У Х В А Л А

іменем україни

5 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого
Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за
договором позики; за зустрічним
позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання договору позики
недійсним, стягнення коштів за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_7, на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 27 травня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 14 грудня 2007 року
із відповідачами був укладений договір
позики, за яким вони надали їм у борг
1 млн 15 тис. 50 грн терміном до 20 грудня
2008 року. Відповідачі частково погасили
борг в сумі 592 112 грн 50 коп., однак решту
суми, 422 937 грн 50 коп., у
добровільному порядку повертати
відмовляються. У зв'язку з цим позивачі
просили суд стягнути на їх користь з
відповідачів солідарно суму боргу за
договором позики з урахуванням індексу
інфляції, 3% річних та пені, всього в
сумі 757 652 грн 57 коп., а також понесені
ними судові витрати.

У грудні 2011 року ОСОБА_5, ОСОБА_6
пред'явили зустрічний позов, у якому
просили суд визнати вказаний договір
позики недійсним. Вимоги мотивували
тим, що коштів у борг від відповідачів
вони не отримували, укладення та
підписання договору позики обумовлено
наявністю між сторонами спільних
зобов'язань у підприємницькій
діяльності. Крім того, просили
зобов'язати відповідачів повернути їм
кошти в сумі 664 222 грн 50 коп.,
сплачені на виконання спірного
договору позики.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 27
травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м. Києва від
18 вересня 2013 року, у задоволенні позову
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_6
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить вказані
судові рішення в частині відмови у
первісному позові скасувати та
ухвалити нове рішення, яким їх позов
задовольнити.

Судові рішення в частині вирішення
зустрічного позову не оскаржуються,
тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України в
касаційному порядку в цій частині не
переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд першої інстанції,
виходив із того, що у наданому суду
відео- та звукозапису розмови сторін
позивачка ОСОБА_3 підтвердила, що
коштів за спірним договором позики
передано не було, інших доказів на
підтвердження факту передачі
відповідачам коштів за договором
позики суду не надано.

Апеляційний суд погодився з таким
висновком суду першої інстанції,
пославшись при цьому на те, що між
сторонами наявні грошові зобов'язання
у підприємницькій діяльності, чим і
пояснюється укладення спірного
договору позики, однак кошти за
договором позики не передавались, що
підтверджується наданим суду відео- та
звукозаписом.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судом установлено, що 14 грудня 2007 року
сторони уклали договір позики,
відповідно до умов якого ОСОБА_3, ОСОБА_4
надали у власність ОСОБА_5, ОСОБА_6 1 млн
15 тис. 50 грн, що за курсом Національного
Банку України становило 201 тис. доларів
США, терміном до 20 грудня 2008 року.
Повернення позиченої суми грошей
повинно бути здійснено рівними
частками не пізніше 20-го числа кожного
місяця. Виплати повинні були
здійснюватися із січня 2008 року до
грудня 2008 року згідно з додатком № 1 до
даного договору.

Додатком № 1 до договору встановлено
графік погашень позики, з якого
убачається, що 20 січня 2008 року, 20 лютого
2008 року, 20 березня 2008 року, 20 квітня 2008
року, 20 травня 2008 року, 20 червня 2008 року,
20 липня 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
отримали кожного місяця по 84 587
грн (а.с. 19), що в сукупності становить 592
112 грн 50 коп.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд,
даючи оцінку зазначеному договору
позики, зазначив, що між сторонами
існують певні зобов'язання у
підприємницькій діяльності, тобто
кошти передавались. При цьому при
подальшому мотивуванні дійшов до
суперечливого висновку про те, що кошти
за договором позики не передавались.
Крім того, як доказ безгрошовості
договору позики апеляційний суд
врахував відео- та звукозапис розмови
між сторонами.

Згідно зі ст. ст.. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Отже, при наявності договору позики,
саме відповідачі зобов'язані довести,
що грошові кошти за договором не
передавались, чи передавались для
інших цілей, але ці обставини мають
бути підтверджені доказами, які
відповідають вимогам ст. ст. 57 - 59 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЦПК України
речовими доказами є також магнітні,
електронні та інші носії інформації, що
містять аудіовізуальну інформацію про
обставини, що мають значення для
справи.

Виходячи з вимог, які пред'являються до
доказів, що вимагають використання
технічних засобів при їх виготовленні
та відтворенні, ці докази можуть бути
покладені в основу судового рішення за
умов, що: відоме джерело виготовлення
цих матеріалів; відомий час
виготовлення цих матеріалів; ці
матеріали були виготовлені
загальноприйнятим способом або
способом, про який домовилися особи,
які виготовили їх; ці матеріали до їх
подання до суду зберігалися належним
чином; ці матеріали можуть бути надані
суду у доступному для відтворення і
зберігання вигляді.

З метою з'ясування відомостей, що
містяться у матеріалах звуко- і
відеозапису, а також у зв'язку з
надходженням заяви про їх фальшивість
судом може бути залучено спеціаліста
або призначено експертизу.

У порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України
апеляційний суд, вказаних вимог закону
не врахував та не встановив дійсну
природу укладеного договору (незалежно
від найменування документа) та не
з'ясував, які правовідносини виникли
між сторонами.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом не
встановлені, рішення апеляційного суду
в частині первісного позову не
відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для його
скасування із передачею справи в цій
частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - ОСОБА_7, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18
вересня 2013 року в частині позовних
вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6
про стягнення боргу за договором
позики скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко