Провадження № 2/234/587/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014 року
м.
Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької
області

в складі головуючого судді Чернобай
А.О.,

при секретарі Костенко Л.І.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

позивачки ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

02.12.2013 року до Краматорського міського
суду звернулася ОСОБА_2 з позовом до
Краматорської міської ради про
визнання права власності на земельну
ділянку.

22.01.2014 року ухвалою Краматорського
міського суду було замінено по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Краматорської міської ради про
визнання права власності на земельну
ділянку первісного відповідача
Краматорську міську раду на належного
відповідача ОСОБА_3.

Із позову вбачається, що ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку. 20.01.2007 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_5 був укладений договір
купівлі - продажу житлового будинку та
земельної ділянки. Право власності на
житловий будинок ОСОБА_5 зареєструвала
у КП БТІ у м. Краматорсььку, але право
власності на земельну ділянку ОСОБА_5
не зареєструвала. 26.01.2010 року
Краматорським міським судом винесено
рішення про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2 грошових коштів. 21.01.2010
року Краматорським міським судом було
накладено арешт на усе майно, яке
належить ОСОБА_5 та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. 29.02.2010 року
постановою державного виконавця
передано ОСОБА_2 в рахунок погашення
боргу будинок з надвірними будівлями
та земельну ділянку розміром 0,0328 га,
які знаходяться за адресою АДРЕСА_1.
10.08.2012 року приватним нотаріусом
Краматорського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 було видано свідоцтво
про придбання нерухомого майна з
публічних торгів, яке було
зареєстровано у КП БТІ м. Краматорська.
Таким чином, отримати державний акт на
земельну ділянку позивачка не має
можливості, оскільки старий державний
акт на землю є дійсним, не скасований, в
порядку спадкування нікому не
перейшов. Тому просить суд винести
рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право
власності на земельну ділянку, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
розміром 0,0328 га в межах згідно плану,
переданого для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

У судовому засіданні позивач та його
представник надали пояснення,
аналогічні викладеним у позові,
просили свої позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач суду
пояснила, що вона дійсно продавала
будинок, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Вона не пам'ятає, чи продавала
вона земельну ділянку, державного акту
на земельну ділянку в неї не має, на
теперішній час вона звернулася до
Управління держземагентства у м.
Краматорську для отримання державного
акту на землю.

У подальшому відповідач у судове
засідання, призначене на 14.02.2014 року не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи без її участі, позовні вимоги
визнає та не заперечує проти
задоволення позову.

Ухвалою Краматорського міського суду
від 14.02.2014 року відмовлено у прийнятті
визнання відповідачем ОСОБА_3 позову і
продовжено судовий розгляд справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному , повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Дослідивши докази, вислухавши
пояснення сторін, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлено, що 20.01.2007 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладений договір
купівлі - продажу житлового будинку з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, розташованого
в АДРЕСА_1. (а.с. 11 - 12)

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі -
продажу від 20.01.2007 року належить на
підставі приватної власності ОСОБА_5
(а.с. 15)

Рішенням Краматорського міського суду
від 26.01.2010 року стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2 8000 грн. завдатку та
додаткову суму у розмірі завдатку, а
усього 16 000 грн. (а.с. 9)

29.02.2012 року постановою державного
виконавця передано ОСОБА_2 в рахунок
погашення боргу будинок з надвірними
будівлями та земельну ділянку розміром
0,0328 га, які знаходяться за адресою
АДРЕСА_1. (а.с. 22)

10.08.2012 року приватним нотаріусом
Краматорського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 було видано свідоцтво
про придбання нерухомого майна з
публічних торгів, а саме: житлового
будинку з господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, розташованого
в АДРЕСА_1 (а.с. 16)

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів належить ОСОБА_2 (а.с. 17)

Як визначено статтею 120 ЗК України у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Статтею 377 ЦК України встановлено, що до
особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Якщо договором про відчуження
житлового будинку, будівлі або споруди
розмір земельної ділянки не
визначений, до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.

Отже, законодавством визначено, що з
виникненням права власності на будівлю
чи споруду до власника переходить
право власності на частину земельної
ділянки, на якій розташована належна
йому на праві власності будівля чи
споруда.

На земельну ділянку, що перевищує
визначені статтею 120 ЗК України та
статтею 377 ЦК України розміри, право
власності виникає на загальних
підставах та у порядку, визначених
чинним законодавством.

Порядок передачі у власність
громадянам земельних ділянок із земель
державної або комунальної власності
передбачений статтею 116 ЗК України.

Згідно з частинами першою статті 116 ЗК
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Пунктом 34 статті 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування" передбачено,
що до виключної компетенції
відповідної ради належить вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин, які
розглядаються виключно на пленарному
засіданні ради - сесії.

Таким чином, виникнення права
власності на об'єкти нерухомості не є
безумовною підставою для
автоматичного укладення угоди щодо
земельної ділянки. Обов'язковою умовою
передачі у власність земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, є наявність
позитивного рішення сесії відповідної
ради про передачу земельної ділянки у
власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право
власності на землю гарантується
Конституцією України. Право власності
на землю (земельну ділянку)
набувається і здійснюється відповідно
до закону.

Судом встановлено, що 20.01.2007 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладений договір
купівлі - продажу земельної ділянки, що
знаходиться у АДРЕСА_1, розміром 0,0328 га
в межах згідно з планом, переданої для
будівництва та обслуговування
житлового будинку. (а.с. 13 - 14)

Відповідно до державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку ОСОБА_3 на підставі рішення
Краматорської міської ради від 07.07.2004
року № 19/ІУ - 48 є власником земельної
ділянки площею 0,0328 гектарів у межах
згідно з планом для будівництва та
обслуговування жилого будинку.
Земельна ділянка розташована по
АДРЕСА_1. Акт зареєстровано в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 15-1285 (
а.с. 62)

Згідно довідки Управління Держкомзему
у м. Краматорську Донецької області
земельна ділянка, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_3 на підставі
Державного акту на земельну ділянку ДН
№ 844434 (а.с. 61)

Даний державний акт є дійсним та в
установленому порядку акт про державну
реєстрацію не скасовувався та не
визнаний недійсним.

За таких обставин суд вважає, що вимоги
позивача про визнання права власності
на земельну ділянку за ОСОБА_2 не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3, 8, 10, 12-15, 60 - 61, 88, 212 -215 ЦПК України,
ст.ст. 116, 120 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
земельну ділянку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Краматорський міський
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті й
надруковано у єдиному примірнику.

Суддя