Головуючий суду 1 інстанції - Головіна
Доповідач - Коновлаова В.А.
Справа № 2/1203/3738/11
Провадження № 22ц/782/11/14
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів -Ступіної Я.Ю., Темнікової В.І.

при секретарі: Скоробогатовій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Артемівського
районного суду м. Луганська від 02
грудня 2011 року

у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о
в и л а:

У вересні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, в
обґрунтування якого вказав, що 22.01.2008
року між відкритим акціонерним
товариством „Комерційний банк
„Надра", правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
„Комерційний банк „Надра" та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № ПК 27/08-07,
відповідно до умов якого ОСОБА_3
отримав кредит у розмірі 15000 грн. зі
сплатою 2,7 % відсотків на місяць,
строком по 17.01.2011 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 22.01.2008 року між позивачем та
ОСОБА_4 укладено договір поруки,
відповідно до умов якого остання
зобов'язалася відповідати перед
позивачем за зобов'язаннями ОСОБА_3 по
зазначеному кредитному договору, як
солідарні боржники.

В порушення вимог закону та умов
договору ОСОБА_3 зобов'язання за
вказаним кредитним договором належним
чином не виконує, у зв'язку з чим станом
на 02.02.2011 року за ним утворилася
заборгованість у розмірі 37518,36 грн., яка
складається з: 15000 грн. - заборгованість
за кредитом, 14958 грн. - заборгованості за
відсотками, 7200,36 грн. - пеня, 360 грн. -
штраф.

Позивач просив суд стягнути солідарно
з відповідачів на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» заборгованість за
кредитним договором № ПК 27/08-07 від
22.01.2008 року у розмірі 37518,36 грн. та судові
витрати.

Заочним рішенням Артемівського
районного суду м. Луганська від 02
грудня 2011 року позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
задоволені. Суд стягнув солідно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» заборгованість за
кредитним договором у сумі 37518,36 грн.
Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Артемівського районного суду
м. Луганська від 11 грудня 2013 року заяву
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з неї кредитної
заборгованості скасувати та закрити
провадження у справі в цій частині,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушенням судом норм процесуального
та матеріального права.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги
підтримав.

Представник позивача та відповідач
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися,
про час і місце повідомлені належним
чином і в установленому законом
порядку (ст. ч.ч. 5,6 ст. 74 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідачем ОСОБА_3 рішення суду не
оскаржують, а відповідач ОСОБА_2
оскаржує рішення суду тільки в частині
стягнення з неї заборгованості за
кредитним договором, тому рішення суду
в частині стягнення заборгованості за
кредитним договором з ОСОБА_3 не є
предметом перегляду судом апеляційної
інстанції згідно положень ч. 1 ст. 303 ЦПК
України та п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку" № 12 від 24.10.2008
року, згідно яких у разі якщо
апеляційна скарга подана на рішення
щодо частини вирішених вимог, суд
апеляційної інстанції відповідно до
принципу диспозитивності не має права
робити висновків щодо неоскарженої
частини ні в мотивувальній, ні в
резолютивній частині судового рішення,
а в описовій частині повинен зазначити
в якій частині вимог судове рішення не
оскаржується.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої
інстанції виходив з того, що ним були
встановленні факти про те, що
відповідно до укладеного кредитного
договору № ПК 27/08-07 від 22.01.2008 року
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 15000
грн. зі сплатою 2,7 % відсотків на місяць
строком по 17.01.2011 року.

22.01.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 з
метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором укладено договір поруки,
відповідно до умов якого остання
зобов'язалася відповідати перед
позивачем за зобов'язаннями ОСОБА_3 по
зазначеному кредитному договору, як
солідарні боржники.

Відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за
вказаним кредитним договором належним
чином не виконав, у зв'язку з чим станом
на 02.02.2011 року за ним утворилася
заборгованість у розмірі 37518,36 грн., яка
складається з: 15000 грн. - заборгованість
за кредитом, 14958 грн. - заборгованості за
відсотками, 7200,36 грн. - пеня, 360 грн. -
штраф.

Тому суд першої інстанції з
урахуванням зазначених обставин,
керуючись ст. ст. 525, 526, 1054 ЦК України,
дійшов висновку, що з відповідачів у
солідарному порядку підлягає
стягненню заборгованість за кредитним
у розмірі 37518,36 грн., оскільки вони
невиконанням взятих на себе
зобов'язань порушили майнові права
позивача, підстав для звільнення
відповідачів від обов'язку за
вказаними договорами судом не
встановлено.

Що стосується позовних вимог про
стягнення заборгованості за кредитним
договором з поручителя ОСОБА_2, то
проаналізувавши встановлені судом
першої інстанції обставини справи, а
також матеріали справи, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції в
цій частині вимог дійшов помилкового
висновку про задоволення позовних
вимог, а тому рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог в цій
частині, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 553
ЦК України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

В п. 5.3 договір поруки № 1-27/08-07 від 22.01.2008
року, укладеним між позивачем та ОСОБА_4
передбачено, що дія цього договору
закінчується належним виконанням
позичальником взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору чи
виконання поручителем своїх
зобов'язань, згідно з умовами цього
договору.

Згідно із частиною четвертою статті 559
ЦК України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251
ЦК України строком є певний період у
часі, зі спливом якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (частина
перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ч. 2 статті 251 та ч. 2 друга
статті 252 ЦК України).

Колегія суддів з урахуванням положень
ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України враховує
правову позицію Верховного Суду
України за насідками розгляду зави про
перегляд судового рішення із мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, яка викладена у
постановах від 23.05.2012 року, № 6-78цс12 від
18.07.2012 року, № 6-3цс13 від 13.02.2013 року
згідно якої, якщо в договорі поруки не
встановлено строку, після якого порука
припиняється, умова договору поруки
про його дію до повного виконання
боржником своїх зобов'язань перед
банком за кредитним договором не є
встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить частині першій статті 251 та
частині першій статті 252 ЦК України,
тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми частини четвертої
статті 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

В п. 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року
передбачено, що відповідно до частини
четвертої статті 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що в
забезпечення виконання вказаного вище
зобов'язання 22.01.2008 року між позивачем
та ОСОБА_4 укладено договір поруки №
1-27/08-07, відповідно до умов якого остання
зобов'язалася відповідати перед
позивачем за зобов'язаннями ОСОБА_3 по
кредитному договору № ПК 27/08-07 від
22.01.2008 року, як солідарні боржники, а
саме повернення суми кредиту, сплати
відсотків за користування кредитом,
сплати інших платежем, передбачених
цим договором, а також можливих
штрафних санкцій (пені, штрафу).

Відповідач змінила прізвище з ОСОБА_4
на ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про
шлюб від 05 вересня 2009 року серії НОМЕР_1
та свідоцтва про шлюб від 04 листопада
2011 року (а.с. 60,61,62).

Як вбачається з матеріалів справи,
позичальник ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання за вказаним кредитним
договором не виконує, у зв'язку з чим,
станом на 02.02.2011 року за ним утворилася
заборгованість у розмірі 37518,36 грн.

З договору поруки № 1-27/08-07 від 22.01.2008
року вбачається, що в ньому не
встановлено строку, після якого порука
припиняється, а умова договору поруки
(пункт 5.3) про його дію до повного
виконання боржником своїх зобов'язань
перед банком за кредитним договором не
є встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить частині першій статті 251 та
частині першій статті 252 ЦК України,
тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми частини четвертої
статті 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

У п. 1.4 кредитного договору № ПК 27/08-07
від 22.01.2008 року зазначено, що банк надає
позичальнику кредит строком до 17.01.2011
року. Отже, у кредитному договорі строк
виконання зобов'язання чітко
визначений - до 17.01.2011 року.

За таких обставин, у ПАТ КБ «Надра»
виникло право пред'явити вимогу до
поручителя ОСОБА_2 про виконання
порушеного зобов'язання боржника
ОСОБА_3 щодо повернення кредиту
починаючи з 17.01.2011 року, протягом
наступних 6 місяців, тобто до 17.06.2011
року.

Із матеріалів справи вбачається, що
таку вимогу до поручителя банк
пред'явив шляхом звернення 20.09.2011 року
до суду з позовом, про що свідчить штам
вхідної кореспонденції суду (а.с.3),
тобто вже після спливу встановленого ч.
4 статті 559 ЦК України шестимісячного
строку.

Інших доказів направлення на адресу
поручителя листів про повернення
коштів, крім пред'явлення позову,
матеріали справи не містять. Під час
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції ці докази також публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Надра» надані не були.

Таким чином, оскільки кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання, який встановлений п. 1.4
кредитного договору № ПК 27/08-07 від
22.01.2008 року, не пред'явив вимоги до
поручителя ОСОБА_2, тому порука
припинена на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК
України.

Проаналізувавши зазначені вище
обставини по справі у їх сукупності,
апеляційний суд вважає, що рішення суду
в оскаржуваній частині слід скасувати
та ухвалити по справі нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості відмовити за
необґрунтованістю.

В іншій частині рішення суду не
переглядається з зазначених вище
підстав.

Що стосується вимоги апелянта про
закриття провадження у справі в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором з поручителя
ОСОБА_4, то вона не підлягає
задоволенню, оскільки підстави
закриття провадження у справі
містяться у статті 205 ЦПК України, а у
даному випадку ні одна із підстав не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 251,559 ЦК України, ст.ст.
303,309,319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Артемівського
районного суду м. Луганська від 02
грудня 2011 року в оскаржуваній
частині задоволення позовних вимог та
стягнення солідарно з ОСОБА_4 на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»
заборгованості за кредитним договором
скасувати та в цій частині ухвалити
нове рішення.

У задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної
сили негайно після його проголошення,
але може бути оскаржене безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після його проголошення у
касаційному порядку.

Головуючий :

Судді: