ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"16" грудня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року позивач, ПАТ "Дельта
Банк" звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що 10.09.2007 року між АК
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ 0, відповідно до якого Кредитор
надав Позичальнику кредитні кошти в
порядку та умовах, визначених у
кредитному договорі у сумі 118 000 доларів
США зі сплатою 11,3 %, строком до 10.09.2037
року. Зазначив, що банк повністю
виконав умови договору та здійснив
виплату кредитних коштів. 08.12.2011 року
між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта
Банк» було укладено Договір
купівлі-продажу прав за кредитами.
Відповідач порушує умови кредитного
договору та не виконує взяті на себе
зобов'язання, в результаті чого сума
заборгованості за кредитним договором
станом на 05.08.2014 року складає 2 320 268 грн.
76 коп., з яких:

- 1 390 652 гривні 18 копійок - сума
заборгованості за кредитом;

- 906 608 гривень 17 копійок - сума
заборгованості за відсотками;

- 23 008 гривень 42 копійок -
заборгованість за відсотками (за
кредитним договором № 0).

В забезпечення виконання зобов'язань
відповідача за кредитним договором 10
вересня 2007 року між Кредитором і ОСОБА_2
було укладено іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, відповідно до якого
відповідач передав банку в іпотеку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що
належить іпотекодавцю на праві
приватної власності.

У зв'язку з наявністю заборгованості
позивач був змушений звернутися до
суду та просив суд просить в рахунок
погашення заборгованості за Кредитним
договором № 0 та Додатковою
угодою № 1 в сумі 2 320 268 грн. 76 коп.
звернути стягнення на користь ПАТ
"Дельта Банк " на предмет іпотеки -
квартиру квартиру АДРЕСА_1 шляхом
передачі Іпотекодержателю предмета
іпотеки у власність, визнання за
Іпотекодержателем права власності та
стягнути з відповідача судовий збір.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, подала до суду
заяву про розгляд справи без її участі,
позов підтримала у повному обсязі, не
заперечувала проти винесення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча повідомлявся судом про
місце і час розгляду справи, заяви про
відкладення розгляду справи не надав,
причини неявки не повідомив. Поштове
повідомлення повернулось до суду за
закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у
разі ненадання фізичними особами, які
беруть участь у справі, інформації щодо
їх адреси, судова повістка
надсилається за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
особи, яка бере участь у справі, за
адресою її місця проживання або місця
реєстрації, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їй належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст.
169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача
суд постановив ухвалу про заочний
розгляд справи на підставі наявних у
справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2007 року між АК
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та
ОСОБА_2 було укладено Договір про
надання споживчого кредиту № 0,
відповідно до якого Кредитор надав
Позичальнику кредитні кошти в порядку
та умовах, визначених у кредитному
договорі у сумі 118 000 доларів США зі
сплатою 11,3 %, строком до 10.09.2037 року (а.с.
8-15).

08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ
"Дельта Банк" був укладений Договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним Договором, ПАТ
"УкрСиббанк" передає (відступає) ПАТ
"Дельта Банк" права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого АТ "Дельта
Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов"язаннях, а внаслідок
передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ
"Дельта Банк" прав вимоги до боржників,
до позивача переходить (відступається)
право вимагати від боржників повного,
належного та реального виконання
обов"язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Судом встановлено, що 22.05.2008 року між
позивачем та відповідачем укладено
Додаткову угоду № 1 до Договору про
надання споживчого кредиту № 0
від 10.09.2007 р., відповідно до п.2 якого
сторони домовились про перенесення
строків виконання зобов'язань
позичальника зі сплати процентів за
Договором, на підтвердження чого
уклали Доданок № 1 до Додаткової угоди
№ 1 до Договору про надання споживчого
кредиту № 0 від 10.09.2007 р. (а.с.37, 38-44).

ОСОБА_2 порушує умови кредитного
договору та не виконує взяті на себе
зобов'язання, в результаті чого сума
заборгованості за кредитним договором
станом на 05.08.2014 року складає 2 320 268 грн.
76 коп., з яких:

- 1 390 652 гривні 18 копійок - сума
заборгованості за кредитом;

- 906 608 гривень 17 копійок - сума
заборгованості за відсотками;

- 23 008 гривень 42 копійок -
заборгованість за відсотками (за
кредитним договором № 0).

Встановлено, що 15.08.2014 року ПАТ "Дельта
Банк" звернувся до ОСОБА_2 з
листом-вимогою про усунення порушень
умов кредитного договору, надав
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги.

Однак, вказана вимога була залишена
відповідачем, ОСОБА_2 без уваги,
заборгованість за кредитним договором
погашена не була.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК
України зобов'язання мають
виконуватись належним чином та у
встановлений строк, одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається.

Неналежне виконання взятих на
себе зобов'язань за договором кредиту
відповідачем, а саме непогашення
кредиту згідно графіка, передбаченого
зазначеним договором та несплата
відсотків за користування кредитними
коштами призвело до виникнення
заборгованості.

Встановлено, що для забезпечення
виконання зобов'язань відповідача за
кредитним договором 10 вересня 2007 року
між Кредитором і ОСОБА_2 було укладено
іпотечний договір № 61972, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
відповідно до якого відповідач передав
банку в іпотеку нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1, що належить
іпотекодавцю на праві приватної
власності.

Водночас, частинами 1 та 3 ст. 36 Закону
України «Про іпотеку» передбачено, що
сторони іпотечного договору можуть
вирішити питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Договір про задоволення
вимог іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору
за своїми правовими наслідками, може
передбачати передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання у порядку, встановленому
статтею 37 цього Закону.

За пунктом 4.1 договору іпотеки
звернення стягнення здійснюється
Іпотекодержателем: 1) у випадках
зазначених в п.п. 2.1.1.-2.1.2 Договору
іпотеки; 2) у разі порушення провадження
у справі про відновлення
платоспроможності Іпотекодавця або
визнання його банкрутом; 3) у разі
прийняття рішення про ліквідацію
юридичної особи - Іпотекодавця або
визнання його банкрутом; 4) у разі
прийняття рішення про ліквідацію
юридичної особи - Іпотекодавця; 4) у разі
порушення Іпотекодавцем будь-якого
зобов'язання за цим договором або
будь-якого зобов'язання, що забезпечено
іпотекою.

Пунктом 4.2 договору іпотеки сторонами
визначено, що звернення стягнення
здійснюється на підставах: рішення
суду або виконавчого напису нотаріуса,
позасудового врегулювання у
відповідності до умов цього договору
та Закону України «Про іпотеку».

За пунктом 5.1 договору іпотеки у разі
настання обставин, зазначених у п. 4.1.
Договору іпотеки, Іпотекодержатель
надсилає рекомендованим листом
Іпотекодавцю повідомлення про про
застосування застереження про
задоволення вимог Іпотекодержателя.

Цим же договором сторони погодили
можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання, яке може бути здійснене
також шляхом передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання у порядку,
встановленому Законом України «Про
іпотеку» (п. 5.2 договору іпотеки).

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Також Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 39 постанови від
30 березня 2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснив, що
з урахуванням положень частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

А відповідно до ст. 16 ЦК України одним
із способів захисту судом цивільних
прав та інтересів є примусове
виконання зобов'язання в натурі.
Примусове виконання зобов'язання в
натурі - це спосіб захисту, який
випливає з загального принципу повного
і належного виконання зобов'язання та
полягає в зобов'язанні здійснити дію,
або утриматися від її здійснення,
незалежно від застосування до боржника
інших заходів впливу.

Таким чином, виходячи з положень ч. 2 ст.
16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37
Закону України «Про іпотеку» не
виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання забезпечених іпотекою
зобов'язань за рішенням суду, оскільки
цими нормами передбачено задоволення
вимог іпотекодержателя шляхом набуття
права власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо такий спосіб
передбачено іпотечним договором.
(Зазначене збігається з практикою
Верховного Суду України, викладеною у
постанові від 11 грудня 2013 року).

Отже, враховуючи наведене вище,
оцінивши зібрані у справі докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

07 червня 2014р. набрав чинності Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», згідно з яким протягом дії
цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно зі ст.4 Закону
України «Про заставу» та/або предметом
іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України
«Про іпотеку», якщо таке майно виступає
як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя) за споживчими
кредитами, наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті, та за умови, що таке
нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв.м. для квартири.

З огляду на наявність правових підстав
для примусового стягнення на належне
відповідачу майно, суд враховує, що
житлове майно використовується
відповідачем ОСОБА_2 для постійного
проживання, доказів наявності у його
власності іншого нерухомого майна суду
надано не було, загальна площа квартири
становить 43,30 кв. м., і тому суд вважає за
необхідне зупинити виконання рішення в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки на весь час дії Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, відповідно до
положень ст. 217 ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, що стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею та
документально підтверджені судові
витрати.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 509, 512, 514, 525, 526, 530,
1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 33, 38, 39, 40,
41 Законом України «Про іпотеку», ст. 109
ЖК України, Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», ст. ст. 60,
88, 212-215, 217, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- задовольнити.

В рахунок виконання основного
зобов'язання щодо оплати
заборгованості у розмірі 2 320 268 (два
мільйони триста двадцять тисяч двісті
шістдесят вісім) гривень 76 копійок за
Договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 10.09.2007 року та
Додатковою угодою № 1 до Договору про
надання споживчого кредиту № 0
від 10.09.2007 р.стягнення на предмет
іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 43,30 кв.м., житловою
площею 21,30 кв.м. шляхом передачі
Іпотекодержателю - Публічному
акціонерному товариству «Дельта Банк»
(, місцезнаходження: 01001,
Київська область, м. Київ, вулиця Щорса,
будинок № 36, копр. Б) права власності на
вказане майно.

Визнати за Публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк» (,
місцезнаходження: 01001, Київська
область, м. Київ, вулиця Щорса, будинок
№ 36, копр. Б) право власності на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 43,30 кв.м., житловою площею 21,30
кв.м.

Припинити право власності
Іпотекодавця ОСОБА_2 на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 43,30 кв.м.,
житловою площею 21,30 кв.м., в тому числі
право володіння, користування та
розпорядження вказаною квартирою.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» судовий збір
в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот
п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок

Зупинити виконання рішення суду на час
дії Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

СУДДЯ
О.Р. ЛУЖЕЦЬКА