Справа № 107/8270/13ц
Провадження №2/107/48/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2014 р.
м. Керч

Керченський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі :

головуючого судді - Біленко Л.В.

при секретарі - Волкової М.О., Осауленко
А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Керчі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
домоволодіння та земельної ділянки в
натурі,

В С Т А Н О В И В :

Позивні вимоги мотивовані тим, що
позивачу та його брату - відповідачу по
справі на праві спільної часткової
власності в рівних частках належить
домоволодіння та земельна ділянка за
адресою : АДРЕСА_1, але між ними існує
тривалий спір стосовно користування
власністю, що створює перешкоди для
проведення поточного та капітального
ремонту, обслуговування домоволодіння.
Просить провести поділ в натурі
спірного домоволодіння та земельної
ділянки та припинити право спільної
часткової власності на майно.

В судовому засіданні позивач та його
представник - ОСОБА_3, діючий на
підставі Договору про надання правової
допомоги, позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та просили поділити
домоволодіння за варіантом № 1
висновку судової експертизи та обрати
відповідний йому варіант поділу
земельної ділянки, не заперечували
проти визначення судом будь-якого з
варіантів поділу, погодились зі
сплатою грошової компенсації у разі
відступу від ідеальних часток.

Відповідач та його представники :
ОСОБА_4, діюча на підставі Договору про
надання правової допомоги, та ОСОБА_5,
діючий на підставі довіреності,
просили в задоволенні позову
відмовити, оскільки за своїми
конструктивними та технічними
властивостями спірний будинок є
неподільним , він містить одну жилу
кімнату , один вхід , а висновок судової
експертизи про можливість реального
поділу домоволодіння , який експертом
зроблений з посиланням на ряд
обов'язкових умов та з допущенням
порушень при його здійсненні багатьох
ДБН , є нечітким та фактично свідчить
про неможливість такого поділу. Такі
самі висновки були зроблені й за
результатами експертизи в 2003 році під
час розгляду судом спору між
співвласниками будинку. Вважають, що
позивачем невірно обраний спосіб
захисту свого права.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши обставини по
справі , перевіривши їх доказами та
надавши доказам правової оцінки, суд
доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що сторонам на
підставі Свідоцтв про право на
спадщину за законом після смерті
матері у рівних частках - по 1/2 частці
кожному, належить житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями,
розташований за адресою : АДРЕСА_1 що
підтверджується зазначеними
Свідоцтвами та витягом з Реєстру прав
власності на нерухоме майно. (а.с.5,6,35).

Обидва співвласники зареєстровані в
спірному будинку , в ньому
зареєстрований також повнолітній син
та дружина відповідача , що убачається
з відповідних штампів в їх паспортах та
з відомостей, наданих Керченським
міським відділом Головного управління
Міграційної служби України в АРК. (а.с.
10,16,30-32)

У спільній власності сторін перебуває
земельна ділянка , на якій розташоване
домоволодіння, що підтверджується
Державним актом на право власності
серії ЯЕ № 066208, виданим на підставі
Рішення Керченської міської ради від
25.07.2007р . (а.с.7)

Враховуючи підстави та предмет позову,
встановивши характер спірних
правовідносин сторін, суд при
вирішенні спору керується наступним.

У силу положень ст. ст. 21, 24, 41
Конституції України, ст. ст. 319, 358
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) всі громадяни є рівними у
своїх правах, усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
цих прав, в тому числі щодо захисту
права спільної часткової власності.
Виходячи з цих положень, правовий
режим спільної часткової власності
визначається главою 26 ЦК України з
урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування і
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди
спір вирішується судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен
із співвласників спільної часткової
власності має право на виділ у натурі
частки, що є у спільній частковій
власності. За ст. 367 цього кодексу
майно, що є у спільній частковій
власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, наданих ним в п.п.6,7
Постанови Пленуму «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р
№ 7, при вирішенні справ про виділ в
натурі часток жилого будинку, що є
спільною частковою власністю, кожній
із сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з
самостійним виходом (квартиру), яка
відповідає розміру їх часток у праві

власності, виділ також може мати місце
при наявності технічної можливості
переобладнати приміщення в
ізольовані квартири, але якщо для
поділу необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
проводиться при наявності дозволу на

це виконкому місцевої Ради

Якщо виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд вправі за заявленим
про це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку. При неможливості
виділу частки будинку в натурі або
встановлення порядку користування ним,
власнику, що виділяється, за його
згодою присуджується грошова
компенсація.

Отже, для вирішення спору по суті,
розглядаючи справу у межах позовних
вимог, суд насамперед повинен
встановити можливість поділу
домоволодіння в натурі з урахуванням
наведених вимог для такого поділу.

За клопотання позивача по справі
проведено судову будівельно-технічну
експертизу. (а.с.75-126). Згідно з висновком
№ 425-1 судової експертизи поділ в натурі
жилого будинку є можливими, але
враховуючи істотний фізичний знос
конструктивних елементів будинку для
цього потрібно виконати будівельні
роботи по переплануванню приміщень, що
негативно позначиться на загальному
стані несучих конструкцій будинку,
такі роботи по переплануванню
приміщень та устаткуванню
комунальними зручностями (підключення
водопостачання, електропостачання
,газопостачання) потребують дозволів
відповідних організацій і установ .
(а.с.93-94)

З зазначеного виходить, що висновок
щодо можливості поділу будинку між
співвласниками в натурі обумовлений
обов'язковим переплануванням , яке за
висновком експерта створює небезпеку
негативних наслідків для будівлі.

У відповідності до положень ст 212 ЦПК
України жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення , суд
оцінює належність, допустимість ,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Керуючись зазначеною правовою нормою,
враховуючи вищезазначену
неоднозначність висновку судової
експертизи щодо можливості поділу в
натурі спірного домоволодіння, суд
оцінює цій доказ у сукупності з іншими
доказами по справі.

З Технічного паспорту убачається, що в
склад домоволодіння входить один
жилий будинок літер «А» , який
складається з однієї жилої кімнати ,
двох кухонь, коридору та підвалу,
приміщення в будинку є суміжними ,
мається тільки один вихід з будинку .
(а.с.11-14). Площа жилої кімнати - 18,4 кв.м ,
інших жилих приміщень немає.

Спір між сторонами з приводу
користування будинком судом
розглядався в 2003-2004 рр. Рішенням
Керченського міського суду від 16.10.2003р.
за ОСОБА_2 було визнано право власності
на цілий будинок з виплатою
компенсації іншому співвласнику саме
за причини неможливості його поділу в
будь-яких пропорціях, але це рішення
було скасовано в апеляційному порядку
на підставі того, що судом не враховано
, що частка ОСОБА_1 не є незначною та він
не забезпечений іншим житлом. (а.с.148-152).

Під час розгляду наведеної справи
судом було призначено судово-технічну
експертизу , проведення якої доручено
Керченському представництву
Торгівельно-промислової палати, що
убачається з відповідної Ухвали суду
від 25.06.2003р. (а.с.65).

Відповідно до Звіту про оцінку , якій
виконаний представництвом в м. Керчі
Торгівельно-промислової палати станом
на 15.08.2003р. на підставі Ухвали суду ,
реальний поділ спірного домоволодіння
згідно з ідеальними частками
співвласників неможливий у зв'язку з
неподільністю об'єкта на частки з
рівними функціональними
властивостями, а реальний поділ в інших
пропорціях неможливий за причини
конструктивної неподільності будинку
та земельної ділянки з забезпеченням
окремого входу, окремого пічного
вогнища та автономного незалежного
використання підсобних приміщень та
жилого будинку. (а.с. 37-67).

На підставі сукупного аналізу доказів
по справі, суд доходить висновку, що
поділ в натурі спірного домоволодіння
з дотриманням вищенаведених вимог не є
можливим, а дозволів на перепланування
будинку для забезпечення цих вимог
суду не надано.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення. Під
способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру , за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Виходячи з принципу
диспозитивності, спосіб захисту обирає
позивач, як власник порушеного права,
але він може скористатися не будь-яким,
а цілком конкретним способом захисту,
який залежить від виду порушення та від
наявності чи відсутності між сторонами
зобов'язальних правовідносин.

Хоча позивач як власник частки будинку
безумовно має право на захист свого
права власності, але здійснення
захисту його права обраним ним
способом не є можливим , у зв'язку з чим
позовні вимоги про поділ домоволодіння
в натурі задоволенню не підлягають.

Оскільки вимога про поділ земельної
ділянки, яка перебуває у спільній
власності сторін, пов'язана з вимогою
про поділ домоволодіння, а її поділ без
закріплення за кожним з співвласників
конкретних будівель та споруд
неможливий , суд відмовляє й в
задоволенні цієї вимоги позивача.

Питання про розподіл судових витрат
суд вирішує, керуючись ст. 88 ЦПК
України, яка не передбачає
компенсування позивачу за рахунок
відповідача судових витрат при відмові
в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.4,10,11,60,61, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
домоволодіння та земельної ділянки в
натурі, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду АР Крим
через Керченський міський суд АР Крим
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -