Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/862/14
Головуючий у 1 інстанції: Гавілей М.М.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„11" лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3 на рішення
Токмацького районного суду
Запорізької області від 26 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_5, про стягнення
аліментів на повнолітню дитину, яка
продовжує навчання, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до батька
ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про
стягнення аліментів на повнолітню
дитину, яка продовжує навчання.

У позові зазначав, що він є
повнолітньою особою, на теперішній час
навчається на денному відділенні у
Державному навчальному закладі
«Токмацький професійний ліцей»
Запорізької області, термін навчання
до 30.06.2014 року.

Зазначає, що його стипендія
щомісячно дорівнює 275 грн., що є значно
меншою за прожитковий мінімум, при
цьому він, продовжуючи навчання на
денній формі, не має змоги
працевлаштуватися, однак потребує
додаткових коштів на щодення
харчування, одяг та взуття, на купівлю
предметів. необхідних для навчання:
книг, зошитів, додаткової наукової
літератури та письмових приладів.

Відповідач є його рідним батьком,
який має мінливий дохід за відсутністю
постійної роботи. Разом з тим
відповідач виконує сезонні роботи,
тобто має сезонний заробіток, а також є
власником земельної ділянки (паю), з
якої отримує дохід, отже має можливість
допомагати йому матеріально.

В добровільному порядку надавати
йому матеріальну допомогу ОСОБА_4 не
бажає.

Посилаючись на зазначені
обставини, просив стягнути з
відповідача на свою користь аліменти у
твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн.
щомісячно, починаючи із дня подачі
позову і по 30 червня 2014 року включно,
тобто до закінчення навчання, судові
витрати покласти на відповідача.

Рішенням Токмацького районного
суду Запорізької області від 26 грудня
2013 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_3, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просять
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасника процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване првильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно положень ч.ч.1,3 ст. 199 СК
України, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв"язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов"язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів має
той з батьків, з ким проживає дочка, син,
а також самі дочка, син, які продовжують
навчання.

У п.20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 „Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
передбачено, що обов"язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання після досягнення
повноліття ( незалежно від форми
навчання), виникає за обов"язкової
сукупності таких юридичних фактів:
досягнення дочкою, сином віку, який
перевищує 18, але є меншим 23 років;
продовження навчання; потреба у зв"язку
з цим у матеріальній допомозі;
наявність у батьків можливості
надавати таку допомогу.

За змістом ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і(або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урвахуванням обставин, зазначених у ст.
182 СК України, а саме: стан здоров"я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров"я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надати
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_4 з 10.09.1994 року по 03.08.2004 року
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6(а.с.8-9), від шлюбу має
повнолітнього сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.5).

З 01.09.2011 року ОСОБА_2 навчається в
ДНЗ „Токмацький професійний ліцей"
Запорізької області, на денному
відділенні, на бюджетній формі
навчання, строк якого закінчується
30.06.2014 року(а.с.6).

Отже позивач навчається за
бюджетні кошти, отримує стипендію,
загальний розмір якої за період з
травня по жовтень 2013 року становив 2029
гр.(а.с.7), проживає разом з матір"ю
ОСОБА_6, яка має постійну роботу,
отримує заробітну плату, розмір якої за
період з травня по листопад 2013 року
становив 9451 гр. 07 коп.(а.с.48), вона також
має дохід з земельного паю у вигляді
орендної плати, яка за 2013 рік склала 4094
гр. 13 коп.(а.с.49), при цьому
допомагає своїй непрацездатній
матері.

Дослідивши докази в справі й
надавши їм належну правову оцінку, суд
дійшов обгрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволеня
позову, виходячи з того, що однією із
обов"язкових умов надання батьками
утримання повнолітнім дочці чи сину є
можливість надання ними дітям
матеріальної допомоги.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд врахував як матеріальне
становище позивача, так і стан
здоров"я та матеріальне становище його
батька ОСОБА_4, який перебуває на обліку
в центрі зайнятості, як особа, яка
потребує працевлаштування, допомогу по
безробіттю не отримує, а також має на
утриманні чотирьох неповнолітній
ділей від шлюбу з ОСОБА_5 і
непрацездатних батьків, а тому дійшов
обгрунтованого висовку про
неспроможність відповідача ОСОБА_4 за
вказаних обставин надавати
матеріальну допомогу сину ОСОБА_2 у
зв"язку із продовженням ним навчання.

Висновок суду узгоджується з
матеріалами справи та вимогами норм
матеріального права.

Згідно довідки Токмацького
МРЗЦ від 28.10.2013 року ОСОБА_4 перебуває на
обліку в центрі зайнятості, як особа,
яка потребує працевлаштування,
допомогу по безробіттю не
отримує(а.с.18-19).

За даними довідки виконавчого
комітету Жовтневої сільської ради№ 607
від 04.11.2013 року родина ОСОБА_4- його
дружина ОСОБА_5 та четверо
неповнолітніх дітей проживають разом з
непрацездатними батьками відповідача -
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яка хворіє і потребує
оперативного лікування(а.с.34,27, 28).

Від шлюбу , укладеному у 2004 році,
відповідач ОСОБА_4 та його дружина
ОСОБА_5 мають чотирьох малолітніх
дітей: синів ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочок ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_5(а.с.29-33), їх сім"я перебуває
на обліку в управлінні соціального
захисту населення Токмацької РДА, як
малозабезпечена(а.с.22).

Судом встановлено, що сім"я
відповідача існує лише за рахунок цієї
державної допомоги, призначеній як
малозабезпеченій сім"ї і стягнення
аліментів з якої не передбачено п.п.14
п.12 Постанови Кабінету Міністрів
України № 146 від 26.02.1993 року „Про
перелік видів доходів, які
враховуються при визначенні розміру
аліментів на одного з подружжя, дітей,
батьків, інших осіб", та з доходу,
отримуваного ОСОБА_4 у виді орендної
плати за землю(пай).

Враховуючи, що орендна плата за
своїм характером є одноразовою
виплатою, яка отримується один раз на
рік, та зважаючи на наявність у ОСОБА_4
інших утриманців, підстав вважати, що
доходи відповідача є достатніми для
забезпечення матеріальних потреб
позивача, пов"язаних із продовженням
навчання, суд не мав.

Твердження позивача про
можливість існування у ОСОБА_4 інших
доходів суд правомірно не прийняв до
уваги, оскільки відповідно до вимог
вимог ст. 60 ЦПК України доведення тих
обставин, на які посилається сторона
як на підставу своїх вимог і
заперечень, є процесуальним обов"язком
цієї сторони, а на припущеннях
доказування грунтуватися не може.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність судових висновків
не спростовують, оскільки фактично
зводяться до іншої оцінки обставин
справи та доказів, які відрізняються
від зробленої судом першої інстанції.

Рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, передбачених ст.
309 ЦПК України підстав для його зміни
або скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 26 грудня 2013
року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: