Справа № 462/7616/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5956/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.

секретаря Гацій І.І.

з участю представника
позивача Лилика В.В., представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на заочне
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 10 квітня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Перший Український
Міжнародний банк" до ОСОБА_4 та ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення нк предмет іпотеки,-

встановила:

В жовтні 2013 року позивач ПАТ "Перший
Україський Міжнародний банк" звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_6,
просив стягнути з відповідача ОСОБА_4
заборгованість за Кредитним договором
№ 6282174 від 02.04.2008 року у сумі 46726,42 дол.
США та 102524,87 грн. штрафів, а також
звернути стягнення на квартиру в м.
Львові по вул. Патона, 19/38, що належить
ОСОБА_6 на загальну суму заборгованості
за вказаним Кредитним договором (а.с.
1-8).

Ухвалою судового засідання від 24.02.2014
року замінено відповідача ОСОБА_6 на
належного відповідача ОСОБА_5.

Оскаржуваним заочним рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 10 квітня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Перший Український Міжнародний банк"
заборгованість в сумі 46726,42 дол. США та
102524,87 грн.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним
товариством "Перший Український
Міжнародний банк" за кредитним
договором № 6282174 від 02.04.2008 року у сумі
46726,42 дол. США та 102524,87 грн. звернуто
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки від 02.04.2008 року,
укладеного з ОСОБА_6, посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за № 1615, а саме: на квартиру АДРЕСА_1,
шляхом проведення прилюдних торгів за
початковою ціною на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб"єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

Ухвалою від 04 червня 2014 року залишено
без задоволення заяву ОСОБА_4 про
перегляд заочного рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 10.04.2014 року у справі № 462/7616/13ц.

Заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 10 квітня 2014 року
оскаржив представник відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі вказує на те, що
вважає рішення незаконним і
необґрунтованим, оскільки суд допустив
порушення норм процесуального права,
неповно та неправильно встановив
обставини, що мають значення для
справи.

На думку апелянта, суд не мав права
ухвалювати заочне рішення, оскільки
відповідач ОСОБА_4 лише один раз був
повідомлений про розгляд справи, а саме
про судове засідання на 10 квітня 2014
року.

Також вважає, що кредитний договір №
6282174 від 02.04.2008 року є не укладеним,
оскільки сторонами не узгоджено всі
істотні умови договору, а саме щодо
строку кредиту. На переконання
апелянта, визначення сторонами строку
до 02.04.2018 року не є строком кредиту в
розумінні ст. 251 ЦК України, а відтак у
позивачі відсутні правові підстави для
стягнення боргу у зв"язку із неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов"язань.

Крім цього, всупереч вимогам ст. 221 ЦПК
України суд не дав належної оцінки
Розрахунку заборгованості, оскільки
єдино допустимими доказами є первинні
бухгалтерські документи відповідно до
приписів ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський
облік".

Звертає увагу на те, що відповідно до п.
2 Договору іпотеки від 02.04.2008 року
обов"язок страхування предмету іпотеки
покладено на іпотекодавця ОСОБА_6
ОСОБА_4 не є ні іпотекодавцем, ні
іпотекодержателем, а тому на нього не
може бути покладено обов"язок щодо
страхування предмету іпотеки.

Вважає, що стягнення з відповідача
ОСОБА_4 штрафу за порушення обов"язку
щодо страхування предмета іпотеки, у
той час, коли обов"язок страхування
предмета іпотеки покладено на іншу
особу, не ґрунтується на нормах закону.

Не погоджується із рішенням суду в
частині стягнення пені за період з
22.09.2012 року по 22.08.2013 року, оскільки
ухвала про відкриття провадження по
справі постановлена 05.11.2013 року , тому,
на думку апелянта, підлягає до
стягнення неустойка (пеня) за період з
01.11.2012 року по 01.11.2013 року.

З наведених підстав просить скасувати
заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 10 квітня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні вимог ПАТ "Перший
Український Міжнародний банк" до
ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_3 на
підтримання апеляційної скарги, а
також пояснення представника позивача
ОСОБА_2 на заперечення таких,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить висновку, що
скарга підлягає до задоволення
частково виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить переконання,
що дане рішення суду не в повній мірі
відповідає зазначеним вимогам закону з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.04.2008 року між
ЗАТ "Перший Український Міжнародний
банк", правонаступником якого є ПАТ
"Перший Український Міжнародний банк"
(далі ПАТ "ПУМБ") та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір № 6282174 (далі
Кредитний договір), відповідно до умов
якого банк зобов"язувався надати
позичальнику кредит у розмірі 68500 дол.
США, процентна ставка за користування
кредитом становить 13,49% річних, кредит
надається позичальникові на строк до
02.04.2018 року (а.с. 10-13).

Відповідно до п. 3.2.1 Кредитного
договору позичальник зобов"язувався
здійснювати повернення кредиту
частинами в розмірі та в строки,
передбачені Графіком повернення
кредиту та сплатити проценти за
користування кредитом, закріпленим у
Додатку № 1 до Кредитного договору,
який є його невід"ємною частиною.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк
зобов"язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

ПАТ "ПУМБ" свої зобов'язання за
договором виконав, надавши відповідачу
ОСОБА_4 кредит у розмірі 68500 дол. США, на
підтвердження чого подано
меморіальний валютний ордер № 423061138
від 02 квітня 2008 року (а.с. 17).

З наданих суду розрахунку
заборгованості та Довідки про стан та
історію заборгованості за Кредитним
договором № 6282174 від 02.04.2008 року
встановлено, що у зв"язку із
систематичним невиконанням
позичальником умов договору, а саме
несплата основного боргу та процентів
за користування кредитом, неповернення
кредиту щомісячними платежами, станом
на 22.08.2013 року у ОСОБА_4 утворилася
заборгованість за сумою кредиту в
розмірі 42123,02 дол. США, а також за
непогашеними в строк відсотками в сумі
4594,40 дол. США (а.с. 33-37).

Наслідками порушення ОСОБА_4 умов
кредитного договору щодо строку
виконання зобов"язання стало
нарахування Банком штрафних санкцій,
передбачених умовами договору.

Зокрема, п. 5.2. Крединтого договору
передбачено, що у разі порушення
позичальником строків виконання
зобов"язань з повернення кредиту та або
сплати процентів за користування
кредитом, він зобов"язаний сплатити на
вимогу банку пеню у розмірі подвійної
ставки Національного Банку України, що
діяла у відповідний період, від суми
простроченого виконанням зобов"язання
за кожен день прострочення.

Згідно поданого розрахунку, за період з
23.09.2012 року по 22.08.2013 року розмір
нарахованої пені відповідно до п. 5.2.
Кредитного договору складає 5938,33 дол.
США, що згідно курсу НБУ на 22.08.2013 року
еквівалентно 47465,07 грн., при цьому
вказана позовна вимога подана в межах
спеціального строку позовної давності
один рік, передбаченого у п. 1 ч. 2 ст. 258
ЦК України.

Крім цього, пунктом 5.5. Кредитного
договору передбачено, що за кожний
випадок порушення позичальником
обов"язків, передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6.
цього договору, позичальник
зобов"язаний на вимогу банку сплатити
на його користь штраф у розмірі 1% суми
одержаного кредиту.

Сплата пені та штрафу не звільняє
Позичальника від обов"язку виконати
передбачені цим Договром зобов"язання
в натурі.

Зокрема, згідно із п. 4.3.5 Кредитного
договору при отриманні від банку
вимоги про дострокове повернення
кредиту банк має право повернути
кредит в повному обсязі достроково
разом із розрахованими процентами за
користування кредитом і штрафними
санкціями (які будуть мати місце) в
порядку і строки, передбачені цим
Договором.

У зв"язку із неналежним виконанням
зобов"язань за договором, вимогою № 1581
від 26.07.2011 року банк повідомив
позичальника про дострокове
повернення кредиту в строк не пізніше 30
днів з дня її отримання (а.с. 23).

Отримавши повідомлення 10.08.2011 року (а.с.
24), у вказаний строк відповідач ОСОБА_4
вимогу банку не виконав, тому
зобов"язаний сплатити в користь
позивача штраф у розмірі
еквівалентному 685,00 дол. США, що станом
на 22.08.2013 року складає 5475,20 грн.

Разом з тим, для забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 02.04.2008 року між ЗАТ "Перший
Український Міжнародний банк" та
майновим поручителем ОСОБА_6 укладено
договір іпотеки № 6282372, відповідно до
якого в іпотеку передано квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 18-19).

У статті 1 Договору іпотеки
передбачено, що за домовленістю сторін
на момент укладення цього договору
предмет іпотеки оцінено у сумі 495846,00
грн.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

В свою чергу, відповідно до п. 4.1.
Договору іпотеки іпотекодержатель
вправі звернути стягнення на предмет
іпотеки та одержати задоволення своїх
вимог з вартості предмету іпотеки
переважно перед іншими кредиторами
іпотекодавця в таких випадках: - у разі
невиконання чи неналежного виконання
основного зобов"язання; - у разі
невиконання вимоги іпотекодержателя
про дострокове виконання основного
зобов"язання, зробленої на підставі
закону, Кредитного договору чи
Договору іпотеки; - незалежно від
настання строку виконання основного
зобов"язання у разі: - смерті
іпотекодавця; коли іпотекодавцем
порушено свої обов"язки щодо
збереження та/або страхування предмету
іпотеки; коли предмет іпотеки
використовується іпотекодавцем не за
призначенням; будь-якого порушення
іпотекодавцем умов цього договору або
будь-якого порушення умов кредитного
договору; коли іншою особою розпочато
процедуру звернення стягнення на
предмет іпотеки; порушення провадження
про відновлення платоспроможності або
визнання банкрутом іпотекодавця та/або
боржника за договором, на підставі
якого виникло основне зобов"язання.

У зв"язку із неналежним виконанням
кредитних зобов"язань позичальником
ОСОБА_4, 26.07.2011 року банк направив на
адресу іпотекодавця ОСОБА_6 вимогу про
усунення порушення основного
зобов"язання (а.с. 31), яку остання
отримала 10.08.2011 року(а.с. 32) з
попередженням, що у разі не усунення
порушень в 30-ти денний термін банк
набуде право на звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
іпотекодавець ОСОБА_6 померла.

Відповідно до даних інформаційної
довідки із спадкового реєстру № 35645870
від 05.11.2013 року, спадкова справа після
смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
заведена у Сьомій Львівській державній
нотаріальній конторі.

Після отримання інформації про смерть
ОСОБА_6, 03.02.2014 року ПАТ "ПУМБ" звернувся
в Сьому Львівську державну нотаріальну
контору із заявою про включення
боргових вимог до спадкової маси та
повідомити банк про осіб, які отримали
свідоцтво про право на спадщину.

20.02.2014 року державний нотаріус Сьомої
Львівської державної нотаріальної
контори повідомив ПАТ "ПУМБ" про те, що
претензія банку зареєстрована в книзі
обліку спадкових справ 14.02.2014 року за №
74, а також про те, що єдиним спадкоємцем
майна померлої ОСОБА_6 є ОСОБА_5, який
зареєстрований за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини,
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини, тому факт
отримання чи неотримання таким
спадкоємцем свідоцтва про право на
спадщину не впливає на його право
власності (правова позиція, викладена у
постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 14
травня 2014 р. у справі № 6-42цс14).

Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов"язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Невиконання спадкоємцем вимог закону
щодо оформлення та реєстрації
спадкового майна не може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову в межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

Разом з тим, відповідно до ч. 2, 4 ст. 1281 ЦК
України кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред"явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не
пред'явив вимоги до спадкоємців, що
прийняли спадщину, у строки,
встановлені частинами другою і третьою
цієї статті, позбавляється права
вимоги.

Ухвалою судового засідання від 24.02.2014
року задоволено клопотання позивача
ПАТ "ПУМБ", замінено відповідача ОСОБА_6
на належного відповідача ОСОБА_5.

Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Разом з цим, у роз'ясненнях, наданих у п.
36 постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 року № 5
зазначено, що у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до третьої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, суди мають
враховувати, що іпотека є дійсною для
набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (стаття 23 Закону України "Про
іпотеку").

Проте, якщо право власності на предмет
іпотеки переходить до спадкоємця
фізичної особи - іпотекодавця, який є
відмінним від боржника, такий
спадкоємець не несе відповідальності
перед іпотекодержателем за виконання
основного зобов'язання, але в разі його
порушення боржником він відповідає за
задоволення вимог іпотекодержателя в
межах вартості предмета іпотеки.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог ПАТ "ПУМБ" в частині
звернення стягнення на предмет
іпотеки, оскільки обставина
невиконання позичальником ОСОБА_4 умов
кредитного договору є доведеною, у
зв'язку з чим звернення з вимогою до
спадкоємця майнового поручителя
ОСОБА_6 - ОСОБА_5 про звернення стягнення
на предмет іпотеки є правомірним.

Однак, рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з відповідача ОСОБА_4
49584,60 грн. штрафу, передбаченого п. 5.4.
Кредитного договору за непоновлення
дії Договору страхування, а також
ненадання документів, які б
підтверджували сплату чергових
платежів по такому договору, не
відповідає вимогам чинного
законодавства з наступних підстав.

Відповідно до п. 5.4. Кредитного договору
за кожний випадок порушення
позичальником обов"язків щодо
поновлення дії договорів страхування,
передбачених п.4.3.1 цього Договору,
позичальник зобов"язаний сплатити на
вимогу Банку на його користь штраф у
розмірі 10% від мінімальної страхової
суми, на яку згідно з вимогами
зазначеного пункту договору має бути
укладений договір страхування.

В свою чергу, згідно із п. 4.3.1 Кредитного
договору позичальник зобов"язується
протягом строку дії цього Договору
щорічно до дати закінчення періоду
страхування, за який сплачено
страховий платіж, поновлювати дію
договорів страхування, укладення яких
передбачено цим договором, на умовах
попередньо погоджених з Банком, при
цьому страхова сума за договорами
страхування, що будуть укладатися на
новий строк, має бути не меншою ніж сума
поточної заборгованості Позичальника
за основною сумою кредиту і не меншою
дійсної вартості майна (за договорами
страхування майна) на момент укладення
таких договорів страхування, за
договорами страхування нерухомого
майна - не меншою ніж його повна
вартість, зазначена в договорі
забезпечення.

Разом з тим, відповідно до п. 2.1.4.
Кредитного договору однією із
обов"язкових умов для надання
позичальнику кредиту є страхування
позичальником або іншою особою (та
надання банку відповідних доказів) за
свій рахунок та на користь банку (як
вигодонабувача, який у разі настання
страхового випадку набуває право
вимоги до страховика) особисте
страхування позичальника на строк не
менше одного року у страховика,
схваленого банком. Позичальник має
бути застрахований на суму не менше
суми кредиту за цим договором від
ризиків попередньо узгоджених з
банком.

У позовній заяві ПАТ "ПУМБ" вказує на те,
що у п. 2.1.4 Кредитного договору
передбачено обов"язок позичальника або
іншої особи за свій рахунок укласти
договір страхування майна, яке
передано банку в забезпечення
виконання зобов"язань за Кредитним
договором.

Як зазначено вище, у п. 2.1.4. Кредитного
договору визначено лише обов"язок
позичальника провести особисте
страхування на суму не менше суми
кредиту за договором, проте, відсутній
обов"язок укласти договір страхування
майна, яке передане в забезпечення
виконання зобов"язання.

Разом з тим в матеріалах справи є в
наявності копія генерального договору
добровільного страхування майна,
укладеного 15.09.2011 року між Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "ПЗУ Україна" та ОСОБА_6,
предметом якого є майнові інтереси
страхувальника пов"язані з володінням,
користуванням і розпорядження майном,
переданого страхувальником в іпотеку
ПАТ "ПУМБ" за договором іпотеки від
15.09.2011 року забезпечення зобов"язань за
договором про надання кредиту від
02.04.2008 року. Відповідно до п. 2.1. договору
страхування строк співпраці
визначається строком дії кредитного
договору, а саме з 16.09.2011 року по 15.09.2012
року.

В свою чергу, відповідно до ст. 2
Договору іпотеки від 02.04.2008 року
обов"язок застрахувати предмет
іпотеки, а також щорічно протягом дії
вказаного договору до дати закінчення
періоду страхування, поновлювати дію
договору страхування, покладено на
іпотекодавця, в даному випадку ОСОБА_6

Як зазначено вище, ІНФОРМАЦІЯ_1
іпотекодавець ОСОБА_6 померла,
відповідно договір страхування
предмета іпотеки після закінчення
строку дії попереднього договору -
15.09.2012 року, не поновлювався.

Таким чином, стягнення з відповідача
ОСОБА_4 49584,60 грн. штрафу за непоновлення
дії Договору страхування не відповідає
умовам Кредитного договору від 02.04.2088
року та Договору іпотеки від 02.04.2008
року, а відтак, рішення суду першої
інстанції в цій частині слід скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовної вимоги про
стягнення з відповідача ОСОБА_4 49584,60
грн. штрафу за непоновлення дії
Договору страхування та ненадання
документів про сплату чергових
платежів по такому договору.

Інші доводи апеляційної скарги,
зокрема щодо проведення, на думку
апелянта, заочного розгляду справи з
порушенням вимог ЦПК України,
неналежної оцінки розрахунку
заборгованості, визнання Кредитного
договору від 02.04.2008 року не укладеним
внаслідок не встановлення у договорі
строку надання кредиту, висновків суду
не спростовують, тому підстав для її
задоволення в цій частині немає.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.
313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3
задовольнити частково.

Заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 10 квітня 2014 року в
частині стягнення з відповідача ОСОБА_4
на користь Публічного акціонерного
товариства "Перший Український
Міжнародний банк" 49584,60 грн. штрафу за
непоновлення дії Договору страхування
- скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні такої позовної
вимоги.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді:
Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин