АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4159/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/742/14
Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В.
Доповідач Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б. Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 22 липня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради про визнання
права власності на самочинно
переплановану квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2013 року ОСОБА_1 звернулася в
суд із вказаним позовом, мотивуючи його
тим, що вона є власником квартири
АДРЕСА_1. В серпні 2001 року вона власним
коштом в даному будинку провела
капітальний ремонт даху і з'явились
нові приміщення, які вона бажає
приєднати до своєї квартири. У зв'язку з
цим просила суд визнати за нею право
власності на самочинно
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1, що
складається із двох кімнат житловою
площею 49,9 кв.м.; у тому числі: кімнати ( 2 )
площею 22,3 кв.м., кімнати ( 8 ) площею 27,6
кв.м., коридору ( 1 ) площею 12,4 кв.м., кухні
( 5 ) площею 15,6 кв.м., ванної ( 6 ) площею 11,5
кв.м., вбиральні ( 7 ) площею 1,1 кв.м.,
кладової ( 9 ) площею 5,8 кв.м., балкону
(3к++03) площею 0, 6 кв.м.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 22 липня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохає
рішення суду скасувати, в якій
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та неправильне застосування
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове про
задоволення її позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає до задоволення, за наступних
підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1
відповідно до договору купівлі-продажу
від 02 лютого 2001 року є власником
квартири АДРЕСА_1.

ГЖЕД-6, на балансі якого знаходився
будинок по АДРЕСА_1 надав згоду на
проведення ремонту та перепланування
горища житлового будинку, а позивачем
було проведено капітальний ремонт
покрівлі всього будинку за власні
кошти, без використання коштів
комунальних служб міста та проведено
перепланування і збільшення квартири
за рахунок вільної, прилеглої до
квартири площі мансардного поверху.

Згідно з висновком
експертно-будівельного дослідження
№2/73 від 25 лютого 2013 року квартира
АДРЕСА_1 після реконструкції шляхом
збільшення загальної площі за рахунок
використанням об'єму мансардного
поверху, відповідає вимогам п.2.9, 2.22, 2.23,
2.28, 2.30, пунктів 3.4, 3.6,3.12, 4.11 ДБН В.2.2-15-2005
''Будинки і споруди. Житлові будинки.
Основні положення '' і пунктам 8.3, 8.7, п.10.3
ДБН В.3.2-2-2009 ''Житлові будинки.
Реконструкція та капітальний ремонт ''.

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий суд вірно виходив з того, що
збільшення позивачем її квартири за
рахунок мансардного поверху (горища)
призводить до порушення прав власників
квартир у будинку, оскільки згода усіх
співвласників квартир у житловому
будинку по АДРЕСА_1 про передачу у
власність позивачу приміщень
загального користування відсутня, що
також підтверджено рішенням
виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради від 09.04.2013
року №105 про відмову ОСОБА_1 у
задоволенні прохання стосовно надання
дозволу на узаконення самочинно
виконаного переобладнання та
перепланування у квартирі АДРЕСА_1, у
зв'язку з невиконанням вимог рішення
Конституційного суду України від 02.03.2004
року та п.2 ст.369 ЦК України (а.с. 7).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду», у процесі приватизації
громадяни набувають право власності на
квартири та допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку, які
призначені для забезпечення його
експлуатації та побутового
обслуговування мешканців будинку
(сходові клітини, вестибулі, перехідні
шлюзи, поза квартирні коридори,
колясочні, кладові, сміттєкамери,
горища, підвали, шахти і машинні
відділення ліфтів, вентиляційні камери
та ін. технічні приміщення).

Нежилі приміщення у житловому будинку,
які призначені для торгівельних,
побутових та інших потреб
непромислового характеру і є
самостійним об'єктом цивільно-правових
відносин, до житлового фонду не входять
(ч. 3 ст. 4 ЖК Української РСР), і у
результаті приватизації квартир
такого будинку їх мешканцями право
власності в останніх на ці приміщення
не виникає.

У рішенні Конституційного Суду України
у справі № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року
вказано, що допоміжні приміщення
(підвали, сараї, кладовки, горища,
колясочні і т. ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України,
розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників. Згода
співвласників на вчинення правочину
щодо розпорядження спільним майном,
має бути висловлена письмово і
нотаріально посвідчена.

На даний час, як і на час розгляду
справи місцевим судом, така згода
відсутня.

Разом з тим, апеляційна скарга не
містить нових фактів чи засобів
доказування, які б спростували
висновки суду першої інстанції.
Наведені в ній доводи не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування місцевим судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи, тому
підстав для її задоволення немає.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 58-60, 61
ЦПК України обов'язок доказування та
подання доказів покладається на
сторони. Кожна сторона повинна довести
суду ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, належними та
допустимими доказами. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини та
надано їм належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 22 липня 2013 року судовою
колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1
ст. 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 22 липня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/ О.О.
Панченко

Судді: /підпис/ С.Б. Бутенко
/підпис/ В.П. Пікуль

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
________________ О.О. Панченко