
кількості зареєстрованих осіб в
квартирі.

В судовому засіданні апеляційного суду
позивачі та їх адвокат доводи скарги
підтримали.

Законний представник відповідача до
суду не з`явилась, про день і час
розгляду справи повідомлена.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до частини першої статті 11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При
цьому відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі його
відсутності без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Відповідно до ст. З Конвенції про права
дитини, яка ратифікована постановою
Верховної Ради № 789-Х11 від 27.02.1991 року в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, квартира АДРЕСА_1
була приватизована на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_1 та членами
її сім'ї: ОСОБА_2, ОСОБА_3 у рівних долях,
про що 22.12.1998 році Державним
комунальним управлінням житлового
господарства Мінського району міста
Києва їм було видано свідоцтво про
право власності на житло (а.с. 6).

Згідно довідки форми № 3 у вказаній
квартирі зареєстровані співвласники
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, а з 17.01.2008 року
зареєстрований онук ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно свідоцтва про
народження є сином позивача ОСОБА_3 та
відповідачки ОСОБА_5 ( а.с. 7,8).

Згідно довідки № 114 від 02.09.2013 року
дошкільного навчального закладу
«Калинка» Броварської міської ради
Київської області син ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
зарахований до списку дітей з квітня 2012
року та відвідує старшу групу ( а.с.11).

Як встановлено судом, малолітній
ОСОБА_4 був зареєстрований за спірною
адресою, як член сім'ї власника ОСОБА_3,
за взаємною згодою батьків, на законних
підставах.

Після розірвання шлюбу позивачем
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, остання з їх
малолітнім сином виїхала зі спірної
квартири у квітні 2012 року. Разом з тим,
при цьому батьками не вирішувалось
питання про місце проживання дитини,
оскільки в них склались конфліктні
стосунки, в судовому порядку місце
проживання дитини не визначалось, а
малолітній ОСОБА_4 не досяг
чотирнадцятирічного віку для того, щоб
самостійно визначити своє місце
проживання.

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що малолітній син позивача ОСОБА_3
і на теперішній час є членом його сім'ї
та його не проживання у спірній
квартирі пов'язане з поважною причиною,
якою є неможливість вирішення цього
питання самостійно в силу свого віку.
Крім того, судом не встановлено, що
реєстрація відповідача у спірній
квартирі порушує права позивачів як
власників, щодо можливості
розпоряджатись власністю на свій
розсуд.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд розглянув справу заочним шляхом у
відсутності відповідачки по справі,
хоча її участь, в розгляді цієї справи
була обов'язковою, колегія суддів не
приймає, оскільки участь в судовому
засідання відповідача є його правом, а
не обов'язком. Крім того, чинним ЦПК
України не передбачено обов'язкової
участі відповідача при розгляді
цивільних справ.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що при розгляді даного спору суду
необхідно було застосувати правила ст.
405 ЦК України , колегія суддів не
приймає, тому, що вказаною нормою
передбачено, що лише в разі не
проживання без поважних причин, член
сім`ї власника втрачає право на житло.
Суд правильно встановив, що позивачі не
довели, що неповнолітній відповідач не
проживає в спірній квартирі без
поважних причин .

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що за наявності формальної реєстрації
дитини позивачі вимушені сплачувати
додаткові кошти за комунальні послуги
відповідно до кількості
зареєстрованих осіб в квартирі не
заслуговують на увагу, так як обов'язок
утримувати спірне житло де
зареєстрована дитина повинні нести
батьки дитини, оскільки вони мають
рівні права та обов'язки щодо дитини та
зобов`язані забезпечувати належні
умови для її проживання.

Інші доводи викладені в апеляційній
скарзі не спростовують висновків
районного суду.

Рішення постановлено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для задоволення
апеляційної скарги та його скасування
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 26 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: