ЄУН № 337/7413/13-ц
Провадження № 2/337/296/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року Хортицький
районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді -
Нещеретної Л.М.

при секретарі - Шварцер Г.М.

за участю представника позивача
Марущак О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріст-Авто» до ОСОБА_2
про поновлення пропущеного строку для
звернення до суду та стягнення
матеріальних збитків завданих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

в с т а н о в и в :

09.12.2014 року ТОВ «Ріст-Авто» звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
поновлення пропущеного строку для
звернення до суду та стягнення з нього
матеріальних збитків завданих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, посилаючись на те, що
відповідач перебував з ТОВ «Ріст-Авто»
у трудових відносинах, з відповідачем
було укладено договір про повну
матеріальну відповідальність. 25 жовтня
2012 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем
МАН, держномер НОМЕР_1 з напівпричепом
платформою LANGENDORF, держномер НОМЕР_2, що
належать ТОВ «Ріст-Авто» перевозив
вантаж (екскаватор Hitachi), який
негабаритний по висоті, в результаті
чого допустив до торканий наїзд на
путіпровід. В результаті ДТП
пошкоджено транспортний засіб та
вантаж. Відповідач визнав свою провину
в дорожньо-транспортній пригоді та
зобов'язався відшкодувати завдані
збитки, однак у подальшому трудові
відносини з позивачем припинив, не
відшкодувавши заподіяну шкоду. Позивач
просить стягнути з відповідача суму
завданий матеріальних збитків у
розмірі 86084 грн.82 коп. та судовий збір а
також поновити строк звернення до суду,
оскільки лише 29.08.2013 року ТОВ
«Ріст-Авто» дізналося, що постановою
Ленінського районного суду від 09.11.2012
року ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.ст. 124, 122-4 КпАП України та накладено
адміністративне стягнення у вигляді 340
гривень.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
суду пояснив, що 01.06.2011 року відповідача
було прийнято на роботу на посаду водій
вантажного тягача ТОВ «Ріст-Авто» з
посадовим окладом у розмірі 960,00
гривень та укладено договір про повну
матеріальну відповідальність.
Посадова інструкція, письмові
документи та акти про приймання -
передачу цінностей відсутні. 25.10.2012
року при перевезенні вантажу,
автомобіль під керуванням ОСОБА_2, з
його вини потрапив у ДТП. Вартість
збитків склала 89169,86 гривень, які
відповідач зобов'язався сплатити,
однак 23.11.2012 року звільнився. В рахунок
відшкодування шкоди з відповідача
стягнуто вихідну допомогу з заробітної
плати у розмірі 3085,04 грн., що складає три
середні заробітні плати, у зв'язку з чим
не відшкодована сума шкода складає
86084,82 грн. Просять поновити строк
звернення з позовною заявою до суду,
оскільки 29.08.2013 року отримали відповідь
ЗМУ ВДАІ щодо притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст.ст. 132-1, 124, 122-4 КпАП України.

Відповідач з позовом не згоден, суду
пояснив, що знаходився у трудових
відносинах з ТОВ «Ріст-Авто», працюючи
водієм. Ніяких інших обов'язків крім
керування автомобілем не виконував,
договору про повну матеріальну
відповідальність не укладав, ніякі
матеріальні цінності у відповідальне
зберігання йому не передавались,
відповідав лише за керування
автомобілем. 25.10.2012 року сталося ДТП, в
якому вважає себе винним. Згоден з
відшкодуванням шкоди в межах
середньомісячної заробітку, яку з
нього стягнуто у вигляді вихідної
допомоги при звільненні. Всі розписки
та пояснення з приводу ДТП ним були
написані під тиском ТОВ «Ріст-Авто».

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення сторін, суд дійшов висновку
про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлено, що згідно наказу №
РА000000010 від 01.06.2011 року ТОВ
«Ріст-Авто» ОСОБА_2 було прийнято на
роботу на посаду водій вантажного
тягача (а.с.20). Згідно бланку Договору
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність від 14.12.2011 року з
ОСОБА_2, як водієм укладено договір та
вказана відповідальність працівника
за незабезпечення збереження за
ввірених йому підприємством
матеріальних цінностей (а.с.46).

25 жовтня 2012 року ОСОБА_2 керуючи
автомобілем МАН, держномер НОМЕР_1 з
напівпричепом платформою LANGENDORF,
держномер НОМЕР_2, що належать ТОВ
«Ріст-Авто» перевозив вантаж
(екскаватор Hitachi), який негабаритний по
висоті, в результаті чого допустив до
торканий наїзд на путіпровід. В
результаті ДТП пошкоджено
транспортний засіб та вантаж та
визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні
правопорушень, передбачених ст. ст. 124,
122-4 КпАП України (а.с.21).

Згідно видаткової накладної № РН-0000382
від 06.07.2012 року, видаткової накладної №
РН-0000166 від 20.11.2012 року, акту надання
послуг № 1831 від 28.11.2002 року витрати
понесені ТОВ «Ріст-Авто» по
відшкодуванню шкоди складають 89169,86
гривень (а.с.5).

Відповідно ст.134 п1, ст.135-1 КЗпП України
працівник несе відповідальність за
ввірені-передані матеріальні цінності.

Згідно пояснень сторін, акт прийому -
передачі автомобіля та матеріальних
цінностей не складався, тому за
пошкодження автомобіля відповідач
повинен нести відповідальність лише як
водій у загальному порядку.

Відповідно ст. 132 КЗпП України за шкоду,
заподіяну підприємству при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку.

Згідно розписки та пояснення ОСОБА_2
він визнав свою вину у скоєнні ДТП та
зобов'язався відшкодувати завдану
шкоду у вигляді утримання вихідної
допомоги при звільненні (а.с.13, 14).

14.11.2012 року ОСОБА_2 був звільнений з
посади водія вантажного тягача за
власним бажанням на підставі ст. 38 ч.3
КЗпП України, та з нього стягнуто
вихідну допомогу з заробітної плати у
розмірі 3085,04 грн. що підтверджується
розпорядженням № 29 від 23.11.2012 року
(а.с.4), яка згідно пояснень представника
позивача складає три середньомісячні
заробітні плати.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що відповідачем відшкодовано
завдану шкоду, тому у задоволенні
позову ТОВ «Ріст-Авто» необхідно
відмовити.

Крім того, у відповідності до ст.73 ЦПК
України, пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Згідно наданого позивачем клопотання,
29.08.2013 року ТОВ «Ріст-Авто» отримало
відповідь Запорізького міського
управління ВДАІ № 10/16-5354 про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст.ст. 132-1, 124, 122-4 КпАП України та 09.12.2013
року звернулося до суду з позовом, тому
суд вважає можливим поновити ТОВ
«Ріст-Авто» строк для звернення до суду
з позовом.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 73, 212-215, 224-227 ЦПК
України, 132, 134 п.1, 135-1 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В :

Поновити Товариству з обмеженою
відповідальністю «Ріст-Авто»
пропущений строк для звернення до суду
з позовом.

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ріст-Авто» до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальних збитків завданих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Хортицький районний суд м. Запоріжжя
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя:
Л.М. Нещеретна