Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року
Рівненський
міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Жижчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договорами позики грошових
коштів,-

в с т а н о
в и в:

В Рівненський міський суд з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договорами позики грошових коштів
звернувся ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач
заявлені позовні вимоги повністю
підтримав, просить суд їх задоволити та
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його
користь борг згідно розписки від 12
грудня 2012 року в розмірі 30 000,00 грн.
(тридцять тисяч гривень) та згідно
договору безпроцентної позики
грошових коштів від 14 грудня 2012 року в
розмірі 16 000,00 грн. (шістнадцять тисяч
гривень); три проценти річних в розмірі
1380,00 грн. та судові витрати по справі, а
саме сплачений судовий збір в розмірі
473,80 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що
відповідно до розписки від 12 грудня 2012
року та договору безпроцентної позики
грошових коштів від 14 грудня 2012 року на
загальну суму 46 000,00 грн. Згідно
договорів, відповідач зобов'язався
повернути грошові кошти згідно
розписки від 12 грудня 2012 року щомісячно
в розмірі по 2500,00 грн. протягом 12
місяців; згідно договору безпроцентної
позики грошових коштів від 14 грудня 2012
року щомісячно в розмірі по 1333,33 грн. до
14 числа кожного місяця, починаючи з 14
січня 2013 року. Однак, у зазначений строк
кошти повернуті не були, у зв'язку з чим
він змушений був звернутись до суду за
захистом своїх прав з даним позовом.

В судове засідання відповідач не
з'явився. Про день та час розгляду
справи повідомлявся завчасно та
належним чином судовими повістками
рекомендованими листами. Причин своєї
неявки суду не повідомив, заяв чи
клопотань про перенесення розгляду
справи до суду не подавав.

Заслухавши учасників судового
процесу, дослідивши матеріали справи
та подані сторонами письмові докази по
справі, суд прийшов до висновку, що
заявлені позовні вимоги підлягають до
задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 грудня 2012
року між сторонами по справі було
укладено договір позики, відповідно до
якого позивач позичив відповідачу
грошові кошти в розмірі 30000,00 грн.
(тридцять тисяч гривень 00 копійок).

Дана обставина стверджується
дослідженою в судовому засіданні
розпискою від 12 грудня 2012 року з якої
вбачається, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1
30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00
копійок), які зобов'язується повертати
щомісяця рівними частинами по 2500,00 грн.
(дві тисячі п'ятсот гривень) протягом 12
місяців.

Крім того, 14 грудня 2012 року між
сторонами по справі було укладено
договір безпроцентної позики грошових
коштів, який посвідчений приватним
нотаріусом Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
відповідно до якого позивач позичив
відповідачу грошові кошти в розмірі
16000,00 грн.

Дана обставина стверджується
дослідженим в судовому засіданні
договором позики грошей від 14 грудня 2012
року, посвідченого приватним
нотаріусом Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за № 1488, з
якого вбачається, що ОСОБА_1
(позикодавець) передав, а ОСОБА_2
(позичальник) прийняв 16 000,00 грн.
(шістнадцять тисяч гривень) із
зобов'язанням повернути суму позики
рівними частинами по 1333,33 грн.
щомісячно, до 14 числа кожного місяця,
починаючи з 14 січня 2013 року.

Однак, у зазначений у договорах
строк, відповідач грошові кошти
позивачу не повернув.

Відповідно до ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Станом на день розгляду справи в суді
заборгованість по договорам позики від
12 грудня 2012 року становить 30000,00 грн., а
по договору безпроцентної позики
грошових коштів від 14 грудня 2012 року
становить 16000,00 грн., а всього 46 000 грн.
Оскільки борг відповідачем за
договорами позики позивачу в
добровільному порядку не повернутий,
тому в цій частині позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 ЦК
України.

Позичальник зобов'язався повернути
позику протягом року у сумі 46 000,00 грн.
протягом 12 місяців, у зв'язку з чим 3%
річних станом на день розгляду справи в
суді становить 1380,00 грн. (30 000,00 грн. + 16
000,00 грн. = 46 000,00 грн. х 3% = 1380,00 грн.). Отже,
три проценти річних від загальної суми
боргу становить 1380,00 грн.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підтвердження своїх вимог і
заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини
у їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позивач в судовому
засіданні свої вимоги довів належними
та допустимими доказами, а відповідач
їх не спростував, тому позовні вимоги
підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Як вбачається з досліджених
матеріалів справи при подачі позову до
суду позивачем було сплачено судовий
збір в розмірі 473,80 грн. згідно
квитанції 46 від 26 листопада 2013 року.

Оскільки рішення ухвалено на користь
позивача,тому судові витрати слід
стягнути з відповідача на користь
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 60, 88, 212, 213, 215, 228, 294 ЦПК України,
ст.ст.525,526,629,1046,1049,1050 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договорами позики
грошових коштів - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 заборгованість за
договорами позики на загальну суму 46
000,00 грн. (сорок шість тисяч гривень 00
копійок); три процента річних в сумі
1380,00 грн. та судові витрати по справі, а
саме сплачений судовий збір в розмірі
473,80 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення
суду може бути подано протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий :