Справа № 274/4813/14-ц Провадження №
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09.12.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за
позовомОСОБА_1доОСОБА_2простягнення
боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 р. ОСОБА_1 звернувся з
вказаним позовом, у якому просить
стягнути на його користь з ОСОБА_2 борг
за договором позики у розмірі 1 200
доларів США, що складає за курсом
Національного банку України 15 710,02 грн.

Від ОСОБА_2 заперечень проти позову або
заяви про визнання позову не надходило.

Судом з'ясовано, що відповідно до
розписки від 14.04.2014 р. ОСОБА_2 позичив у
ОСОБА_1 1 200 доларів США, які зобов'язався
повернути до 15.08.2014 р. (а. с. 5, у т.ч. -
зворотній бік).

Згідно зі статтею 1046 Цивільного
кодексу України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1047 Цивільного
кодексу України передбачено, що на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Абзацом першим частини першою статті
1049 Цивільного кодексу України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Таким чином, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір позики, на підставі
якого перший передав у власність
другому грошові кошти - 1 200 доларів США,
при цьому другий зобов'язався
повернути ці грошові кошти до 15.08.2014 р.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
зобов'язань з повернення до 15.08.2014 р.
ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 200
доларів США ОСОБА_2 не виконав.

Доказів, які б це спростовували, ОСОБА_2
не подав.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України визначено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики у
розмірі 1 200 доларів США, що складає за
курсом Національного банку України 15
710,02 грн., підлягає задоволенню.

При цьому суд вважає за необхідне
звернути увагу, що на день пред'явлення
позову (26.08.2014 р.) офіційний курс
Національного банку України гривні до
долара США становив 1 365,9408 грн. за 100
доларів США, тобто 1 200 доларів США за
цим курсом складало 16 391,29 грн.

Між тим, відповідно до частини першої
статті 11 Цивільного процесуального
кодексу України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Тобто суд позбавлений права вийти за
межі позовних вимог та стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за
договором позики у розмірі 1 200 доларів
США, що складає за курсом Національного
банку України 16 391,29 грн.

Згідно з частиною першою статті 79
Цивільного процесуального кодексу
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи

Частиною першою статті 88 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2
підлягають стягненню у якості
відшкодування судових витрат 243,60 грн.
(судовий збір).

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 -
60, 64, 79, 88, 208, 209, 212 - 215, 224 - 226 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг за договором позики у розмірі 1 200
доларів США, що складає 15 710,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
якості відшкодування судових витрат
грошові кошти у розмірі 243,60 грн.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги це рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом;

- апеляційна скарга на рішення може
бути подана лише позивачем до
Апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення;

- апеляційна скарга на рішення може
бути подана також особами, які не брали
участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки;

- рішення може бути переглянуто
Бердичівським міськрайонним судом
Житомирської області за письмовою
заявою відповідача, заяву про перегляд
цього рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
В.В. Корбут