АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/2138/2014
Головуючий в І інстанції:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Дарницького районного суду міста Києва
від 2 вересня 2013 року у справі за
позовом комунального підприємства
«Господар» Дарницького району міста
Києва до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення
та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4
до комунального підприємства
«Господар» Дарницького району міста
Києва, третя особа - комунальне
підприємство «Житловик» про
встановлення факту проживання і
користування житлом, факту
переукладення договору користування
житлом, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2012 року КП «Господар»
Дарницького району міста Києва
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4. про виселення. Відповідачі
звернулись із зустрічним позовом до КП
«Господар» Дарницького району міста
Києва про встановлення факту
проживання і користування житлом,
факту переукладення договору
користування житлом.

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 2 вересня 2013 року позов
КП «Господар» Дарницького району міста
Києва задоволено. Виселено ОСОБА_3,
ОСОБА_4. з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення.Вирішено
питання про розподіл судових витрат у
справі.

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права та процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні первісного позову
відмовити, а зустрічні позовні вимоги
задовольнити.

Зокрема, апелянт посилається на ті
обставини, що судом не з'ясовано
належним чином обставин, які мають
важливе значення для правильного її
вирішення, що призвело до помилкового
рішення про задоволення позову КП
«Господар» Дарницького району міста
Києва та про відмову у задоволенні
зустрічного позову. Звертає увагу
апеляційного суду на незаконність
ухваленого рішення про виселення
відповідачів, оскільки останні мають
складні життєві обставини, у спірному
житловому приміщенні проживали на
законних підставах ще з 1990 року, вчасно
сплачували за житлово-комунальні
послуги.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_2,
відповідач за первісним позовом ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримали та
просили її задовольнити.

Представник КП «Господар» Дарницького
району міста Києва - Яременко В.В. проти
апеляційної скарги заперечував, просив
суд рішення рішення Дарницького
районного суду міста Києва від 2
вересня 2013 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення з наступних
підстав.

При розгляді справи судом встановлено,
що відповідно до розпорядження
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації від 25.01.2012 №35 з
03.01.2012 житловий будинок АДРЕСА_1
перебуває на балансі КП «Господар» (а.с.
4-8).

20.09.1990 КП «Господар» Дарницької
районної в м. Києві державної
адміністрації було видано ордер № 6033
на право зайняття житлового приміщення
в сімейному гуртожитку для тимчасового
проживання за місцем роботи ЖЕД №2
ОСОБА_6 з дружиною ОСОБА_3 та сином
ОСОБА_4 в АДРЕСА_1

(а. с. 15).

Згідно із поквартальною карткою
виданою начальником ЖЕД №223
Комунального підприємства «Господар»
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина та
син вибули 21.10.1993 (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про смерть,
виданого 06.06.2000 відділом реєстрації
актів громадянського стану
Ржищівського міськвиконкому Київської
області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у
віці 35 років, про що в Книзі реєстрації
актів про смерть зроблено запис за №88
(а.с. 18).

З акту від 08.08.2012, складеногомайстром
ЖЕД №223 ОСОБА_7, старшим майстром
ОСОБА_8, монтажником ОСОБА_9,
юрисконсультом КП «Господар» ОСОБА_10,
дільничним інспектором Телюк Є.М.
вбачається, що встановити факт
проживання сторонніх осіб за адресою:
АДРЕСА_1 не вбачається можливим,
оскільки в цей день двері за вказаною
квартирою не відчинили. Зі слів сусідки
квартириАДРЕСА_2 в квартирАДРЕСА_1
проживає три особи: дружина, син
померлого та співмешканець ОСОБА_11 (а.с.
19).

15.08.2012 КП «Господар» звернулось до
відповідачів з приписом-попередженням
з вимогою до 20.08.2012 звільнити
самовільно зайняте приміщення (а.с.21).

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачі зверталися до суду із
вимогами про визнання права
користування на спірне житлове
приміщення до КП «Житловик», КП
«Господар», однак рішенням Дарницького
районного суду міста Києва від 15
листопада 2011 року у задоволенні
вказаного позову відмовлено з тих
підстав, що позивачі не надали суду
доказів того, що до смерті наймач
ОСОБА_6 звертався до КП «Житловик» з
заявами про повторне вселення
позивачів у кімнату, а відповідач надав
згоду на таке вселення(а.с. 22-23). На
стадії апеляційного оскарження
рішення, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися
від позову, у зв'язку із чим було
закрито провадження (а.с. 24-25).

Відповідно до ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 127 ЖК України, для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки.

Згідно з ч. 2 ст. 128 ЖК УРСР, жила площа в
гуртожитку надається за спільним
ріенням адміністрації підприємства,
установи, організації чи органу
кооперативної або іншої громадської
організації та відповідного
профспілкового комітету і комітету
комсомолу.

Згідно ст. 129 ЖК УРСР на підставі
рішення про надання жилої площі в
уртожитку адміністрація підприємства,
установи, організації видає
громадянинові спеціальний ордер, який
є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

З матеріалів справи вбачається, що
ордер № 6033, виданий ОСОБА_6 20.09.1990, який
був правовою підставою для зайняття
житлової площі, виданий саме на
зайняття вказаного приміщення в
сімейному гуртожитку для тимчасового
проживання.

Також судом встановлено, що
відповідачі 1993 року вибули з квартири
АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6
(ІНФОРМАЦІЯ_1) поселились в зазначену
житлову кімнату АДРЕСА_1 без дотримання
встановлених законом вимог, тобто без
видачі спеціального ордеру, який є
єдиною підставою для вселення на
надану житлову площу, а тому згідно з ч.
3 ст. 116 ЖК України підлягають виселенню
без надання іншого житлового
приміщення.

Також суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відмови у
задоволенні зустрічних позовних вимог,
оскільки, як встановлено, договір щодо
оренди житла між сторонами не
укладався, наймач житла згідно ордеру
до третьої особи про повторне вселення
позивачів у кімнату не звертався, а КП
«Господар» не надавало згоду на таке
вселення.

Згідно з вимогами статей 57-60 ЦПК
України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають, позивачами не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження заперечень щодо
заявлених позовних вимог про
виселення. Посилання скарги на сімейні
труднощі, оплату відповідачами
фактично отриманих
житлово-комунальних послуг, які вони
споживали, правового значення для
вирішення спору не мають.

Враховуючи встановлені при розгляді
справи фактичні обставини, характер
заявлених вимог за первісним та
зустрічним позовами, колегія суддів не
вбачає можливим скасувати чи змінити
оскаржуване рішення, оскільки для
цього відсутні правові підстави.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та є
безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підстав до скасування рішення суду
передбачених ст. 309 ЦПК України при
апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна
скарга має бути відхилена.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 2 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий : І.М.
Вербова

Судді : Г.М.
Кирилюк

М.М.Панченко