Номер провадження № 22-ц/785/2873/14
Головуючий у першій інстанції Бальжик
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Вадовської Л.М.,

суддів -
Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі -
Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 24 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 20
березня 2013 року до суду з вищеназваним
позовом, вказала, що з відповідачем у
справі ОСОБА_4 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1999
року, який рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 17 жовтня 2012 року розірвано. За час
шлюбу придбано автомобіль марки «Ваз»
217030-114-01, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011
року випуску, який зареєстровано на
ім'я ОСОБА_4 Посилаючись на
недосягнення домовленості щодо поділу
майна подружжя, позивач після
уточнення позовних вимог просила в
порядку поділу майна подружжя стягнути
з неї на користь ОСОБА_4 грошову
компенсацію вартості ? частки
автомобіля марки «Ваз» 217030-114-01,
реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 32 810,0
грн., що внесена на депозитний рахунок,
припинити право власності ОСОБА_4 на ?
частку транспортного засобу, визнати
за нею право власності на автомобіль,
зобов'язати відповідача передати
автомобіль та ключі від нього (а.с.2-3,
75-76, 99, 161).

Відповідач ОСОБА_4 позов не
визнав.

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 24 грудня 2013 року позов
задоволено (а.с.177-179).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Неправильність рішення суду
апелянт мотивував порушенням норм
матеріального та процесуального
права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, заслухавши пояснення,
дослідивши докази, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності (ст.60 СК України).

Дружина та чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК
України).

У разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Неподільні речі присуджуються
одному з подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду (ч.ч.2,5 ст.71 СК
України).

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
зареєстрували шлюб 18 вересня 1999 року,
який рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 17 жовтня 2012 року розірвано (а.с.11-12).

Транспортний засіб марки
«Ваз»-217030-114-01, реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2011 року випуску, зареєстровано
на ім'я ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно висновку № 126 від 22 серпня
2013 року автотоварознавчого
дослідження, складеного ФОП ОСОБА_5,
ринкова вартість автомобіля
«Ваз»-217030-114-01, реєстраційний номер
НОМЕР_1, на дату оцінки визначена рівною
65 620,00 грн. (а.с.77-79).

На підставі ухвали Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 15 жовтня 2013 року на депозитний
рахунок Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Одеській області ОСОБА_3 6
листопада 2013 року внесено грошові
кошти в сумі 32 810,00 грн. в рахунок
вартості ? частки автомобіля
«Ваз»-217030-114-01, реєстраційний номер
НОМЕР_1 (а.с.100, 121).

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що автомобіль
марки «Ваз»-217030-114-01, реєстраційний
номер НОМЕР_1, набуто за час шлюбу
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, тому з огляду на
презумпцію виникнення права спільної
сумісної власності на набуте за час
шлюбу майно та недоведеність придбання
транспортного засобу за особисті кошти
ОСОБА_4, дійшов обґрунтованого висновку
про те, що автомобіль є спільною
сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3, де
частки кожного з колишнього подружжя є
рівними. Зважаючи на відсутність
взаємної згоди щодо поділу майна,
виходячи з неподільності
транспортного засобу як речі,
неможливості спільного володіння,
користування та розпорядження цим
рухомим майном через розірвання шлюбу
та погіршення стосунків, недоведеності
істотності шкоди інтересам
співвласника при припиненні права на
частку в спільному майні, суд
обгрунтовано в порядку поділу майна
подружжя припинив право ОСОБА_4 на ?
частку в праві спільної власності на
рухоме майно з присудженням йому
грошової компенсації вартості частки з
внесених на депозитний рахунок
грошових коштів та визнанням за ОСОБА_3
права власності на автомобіль в цілому.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

У сенсі положень статті 60 СК
України набуття майна за час шлюбу
створює презумпцію виникнення права
спільної сумісної власності, що
означає, що ні дружина, ні чоловік не
зобов'язані доводити наявність права
спільної сумісної власності на майно,
набуте у шлюбі, оскільки майно
вважається таким, що належить подружжю.
Реєстрація прав на придбане під час
шлюбу майно лише на ім'я одного з
подружжя не спростовує презумпції
належності його до спільної сумісної
власності подружжя. Щодо придбання
майна у шлюбі, але за особисті кошти, то
ці обставини підлягають доведенню
заінтересованою особою і лише у разі
доведеності таких обставин презумпція
права спільної сумісної власності на
майно підлягатиме спростованню.

Факт придбання транспортного
засобу за час шлюбу є доведеним
перебуванням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у
зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 17
жовтня 2012 року, випуском автомобіля,
що мав місце у 2011 році, державної
реєстрацією автомобіля на ім'я ОСОБА_4 5
серпня 2011 року.

Щодо належності автомобіля на
праві особистої приватної власності чи
дружини, чи чоловіка, то належних та
допустимих доказів виникнення такого
права не надано, підстав для
застосування положень статті 57 СК
України не встановлено.

Позика грошових коштів - це
договірні зобов'язання, правовідносини
позики грошових коштів врегульовані
відповідними нормами ЦК України,
зокрема, статтями 1046-1053 ЦК України, та
іншими нормами цього Кодексу, що
визначають загальні положення про
зобов'язання, загальні положення про
договір тощо. Правовідносини позики
грошових коштів не є перешкодою для
реалізації права подружжя на поділ
набутого за час шлюбу майна, належність
якого подружжю на праві спільної
сумісної власності законодавчо
презюмується. Доведеність укладення
одним із подружжя договору позики
грошових коштів в інтересах сім'ї з
відома та згоди другого подружжя може
лише стати підставою для покладення
обов'язку по поверненню позики на обох
із подружжя, а не для відмови в
задоволенні вимог про поділ майна
подружжя. Обставини позики грошових
коштів правовій оцінці в даній справі
не підлягають, оскільки не є предметом
розгляду справи про поділ майна
подружжя. Питання щодо позики грошових
коштів підлягають вирішенню в іншій
справі.

Посилання апелянта на те, що між
ним та ОСОБА_3 мала місце домовленість
щодо поділу майна подружжя, не є
підставою для відмови в позові щодо
поділу транспортного засобу, право на
який підлягає державний реєстрації,
так як ця домовленість письмовим
договором про поділ майна не оформлена.

Визначена автотоварознавчим
дослідженням ринкова вартість
спірного автомобіля в сумі 65 620,00 грн.
апелянтом не спростована, грошові
кошти в сумі 32 810,00 грн. знаходяться на
депозитному рахунку, вимоги частини 5
статті 71 СК України дотримано.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив обставини, що
мають значення для справи, його
висновки відповідають таким,
визначився зі спірними
правовідносинами та нормами
матеріального права, що такі регулюють.
Рішення ухвалено з дотриманням норм
процесуального права.

Правові підстави для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в позові відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 24 грудня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ майна подружжя -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
Л.М.Вадовська

Судді
Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков