АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1868/14
Головуючий у суді 1 інстанції:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Кочкової Н.О.,

Суддів: Максюти Ж.І., Слоквенка Г.П.,

При секретарі:
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Павлоградвугілля" про
відшкодування моральної шкоди за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Павлоградвугілля" на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 16 грудня
2013 року , -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволені частково,
стягнуто на його користь з відповідача
6 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди (а.с.30-32).

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити (а.с. 35-38).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 з 27 грудня 1982 по 23 січня 2013 року
знаходився у трудових відносинах з
підприємствами, правонаступником яких
є відповідач. За час роботи в шкідливих
умовах на виробництві позивач отримав
професійні захворювання:
радикулопатія шийна і
попереко-крижова, двостороній
плечолопатковий періартроз,
деформівний артроз ліктьових і
колінних суглобів, стійкий больовий
синдром…, хронічне обструктивне
захворювання легенів (пиловий бронхіт,
емфізема легень), нейросенсорна
приглухуватість 1 ст. Висновком
Дніпропетровської обласної МСЕК від 15
листопада 2013 року позивачу встановлено
первинно 60% втрати професійної
працездатності та 3 група інвалідності
(а.с. 5-16).

Задовольняючи позовні вимоги частково
і стягуючи з відповідача 6000гр. на
відшкодування моральної шкоди, суд
правильно керувався ст.. 1167 ЦК України
та ст.. 237-1 КЗпП України і виходив із
того, що внаслідок втрати професійної
працездатності позивач постійно
відчуває наслідки професійних
захворювань, та вимушений постійно
лікуватися, у зв'язку з чим йому
спричинена моральна шкода з вини
відповідача, який не створив безпечних
умов праці.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідальність за моральну шкоду
повинен нести Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України на підставі Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", -
протирічать абзацу 9 пункту 5 Рішення №
20рп/2008 Конституційного Суду України
(справа про страхові виплати),
відповідно до абзацу 9 пункту 5
вказаного Рішення саме право громадян
на відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки ст..1167 ЦК України та
ст.. 237-1 КЗпП України їм надано право
відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
органу (роботодавця).

Посилання в апеляційній скарзі на
несвоєчасність виявлення професійного
захворювання комісією лікувального
закладу, - не можна прийняти до уваги,
оскільки вони не мають правового
значення для вирішення справи.

Посилання апелянта на те, що судом
порушено принципи змагальності,
встановлені ст. 10, 60 ЦПК України, так як
позивачем не надано доказів на
підтвердження спричинення моральної
шкоди відповідачем - є безпідставним та
необґрунтованими. Крім того, не
заслуговують на увагу і доводи
відповідача про те, що суд не призначив
експертизу для встановлення факту
спричинення моральної шкоди, оскільки
наявність такого висновку при
вирішення справ по відшкодування
моральної шкоди не є обов'язковим для
суду.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не
спростовують правильність висновків
суду 1 інстанції, яким у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення - не встановлено, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду відповідає вимогам ст.
213, 214 ЦПК України, і його слід залишити
без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 16 грудня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: