АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И[1]

05 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Мурзі М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2,

на ухвалу Печерського районного суду
м. Києва від 23 грудня 2013 року

у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
районного управління юстиції у м. Києві
Марченка Олександра Анатолійовича про
відкриття виконавчого провадження,
стягувач: ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И
Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 23 грудня 2013 року в
задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду, ОСОБА_2 через свого представника
ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій зазначив, що ухвала є
незаконною та необґрунтованою,
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що постановляючи ухвалу про
відмову в задоволенні скарги судом
першої інстанції не взято до уваги, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження постановлена державним
виконавцем з порушенням положень
ст. 19 Конституції України та ст.ст. 11, 18
Закону України «Про виконавче
провадження», а тому підлягає
скасуванню.

Просив ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 23 грудня 2013 року
скасувати. Визнати неправомірною та
скасувати постанову головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві Марченка О.А. про
відкриття виконавчого провадження від
13.09.2013.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
апеляційного оскарження, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучені до проведення виконавчих дій,
мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 13 вересня 2013
року представник стягувача ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 звернувся до Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
(далі - ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві,
Відділ) із заявою про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання ухвали Печерського
районного суду м. Києва від 11
вересня 2013 року про забезпечення
позову.

Постановою головного державного
виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м.
Києві Марченка О.А. від 13 вересня 2013
року на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
відкрито виконавче провадження ВП №
39794112 з примусового виконання ухвали,
постановленої 11.09.2013 Печерським
районним судом м. Києва, про накладення
арешту на всі банківські рахунки
відкриті у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
на ім'я ОСОБА_2, а також на квартиру
АДРЕСА_1, земельну ділянку, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2 з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд та на
житловий будинок АДРЕСА_2 з надвірними
будівлями, що розташований на
вищезазначеній земельній ділянці.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що в
діях головного державного виконавця
ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві
Марченка О.А. при винесенні постанови
про відкриття виконавчого провадження
відсутні порушення вимог Закону
України «Про виконавче провадження» та
дійшов висновку, що оскаржувана
постанова була винесена відповідно до
закону та в межах повноважень
державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними, оскільки такі
висновки суду відповідають обставинам
справи та узгоджуються з нормами
матеріального та процесуального права,
які судом застосовані правильно.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 17
Закону України «Про виконавче
провадження» примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону ухвали, що
постановлені судом у цивільних справах
є виконавчими документами та
підлягають виконанню державною
виконавчою службою.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст.
19 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Ураховуючи викладене, судова колегія
вважає, що при винесенні постанови про
відкриття виконавчого провадження
державний виконавець діяв відповідно
до вимог Закону України «Про виконавче
провадження», а тому висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав визнання постанови незаконною
є правильним.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо невірного
зазначення імені боржника в ухвалі
суду про забезпечення позову, оскільки
як вірно встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи
ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 23 вересня 2013 року
виправлено описки допущені в ухвалі
суду від 11.09.2013 і постановою головного
державного виконавця ВДВС Печерського
РУЮ у м. Києві Марченка О.А. від 23.09.2013
внесено зміни до постанови про
відкриття виконавчого провадження в
частині назви боржника.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до доводів щодо незгоди з
ухвалою Печерського районного суду м.
Києва про забезпечення позову, а інших
доводів щодо неправильності
оскаржуваної ухвали апеляційна скарга
фактично не містить.

За вказаних обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

В порядку ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК
України за наслідками розгляду скарги
на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право, зокрема,
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення ухвали
без змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 23 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/21739/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3056/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Волкова С.Я.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.