АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5486/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3608/14
Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К.
Доповідач Омельченко Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Триголова
В.М.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

Позивача ОСОБА_3

Відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 23 жовтня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про
встановлення факту перебування у
трудових відносинах, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_4
звернувся до суду із зазначеним вище
позовом.

Посилався на те, що за рекламним
оголошенням, розміщеним у «Жовтій
газеті» 03.12.2013 року, був
працевлаштований водієм до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 із заробітною
платою за домовленістю в розмірі 4500
грн.00 коп. В період часу з 03 грудня 2013
року по 03 березня 2014 року він виконував
роботи по перевезенню вантажів ТОВ
«Нова пошта» автомобілем VOLVO 9593, який
належить відповідачу. Оскільки
останній не розрахувався з ним у
повному обсязі за виконану роботу,
позивач змушений був звернутись до
суду за захистом своїх прав.

Просив встановити факт перебування у
трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 з 03
грудня 2013 року по 03 березня 2014 року;
зобов'язати відповідача внести запис
до його трудової книжки про прийняття
на роботу з 03грудня 2013 року та
звільнення з роботи 03 березня 2014 року
за ч.3 ст.38 КЗпП України; зобов'язати
Машівський районний центр зайнятості
підтвердити внесені відомості до
трудової книжки та засвідчити їх
печаткою; стягнути з відповідача
заборгованість по заробітній платі за
період з 03 грудня 2013 року по 03 березня
2014 року в сумі 13500 гривень; стягнути з
відповідача добові за час перебування
у відрядженні в сумі 2340 гривень,
доплату за роботу в нічний час в сумі 4432
гривні, грошову компенсацію за
невикористані дні щорічної відпустки в
сумі 947,34 гривень, вихідну допомогу в
розмірі тримісячного середнього
заробітку в сумі 13500 гривень, середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні, починаючи з дня
звільнення по час фактичного
розрахунку в сумі 18245,64 гривень, а також
моральну шкоду в сумі 4500 гривень.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 23 жовтня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційному порядку рішення суду
оскаржив ОСОБА_3

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати та постановити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що 01.01.2014 року між ПП
ОСОБА_4 та ТОВ «Нова пошта» укладено
договір про перевезення вантажів
автомобільним транспортом (а.с.22-28).

Згідно наданих місцевому суду копій
товарно-транспортних накладних, водієм
у них зазначено ОСОБА_3, марка
автомобіля - VOLVO 9593, державний номерний
знак НОМЕР_1 (а.с.7-19).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
зазначеного вище транспортного засобу,
його власником є ОСОБА_6 (а.с.62).

Згідно частини 1 статті 21 КЗпП України,
трудовим договором є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Згідно статті 24 КЗпП України, трудовий
договір укладається, як правило, у
письмовій формі. Додержання письмової
форми є обов'язковим при укладенні
трудового договору з фізичною особою.

За змістом ст. 179 ЦПК України,
предметом доказування під час
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення.

В даному випадку доказуванню
підлягають обставини що підтверджують
факт пребування позивача у фактичних
трудових відносинах з відповідачем.

Проте, в ході судового розгляду справи
з боку ОСОБА_3 не було надано жодних
доказів про наявність між ним і ФОП
ОСОБА_4 трудових відносин.

Так, суд першої інстанції вірно
зазначив про відсутність відповідних
заяв на прийом та звільнення з роботи
позивача, узгоджень з відповідачем
умов прийняття його на роботу, розміру
заробітної плати. Це підтверджено
сторонами як в суді першої, так і в суді
апеляційної інстанції.

Судом також правильно встановлено, що
трудову книжку ОСОБА_3 взагалі не
надавав відповідачу для внесення
відповідних записів.

ОСОБА_3 отримував від ФОП ОСОБА_4
замовлення на перевезення вантажів, а
після виконаних робіт - грошові кошти,
які різнилися залежно від обсягу робіт
(а.с.88).

Крім того, судом першої інстанції
достовірно встановлено і це не
заперечується позивачем, відповідачем
та третьою особою, що під час виконання
робіт по перевезенню вантажів ОСОБА_3
не звертався до Машівського районного
центру зайнятості з приводу укладення
і реєстрації трудового договору з
відповідачем ФОП ОСОБА_4 чи з ФОП
ОСОБА_6, як того вимагають ст.24-1 КЗпП
України і Порядок реєстрації трудового
договору між працівником та фізичною
особою, яка використовує найману працю,
затверджений наказом Мінстерства
праці та соціальної політики України
08.06.2001 року №260 (а.с.46).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4
також пояснив, що він зареєстрований і
працює один як фізична особа-суб»єкт
підприємницької діяльності та не має
штатного розкладу працівників.

Встановивши зазначені вище обставини
справи і давши належну оцінку доводам
сторін, місцевий суд дійшов вірного
висновку про те, що між сторонами
склалися цивільно-правові відносини,
які не мають ознак трудового договору.
Тому суд правильно відмовив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Рішення суду є законним, обґрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв»язку з чим колегія суддів не
знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги не мають
нових фактів чи засобів доказування,
які б спростували висновки суду першої
інстанції.

Тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 23 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: