АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/2022/2014
інстанції: Сушко Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення
Оболонського районного суду міста
Києва від 7 вересня 2012 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті
особи: товариство з обмеженою
відповідальністю «Гарант Бетон»,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Гарант Житло», про
звернення стягнення на предмет
застави, -

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року ПАТ «ВТБ Банк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті
особи: ТОВ «Гарант Бетон», ТОВ «Гарант
Житло», про звернення стягнення на
предмет застави.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду міста Києва від 7
вересня 2012 року позов задоволено
частково.

В рахунок погашення заборгованості за
договором про надання
невідновлювальної кредитної лінії №
100.2.3-01/193к-08 від 14.07.2008 у розмірі 3 224 635,51
доларів США та 538 000,00 грн:

Звернуто стягнення на предмет застави
визначений договором застави
корпоративних прав № 100.2.3-01/34з-09 від
30.04.2009, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та
ОСОБА_4, шляхом переведення на ПАТ «ВТБ
Банк» корпоративних прав у вигляді
частки в сататутному капіталі (фонді) в
розмірі 5% Статутного капіталу (фонду)
ТОВ «Гарант Бетон», що становить 5 000,00
грн.

Звернуто стягнення на предмет застави
визначений договором застави
корпоративних прав № 100.2.3-01/30з-09 від
30.04.2009, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та
ОСОБА_5, шляхом переведення на ПАТ «ВТБ
Банк» корпоративних прав у вигляді
частки в сататутному капіталі (фонді) в
розмірі 51 % Статутного капіталу (фонду)
ТОВ «Гарант Бетон», що становить 821 328,60
грн.

Звернуто стягнення на предмет застави
визначений договором застави
корпоративних прав № 100.2.3-01/31з-09 від
30.04.2009, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та
ОСОБА_3, шляхом переведення на ПАТ«ВТБ
Банк» корпоративних прав у вигляді
частки в статутному капіталі (фонді) в
розмірі

25 % Статутного капіталу (фонду) ТОВ
«Гарант Бетон», що становить

5 977 673,00 грн.

Звернуто стягнення на предмет застави
визначений договором застави
корпоративних прав № 100.2.3-01/32 -09 від
30.04.2009 року, укладений між ПАТ «ВТБ
Банк» та ОСОБА_6, шляхом переведення на
ПАТ «ВТБ Банк» корпоративних прав у
вигляді частки статутному капіталі
(фонді) в розмірі

14 % Статутного капіталу (фонду) ТОВ
«Гарант Бетон», що становить 14 500,00 грн.

Звернуто стягнення на предмет застави
визначений договором застави
корпоративних прав № 100.2.3-01/ЗЗз-09 від
30.04.2009 року, укладений між ПАТ «ВТБ
Банк» та ОСОБА_7, шляхом переведення на
ПАТ «ВТБ Банк» корпоративних прав у
вигляді частки в сататутному капіталі
(фонді) в розмірі

5 % Статутного капіталу (фонду) ТОВ
«Гарант Бетон, що становить 5 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. в
інтересах ОСОБА_3 посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права та процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати в частині задоволення
вимог банку до апелянта про звернення
стягнення на предмет застави
визначений договором застави
корпоративних прав № 100.2.3-01/31з-09 від
30.04.2009 року, укладений між ПАТ «ВТБ
Банк» та ОСОБА_3, шляхом переведення на
ПАТ «ВТБ Банк» корпоративних прав у
вигляді частки в статутному капіталі
(фонді) в розмірі 25 % Статутного
капіталу (фонду) ТОВ «Гарант Бетон», що
становить 5 977 673,00 грн та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову в
позові.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити.

Представник ПАТ «ВТБ Банк» -
Деревецький В.В. проти апеляційної
скарги заперечував, просив суд заочне
рішення Оболонського районного суду
міста Києва від 7 вересня 2012 року
залишити без змін.

Інші учасники про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялися в
установленому законом порядку, у
судове засідання не прибули, про
причини неявки суд не повідомили, у
зв'язку із чим колегія суддів вважала
за можливе слухати справу у їх
відсутність.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність її задоволення з
наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині
звернення стягнення на предмет застави
визначений договором застави
корпоративних прав, укладеним між ПАТ
«ВТБ Банк» та ОСОБА_3 суд першої
інстанції виходив із того, що вказані
вимоги є законними та обґрунтованими ,
а тому підлягають задоволенню.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Згідно з частиною 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду
оскаржується апелянтом лише в частині
звернення стягнення на предмет застави
визначений договором застави,
укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3,
межами апеляційного розгляду є
перегляд рішення у вказаній частині.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

При ухваленні оскаржуваного рішення
суд першої інстанції вважав
встановленим існування договору
застави корпоративних прав, укладеного
між позивачем та ОСОБА_3

Разом з тим, колегія суддів дійшла
висновку, що зазначене не відповідає
дійсним обставинам справи з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 547 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

За змістом статті 546 ЦК України застава
є одним з видів забезпечення
зобов'язання, а тому договір застави
має бути вчинено в письмовій формі.

Відповідно до положень частини другої
статті 207 Цивільного кодексу України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

При розгляді справи судом встановлено,
що місцем укладення спірного договору
застави корпоративних прав №100.2.3-01/31з-09
від 30 квітня 2009 року між ПАТ «ВТБ Банк»
та ОСОБА_3 є місто Київ.

Також встановлено, що ОСОБА_3 не міг
фізично підписати вказаний договір,
оскільки 30 квітня 2009 року перебував за
межами Україна, що підтверджується
довідкою Окремого
контрольно-пропускного пункту «КИЇВ»
Державної прикордонної служби України
від 15листопада 2013 року №28/3051. Із
вказаної довідки вбачається, що
зазначена особа з 28 квітня 2009 року по 1
травня 2009 року перебувала за межами
державного кордону України.

Крім того, з висновку експерта за
результатами проведення
почеркознавчого дослідження від 24
грудня 2013 року № 0716 вбачається, що
підписи від імені ОСОБА_10, зображення
яких містяться у електрографічних
копіях заяви до ВАТ ВТБ Банк від 30
квітня 2009 року, договору застави
№100.2.3-01/31з-09 від 30 квітня 2009 року
виконані не ОСОБА_10, а іншою особою з
наслідуванням підписів ОСОБА_10 Підпис
від імені ОСОБА_3, зображення якого
міститься у електрографічній копії
договору застави № 100.2.3-01/31з-09 від 30
квітня 2009 року виконаний не ОСОБА_3, а
іншою особою з наслідуванням підписів
ОСОБА_3

Згідно з частиною другою статті 215
Цивільного кодексу України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Відповідно до положень частини другої
статті 218 ЦК України заперечення однією
із сторін факту вчинення правочину або
оспорювання окремих його частин може
доводитися письмовими доказами,
засобами аудіо-, відеозапису та іншими
доказами.

Частиною першою статті 216 ЦК України
передбачено, що недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Як вбачається з матеріалів справи,
представником відповідача надано суду
першої інстанції письмові докази того,
що вказаний договір застави не
підписувався ОСОБА_3, однак суд
належної оцінки зазначеному не надав,
що призвело до помилкових висновків по
суті спору.

За таких обставин рішення суду у
оскаржуваній частині назвати законним
та обґрунтованим не можна, а тому воно
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про відмову у
задоволенні позову на підставі пункту 2
частини 1 статті 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного
суду міста Києва від 7 вересня 2012 року в
частині звернення стягнення на предмет
застави визначений договором застави
корпоративних прав № 100.2.3-01/31з-09 від
30.04.2009 року, укладений між ПАТ «ВТБ
Банк» та ОСОБА_3, шляхом переведення на
ПАТ «ВТБ Банк» корпоративних прав у
вигляді частки в статутному капіталі
(фонді) в розмірі 25 % Статутного
капіталу (фонду) ТОВ «Гарант Бетон», що
становить 5 977 673,00 грн скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в позові.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий : І.М.
Вербова

Судді : Г.М.
Кирилюк

М.М.Панченко