Головуючий суду 1 інстанції - Рябуха
Доповідач - Галан Н.М.
Справа № 2-1271/11
Провадження № 22ц/782/5547/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Галан Н.М.

суддів: Назарової М.В.,
Українцевої Л.Д.,

при секретарі: Щуровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовтневого районного суду
м. Луганська від 21 листопада 2013року за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Кредитпромбанк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про звернення
стягнення

В С Т А Н О В И Л А :

21.12.2009р. позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором № 49.4.1/72/07-Z,
відповідно до якого ОСОБА_3 отримала
кредит у розмірі 30000 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 14% на рік з кінцевим
терміном повернення 09.04.2012р. Однак,
відповідачка порушила умови договору,
у зв'язку з чим і виникла
заборгованість. 10.04.2007р. було укладено
договір поруки між позивачем та ОСОБА_2.

23.07.2012р. позивачем було збільшено
позовні вимоги.

Рішенням суду, яке оскаржується,
позовні вимоги ПАТ „Кредитпромбанк"
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ПАТ
„Кредитпромбанк" заборгованість за
кредитним договором № 49.4.1/72/07-Z від
10.04.2007 року у розмірі 428211,22 грн. шляхом
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, в межах суми боргу, з
реалізацією предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів.

В апеляційній скарзі апелянт
просить скасувати рішення суду,
ухвалити нове рішення, яким визнати
договір поруки, який нею підписано,
таким, що втратив силу, мотивуючи тим,
що судом порушено норми матеріального
і процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до
наступного.

Ст.213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним та
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення
суду,ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1.ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В силу ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Судом встановлено, що 10 квітня 2007
року між ПАТ „Кредитпромбанк" та
ОСОБА_3 було укладено договір за №
49.4.1/72/07-Z (надалі Кредитний договір),
відповідно до якого відповідачу було
надано позивачем кредитні кошти в сумі
30000 доларів США, сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14% на
рік з кінцевим терміном повернення
09.04.2012р..

10.04.2007р. між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 49.4.1/72-П1/07-Z , згідно
якого поручитель зобов'язується
солідарно відповідати перед банком у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань ОСОБА_3 За
кредитним договором № 49.4.1/72/07-Z від
10.04.2007р..

Відповідно ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Ст.554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Апелянт ОСОБА_2 не оспорює факту
укладення договору поруки, але вважає,
що даний договір поруки втратив силу у
відповідності до ст.559 ЦК України.

Судова колегія не може погодись з
даним доводом, оскільки ст.559 ЦК України
передбачено припинення поруки, а саме
що порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Як вбачається з матеріалів
справи, між позивачем та відповідачем
ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір. Додаткових договорів між ними
не укладалось. Розрахунок
заборгованості, наданий позивачем,
зроблено з урахуванням 14 % річних за
користування кредитом, що передбачено
кредитним договором.

На думку апелянта була можлива
зміна умов кредитного договору, що
потягло за собою наслідки, передбачені
ч.1 ст.559 ЦК України.

Однак, такі доводи не є
переконливими, бо є припущенням
апелянта.

Аналізуючи вимоги ст.27 ЦПК України
судова колегія не може погодитися з
доводами апелянта щодо тлумачення ним
збільшення суми заборгованості, як
зміни умов відповідальності за
кредитним договором, оскільки
збільшення позовних вимог через
прострочення зобов'язання по сплаті
кредиту не є зміною умов договору.

Не може також прийняти судова
колегія доводів апелянта в частині
порушення судом першої інстанції норм
процесуального законодавства,
оскільки вони не тягнуть за собою
скасування ухваленого по справі
рішення.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України
апелянт не надала суду доказів, які б
спростували висновки суду першої
інстанції.

Відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4
рішення суду не оскаржується.

Враховуючи наведене, судова
колегія приходить до висновку, що
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції за доводами
апеляційної скарги немає.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає

рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303,304,307, 308 ЦПК
України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Луганська від 21 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно,
але може бути оскаржена у продовж 20
днів шляхом подачі касаційної скарги
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: