АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Усика Г.І.

при секретарі:
Кучеру Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 15 січня 2014 року у цивільній справі
за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи:
Публічне акціонерне товариство
«Кредит Європа Банк», ОСОБА_3, Приватне
підприємство «Енерготехнік», про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 29 березня 2011
року по справі №106/11,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/3702/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Савлук Т.В. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 15 січня 2014 року відмовлено
в задоволенні заяви ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Публічне
акціонерне товариство «Кредит Європа
Банк» (далі - ПАТ «Кредит Європа Банк»),
ОСОБА_3, Приватне підприємство
«Енерготехнік» (далі - ПП
«Енерготехнік») про скасування рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від 29
березня 2011 року по справі №106/11.

Не погодившись із такою ухвалою суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, просила
ухвалу суду першої інстанції
скасувати, її заяву про скасування
рішення Постійно діючого третейського
суду при Асоціації українських банків
від 29 березня 2011 року по справі №106/11 за
позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Кредит Європа
Банк», ПП «Енерготехнік», ОСОБА_3 про
визнання недійними правочинів та
зустрічним позовом ПАТ «Кредит
ЄвропаБанк» до ОСОБА_1, ПП
«Енерготехнік», ОСОБА_3 про стягнення
боргу задовольнити. Зазначає, що вона
звернулася до Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків в порядку ст. ст. 18, 22
Закону України «Про захист прав
споживачів», просила визнати недійсним
кредитний договір в іноземній валюті
недійсним, як такий, що є
несправедливим та порушує її права, як
споживача. Таким чином, вказана справа
на момент ухвалення рішення Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків не була
підвідомча третейському суду з
урахуванням Закону України «Про
внесення змін до статті 6 Закону
України «Про третейські суди», який
набрав чинності 11 березня 2011 року.

В суді апеляційної інстанції Євченко
В.Є. в інтересах ПАТ «Кредит Європа
Банк» проти задоволення апеляційної
скарги заперечувала та просила її
відхилити.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, а також представники
ПАТ «Кредит Європа Банк», ПП
«Енерготехнік» в судове засідання не
з'явилися, про час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів відповідно до вимог ч. 2
ст. 305 ЦПК України вважала за можливе
слухати справу у їх відсутності.

26 лютого 2014 року ОСОБА_1 подала до суду
клопотання про відкладення розгляду
справи, посилаючись на те, що її
представник знаходиться на
лікарняному, а вона не може самостійно
здійснювати захист своїх прав,
оскільки не має юридичної освіти. Разом
з тим, до вказаного клопотання ОСОБА_1
не було додано будь-яких письмових
доказів на підтвердження зазначених
обставин, а тому, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав для
його задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та оговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 02
вересня 2008 року між ПАТ «Кредит Європа
Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір
№ 00011-ЕL-46 про надання споживчого
кредиту.

Відповідно до п. 1.16Договору про надання
споживчого кредиту, сторонами
передбачено, що у випадку неможливості
вирішення спору шляхом переговорів,
сторони, керуючись ст. 5 Закону України
«Про третейські суди», домовилися про
те, що спір розглядається одноособово
третейським суддею Волошиновичем О.П.
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
М.Раскової,15.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 02 вересня 2008
року між ПАТ «Кредит Європа Банк» та ПП
«Енерготехнік» було укладено договір
іпотеки № 00011- ЕL-46/І.

Відповідно до п. 6.2 Договору іпотеки,
сторонами передбачено, що у випадку
неможливості рішення спору шляхом
переговорів, сторони, керуючись ст. 5
Закону України «Про третейські суди»,
домовилися про те, що спір
розглядається одноособово третейським
суддею Волошиновичем О.П. Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
М.Раскової,15.

Також 02 вересня 2008 року між ПАТ «Кредит
Європа Банк» та ПП «Енерготехнік»,
ОСОБА_3 було укладено договори поруки
за № 00011- ЕL-46/П1 та № 00011-
ЕL-46/П2. Пунктом 7.6. вказаних
договорів поруки передбачено, що у
випадку неможливості вирішення спору
шляхом переговорів, сторони, керуючись
ст. 5 Закону України «Про третейські
суди», домовилися про те, що спір
розглядається одноособово третейським
суддею Волошиновичем О.П. Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
М.Раскової, 15.

26 січня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків з позовом
до ПАТ «Кредит Європа Банк», треті
особи: ПП «Енерготехнік», ОСОБА_3 про
визнання недійсними договору №
00011-ЕL-46 про надання споживчого
кредиту від 02 вересня 2008 року,
укладеного між ПАТ «Кредит Європа
Банк» та ОСОБА_1, договору іпотеки №
00011-ЕL-46/І від 02 вересня 2008 року,
укладеного між ПАТ «Кредит Європа
Банк» та ПП «Енерготехнік», договору
поруки № 00011- ЕL-46/П1 від 02 вересня
2008 року, укладеного між ПАТ «Кредит
Європа Банк» та ПП «Енерготехнік»,
договору поруки № 00011- ЕL-46/П2 від 02
вересня 2008 року, укладеного між ПАТ
«Кредит Європа Банк» та ОСОБА_3

Під час розгляду справи третейським
судом, прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом ОСОБА_1 зустрічну
позовну заяву ПАТ «Кредит Європа Банк»
до ОСОБА_1, ПП «Енерготехнік», ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Рішення Постійно діючого третейського
суду при Асоціації українських банків
від 29 березня 2011 року в складі
третейського судді Волошиновича О.П. по
справі №106/11 у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ПАТ «Кредит Європа Банк», ПП
«Енерготехнік», ОСОБА_3 про визнання
недійсними правочинів відмовлено.
Позов ПАТ «Кредит Європа Банк» до
ОСОБА_1, ПП «Енерготехнік», ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ПП «Енерготехнік»,
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредит Європа
Банк» 1 454 127,38 грн. заборгованості.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ПП
«Енерготехнік», ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Кредит Європа Банк» 14 941,27 грн. витрат,
пов'язаних з вирішенням спору
третейським судом.

29 травня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою про скасування рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від 29
березня 2011 року, посилаючись на те, що
справа в якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до п. 14 ч. 1
ст. 6 Закону України «Про третейські
суди».

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 не було доведено підстав для
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 29 березня 2011
року, передбачених ст. 389-5 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 389-5 ЦПК України передбачено
виключний перелік підстав для
скасування рішення третейського суду.

Так, рішення третейського суду може
бути скасовано у разі якщо: 1) справа, в
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону; 2) рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; 3) третейську угоду
визнано судом недійсною; 4) склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідав вимогам закону;
5) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участі у справі.

Питання підвідомчості справ
третейському суду регламентовано ст. 6
Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до Закону України від 03
лютого 2011 року № 2983-VІ «Про внесення
зміни до статті 6 Закону України «Про
третейські суди» щодо підвідомчості
справ у сфері захисту прав споживачів
третейськими судами», який набув
чинності 12 березня 2011 року, частину 1
статті 6 Закону України «Про третейські
суди» доповнено пунктом 14, згідно якого
третейські суди не можуть розглядати
справи у спорах щодо захисту прав
споживачів, у тому числі споживачів
послуг банку (кредитної спілки).

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви ОСОБА_1, яка була предметом
розгляду Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків, як на підставу для
визнання недійсними договору №
00011-ЕL-46 про надання споживчого
кредиту від 02 вересня 2008 року, договору
іпотеки № 00011-ЕL-46/І від 02 вересня
2008 року, договору поруки № 00011-
ЕL-46/П1 від 02 вересня 2008 року та
договору поруки № 00011- ЕL-46/П2 від 02
вересня 2008 року, ОСОБА_1 посилалася на
порушення ПАТ «Кредит Європа Банк»
режиму використання іноземної валюти
на території України та відсутність у
ПАТ «Кредит Європа Банк»
індивідуальної ліцензії на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу,
порушення банком положень Конституції
України, Цивільного кодексу України,
Закону України «Про заставу», Закону
України «Про іпотеку», Закону України
«Про Національний банк», Закону
України «Про ліцензування окремих
видів господарської діяльності»,
Закону України «Про банки і банківську
діяльність», Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», Положення «Про порядок
видачі Національним Банком України
індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу».

В позовній заяві ОСОБА_1 не визначала
підставою позову порушення її прав як
споживача банківських послуг.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона
звернулася до третейського суду в
порядку ст. ст. 18, 22 Закону України «Про
захист прав споживачів», просила
визнати недійсним кредитний договір
недійсним, як такий, що є
несправедливим та порушує її права, як
споживача, не відповідають змісту
позовної заяви.

Відтак, посилання апелянта на те, що
справа непідвідомча третейському суду,
є безпідставними.

ОСОБА_1 не було надано суду доказів на
підтвердження наявності підстав для
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 29 березня 2011
року, передбачених ст. 389-5 ЦПК України, а
тому, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні заяви ОСОБА_1

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
та підстав для скасування оскаржуваної
ухвали. Враховуючи вищевикладене,
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 15 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

Г.І. Усик