АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/258/14
інстанції - Савченко В.Ю.
Справа: № 2033/4271/12
Доповідач - Ізмайлова Г.Н.
Категорія: договірна
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Ізмайлової Г.Н.

суддів -
Коростійової В.І., Пшенічної Л.В.

за участі секретаря -
Остапович Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1
і ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського
районного суду м.Харкова від 28 жовтня
2013 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Фідокомбанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в інтересах
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
служба у справах дітей Фрунзенського
районного управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Головне управління Державної
міграційної служби України у
Харківській області в особі
Фрунзенського районного відділу
м.Харкова та приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення та
зустрічним позовом ОСОБА_2, які діють в
інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
Публічного акціонерного товариства
«Фідокомбанк», треті особи: ОСОБА_5,
служба у справах дітей Фрунзенського
районного управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Головне управління Державної
міграційної служби України у
Харківській області в особі
Фрунзенського районного відділу
м.Харкова та приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про визнання факту
проживання однією сім`єю та визнання
недійсним договору наступної іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 р. Відкрите акціонерне
товариство «Ерсте Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Фідокомбанк»
(далі ПАТ «Фідокомбанк») звернулося до
суду зі вказаним позовом.

Позивач зазначив, що 14 березня 2008 р.
Відкритим акціонерним товариством
«Ерсте Банк», (правонаступником якого
було ПАТ «Ерсте Банк») з ОСОБА_5,
громадянином В`єтнаму, укладено
кредитний договір, за яким йому надано
кредитні кошти у розмірі 72000,00 доларів
США строком до 13 березня 2015 р. під 13,5 %
річних. Сплата заборгованості за
кредитом і процентів за користування
кредитом за умовами договору
проводилась щомісячними платежами за
узгодженим графіком, який є невід`ємною
частиною кредитного договору.

В порушення умов кредитного договору
ОСОБА_5 з жовтня 2009 р. припинив сплату
кредиту, а з квітня 2011 р. - процентів за
його користування, в зв`язку з чим
станом на 14 травня 2012 р. має
заборгованість у розмірі 78283,20 доларів
США, що за курсом НБУ становить 62548,76
грн.

Виходячи з того, що в забезпечення
виконання кредитного договору 14
березня 2008 р. з ОСОБА_1, громадянином
В`єтнаму, укладено договір наступної
іпотеки, просив звернути стягнення у
розмірі вказаної заборгованості на
предмет іпотеки, яким є належна ОСОБА_1
квартира АДРЕСА_1, виселити із квартири
ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження і
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
які на день укладення договору
наступної іпотеки, крім ОСОБА_2, у
квартирі зареєстровані не були.

Відповідачка ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах і інтересах неповнолітніх
дітей проти позову заперечувала. В
зустрічні позовній заяві просила
встановити факт спільного проживання з
ОСОБА_1 як чоловіка і жінки однією
сім'єю без шлюбу з 1999 р. та визнати
недійсним договір наступної іпотеки,
посилаючись на те, що вона згоди на
укладення договору іпотеки не давала.
Також, як на підставу недійсності
договору, посилалась на порушення
житлових прав неповнолітніх дітей -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження і
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
щодо яких було надано неправильні дані
про проживання з батьком ОСОБА_1 у
квартирі АДРЕСА_2, в той час як діти з 2006
р. проживали разом з нею у спірній
квартирі і були внесені до посвідку на
її постійне місце проживання у
вказаній квартирі, договір іпотеки
відносно якої укладено без відома та
згоди органу опіки і піклування.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову ПАТ
«Фідокомбанк» заперечував, його
представник ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_1
українську мову не розуміє, договір
наступної іпотеки не читав і що
підписував, йому не відомо. Крім того,
порушено законодавство щодо захисту
прав дітей на проживання у спірній
квартирі, на укладення договору
іпотеки відносно якої не отримано
згоди органу опіки та піклування.

Справу розглянуто без участі інших
осіб. В своїй заяві служба у справах
дітей Фрунзенського районного
управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради
просила ухвалити рішення з урахуванням
житлових прав дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 28 жовтня 2013 р. позовні
вимоги ПАТ «Фідокомбанк» задоволено
частково.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_5 за кредитним договором у
розмірі 625482,76 грн. звернено стягнення
на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 на
підставі договору наступної іпотеки
від 14 березня 2008 р. шляхом продажу
квартири на прилюдних торгах.

ОСОБА_2, яка діє в свої інтересах і в
інтересах неповнолітніх дітей, в
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Цим же рішенням з ОСОБА_1 стягнено на
користь ПАТ «Фідокомбанк» судові
витрати.

В іншій частині позовних вимог ПАТ
«Фідокомбанк» відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
яка діє в свої інтересах і інтересах
дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просять рішення
скасувити і ухвалити нове рішення, яким
ПАТ «Фідокомбанк» в задоволенні позову
відмовити і задовольнити вимоги
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного:

Судом установлено, що в забезпечення
виконання зобов`язання ОСОБА_5, за
кредитним договором, укладеним 14
березня 2008 р. №014/3531/9/11375/3 з ВАТ «Ерсте
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«Фідокомбанк» про надання йому кредиту
у розмірі 72000,00 доларів США, з ОСОБА_1,
громадянином В`єтнаму укладено договір
наступної іпотеки. Предметом іпотеки
за вказаним договором, посвідченим
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 14
березня 2008 р. є належна ОСОБА_1
трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 18 липня 2013 р. у справі за
позовом ПАТ «Фідокомбанк» до ОСОБА_5,
ТОВ «Вінамекс», ОСОБА_8 визнано
заборгованість ОСОБА_5 за цим же
договором від 14 березня 2008 р.
№014/3531/9/11375/3 у розмірі 625482,76 грн. і на її
погашення звернено стягнення на
належну боржнику квартиру АДРЕСА_3, на
підставі укладеного з ним договору
іпотеки від 14 березня 2008 р.

Вказане рішення в частині розміру
заборгованості ОСОБА_5 у сумі 625482,76 грн.
та звернення стягнення на належну йому
квартиру АДРЕСА_3, як на предмет
іпотеки, рішенням судової колегії
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
залишено без зміни.

Отже, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
наявність заборгованості ОСОБА_5 за
кредитним договором від 14 березня 2008 р.
№014/3531/9/11375/3 у розмірі 78283,20 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 14 травня 2012
р.становить 62548,76 грн. доказуванню не
підлягає.

Для вирішення питання про звернення
стягнення на квартиру, належну ОСОБА_1,
яка є предметом наступної іпотеки,
судом вирішувався спір за зустрічним
позовом ОСОБА_2, заявленого в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Висновки суду про відмову ОСОБА_2 в
задоволенні вимог про встановлення
факту проживання з ОСОБА_1 однією сім'єю
з 1999 р. як чоловіка і жінки без
реєстрації шлюбу та визнання недійсним
договору наступної іпотеки з підстав
ненадання згоди на укладення договору
ґрунтуються на законі.

Так, згідно ст.578 ЦК України та ст.6
Закону України «Про іпотеку» майно, що
є у спільній власності, може бути
передане у заставу (іпотеку) лише за
згодою усіх співвласників.

ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві не
просила визнати за нею право власності
на частину квартири, в зв`язку з чим
встановлення факту проживання однією
сім`єю чоловіка і жінки не породжує
юридичних наслідків, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих та майнових прав громадян, на
що звернув увагу Пленум Верховного
Суду України в п.1 постанови від 31.03.1995 р.
(з подальшими змінами внесеними
постановою від 25.05.1998 р.) «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення».

В той же час рішення суду в частині
відмови в позові про визнання
недійсним іпотечного договору в
зв`язку з порушенням законодавства про
захист прав дітей підлягає скасуванню
з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актом цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Правочин, що вчиняється батьками, не
може суперечити правам та інтересам їх
неповнолітніх дітей (ч.6 ст.203 ЦК
України).

Частиною першою статті 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п`ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей» органи опіки та
піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
замінюють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей.
Для здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування.

Частиною 3 ст.17 Закону України «Про
охорону дитинства» встановлено, що
батьки або особи, які їх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятись від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватись від імені дитини
порукою, видавати зобов'язання.

Недотримання цієї вимоги є підставою
для визнання договору недійсним.

Роз'яснюючи вказані норми закону
Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п.44 постанови №5
від 30 березня 2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» зазначив, що
суди повинні виходити із того, чи мала
дитина право власності на предмет
іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору.

За приписами ст.12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
попередня згода органів опіки і
піклування для здійснення будь-яких
правочинів щодо нерухомого майна є
обов'язковою не тільки тоді, коли
дитина має право власності на це майно,
а і тоді, коли вона має право
користування ним.

Відмовляючи ОСОБА_2 у визнанні
недійсним іпотечного договору, суд
виходив з того, що її неповнолітні діти
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження і
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження на
момент укладення договору іпотеки, 14
березня 2008 р. були зареєстровані не в
спірній квартирі, а за місцем
реєстрації батька, по АДРЕСА_2, що
підтверджується довідкою ОСББ «Епоха»
від 14.03.2008 р. №216 і довідкою Московської
філії дільниці №30 КП «Жилкомсервіс»
від 11.03.2008 р. №1012.

Вказані висновки не відповідають
вимогам закону і обставинам справи.

Так, згідно ч.1 ст.31 ЦК України ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 як на момент укладення договору
іпотеки, так і на день ухвалення судом
рішення були малолітніми.

Статтею 6 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» передбачається
обов`язковість реєстрації місця
проживання громадян України, а також
іноземців, які постійно або тимчасово
проживають в Україні. Для реєстрації
дитини, яка не досягла 16-річного віку
подається свідоцтво про народження.

Законність проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2
на території України підтверджується
посвідками на постійне проживання, в
яких на момент їх видачі зазначено їхне
місце реєстрації АДРЕСА_2. Діти ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 вписані у посвідок батька і
матері (а.с.44, 95).

01 березня 2006 р. ОСОБА_2 знята з
реєстрації АДРЕСА_2 і зареєстрована у
АДРЕСА_1, в якій було зареєстровано і
дітей, про що свідчать реєстраційні
штампи Московського РО ХМУ УМВС
України в Харківскій області
(вул.М.Батицького) і Фрунзенського РО
ХМУ УМВС України в Харківскій області
(вул.Киргизська), проставлені під
записом «в посвідку вписані діти
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження і
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження».

Таким чином, місцем реєстрації і
проживання дітей на день укладення
оспорюваного договору була квартира
АДРЕСА_1.

Вказана адреса місця проживання учня
ОСОБА_3 зазначена і в документах ХПНВК
«Бізнес-гімназія», в якій він навчався
з 01.09.2006 р. по 11.06.2010 р.

Отже, довідки ОСББ «Епоха» та
Московської філії дільниці №30 КП
«Жилкомсервіс» є неналежними доказами
у розумінні ст.ст.58,59 ЦК України
оскільки вказані органи не відносяться
до органів реєстрації місця проживання
і перебування осіб, якими на день
укладення іпотечного договору були
органи Міністерства внутрішніх справ.

Представник Головного управління
Державної міграційної служби України
у Харківській області підтвердила
реєстрацію дітей за місцем реєстрації
матері у квартирі АДРЕСА_1.

Наведені докази свідчать, що на день
укладення договору - 14 березня 2008 року
діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мали право
користування предметом іпотеки, в
зв`язку з чим попередня згода органів
опіки і піклування на укладення
оспорюваного іпотечного договору була
обов`язковою.

Недодержання цієї вимоги є підставою
для визнання договору недійсним.

Посилання ПАТ «Фідокомбанк» на те, що у
іпотечному договорі зазначено, що цим
договором права малолітніх не
порушуються, спростовується
наведеними вище доказами і на вказані
висновки не впливає. Згідно ч.2 ст.155 СК
України батьківські права не можуть
здійснювати всупереч інтересам дітей.

Отже рішення в цій частині на підставі
п.п.1,4, ч.1 ч.ч.2,3 ст.309 ЦПК України
скасуванню з ухваленням в цій частині
вимог нового рішення в зв`язку з
неповним з`ясуванням обставин, що мають
значення для справи, незастосуванням
закону, який підлягав застосуванню і
порушенням норм процесуального права,
яке призвело до неправильного
вирішення справи.

Визнаючи договір наступної іпотеки,
укладений з ОСОБА_1 в забезпечення
виконання ОСОБА_5 кредитного договору
недійсним, судова колегія відмовляє
ПАТ «Фідокомбанк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись ст.ст. 209, 218, п.п.1,4 ч.1, ч.ч.2,3
ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 28 жовтня 2013 року змінити.

Публічному акціонерному товариству
«Фідокомбанк» в задоволенні позову
відмовити.

Визнати недійсним договір наступної
іпотеки №014/3531/9/11375/3 від 14 березня 2008 р.,
укладений Відкритим акціонерним
товариством «Ерсте Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Фідокомбанк» з
громадянином В`єтнаму ОСОБА_1,
предметом якого є трикімнатна
ізольована квартира АДРЕСА_1,
зареєстрована за ОСОБА_1.

Рішення в частині відмови ОСОБА_2 у
встановленні факту проживання
чоловіка і жінки однією сім'єю залишити
без зміни.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Фідокомбанк» витрат по
сплаті судового збору у розмірі 3219,00
грн. скасувати.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий -

Судді -