Справа № 780/4/14 Головуючий у І
інстанції Оберемко В.О.Провадження №
22-ц/780/1028/14 Доповідач у 2
інстанції ДаценкоКатегорія 36
УХВАЛА

Іменем України

06 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Фінагєєва В.О.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Макарівського районного суду
Київської області від 09 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи Колонщинська сільська рада
Макарівського району Київської
області, Комунальне підприємство
Київської обласної ради "Макарівське
бюро технічної інвентаризації",
Управління Держкомзему в
Макарівському районі Київської
області про визнання права власності
на спадкове майно,

встановила:

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, в
якому посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її дід ОСОБА_3, після смерті якого
відкрилася спадщина за заповітом,
складеним ним 23 серпня 2005 року на її
ім"я, за змістом якого заповідач
заповідав їй все належне йому майно.
Спадщина складається з жилого будинку
з надвірними будівлями та земельної
ділянки площею 0,2336 га, розташованих по
АДРЕСА_1, легкового автомобіля марки
"Cheri amulet", 2007 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, міні трактора "Dongfeng-254", 2007
року випуску, заводський номер НОМЕР_3,
двигун НОМЕР_2 та
сільськогосподарської фрези грунтової
Вомет, 2007 року випуску.

Вона у встановлений законом строк
подала до нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини, однак оформити
своє право на спадщину не може,
оскільки відповідачка відмовляється
надати їй правовстановлюючі документи
на спадкове майно, а без їх наявності
нотаріус не зможе видати їй свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на
зазначене спадкове майно. В той же час
відповідачка, не маючи прав на
спадкування, з метою зменшення
спадкової маси, вчиняє дії по її
розпродажу. Тому позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом, в якому
просила визнати за нею право власності
на вищезазначене спадкове майно в
порядку спадкування за заповітом.

Заочним рішенням Макарівського
районного суду Київської області від 09
жовтня 2013 року позов задоволено
частково, визнано за ОСОБА_1 право
власності на спадкове майно, а саме: на
житловий будинок з надвірними
будівлями та на земельну ділянку
площею 0,2336 га з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
жилого будинку.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
змінити рішення в частині відмови у
задоволенні вимог про визнання права
власності на автомобіль та міні
трактор, та задовольнити ці вимоги, в
іншій частині рішення залишити без
змін, посилаючись на неповне з"ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в позові в частині
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом на
автомобіль, міні трактор та
сільськогосподарську фрезу ґрунтову,
суд виходив з того, що ці позовні вимоги
не підтверджені належними доказами,
свідоцтвами про реєстрацію даних
транспортних засобів в Єдиному
державному реєстрі Державтоінспекції,
за якими відповідно визначається особа
власника транспортного засобу, а
належність спадкодавцеві на праві
власності сільськогосподарської фрези
ґрунтової ВОМЕТ, 2007 року випуску,
взагалі не підтверджена будь-якими
доказами.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частин першої та другої статті
1269 ЦК України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

За змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 1298 ЦК України,
яка передбачає строк видачі свідоцтва
про право на спадщину, свідоцтво про
право на спадщину видається
спадкоємцям після закінчення шести
місяців з часу відкриття спадщини.

До закінчення строку на прийняття
спадщини нотаріус може видати
спадкоємцеві дозвіл на одержання
частини вкладу спадкодавця у банку
(фінансовій установі), якщо це
викликано обставинами, які мають
істотне значення.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін. Суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, після смерті
якого відкрилася спадщина за
заповітом, складеним ним 23 серпня 2005
року на ім"я позивачки, за змістом якого
заповідач заповідав своїй внучці
ОСОБА_1 усе його майно, де б воно не було
і з чого б воно не складалось, у тому
числі все те, що буде належати йому на
день смерті і на що він матиме право за
законом. (а. с. 9, 10, 66, 70).

Встановлено, що згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
26.04.2011 року ОСОБА_3 належало на праві
власності домоволодіння за адресою
АДРЕСА_1. (а. с. 144-145).

Встановлено, що згідно державного акту
на право власності на земельну ділянку
від 1.10.2008 року ОСОБА_3 є власником
земельної ділянки площею 0,2336 га,
розташованої в АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку. (а. с.
19, 147-148).

Згідно копії спадкової справи № 57 за 2012
рік до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3, із якої убачається, що 29.02.2012
року відповідачка ОСОБА_2 подала заяву
про прийняття спадщини і 10.03.2012 року
подала заяву про прийняття спадщини
позивачка ОСОБА_1 (а. с. 51-58).

Як убачається з матеріалів справи,
позивачка на підтвердження позовних
вимог в частині визнання за нею права
власності в порядку спадкування за
заповітом на спірний автомобіль, міні
трактор та сільськогосподарську фрезу
ґрунтову надала суду ксерокопію
біржового договору купівлі-продажу
транспортного засобу, який всупереч
вимогам ст. 58 ЦПК України неможливо
визнати належним доказом, оскільки він
не містить інформації щодо предмета
доказування. (а. с. 20).

Також неможливо визнати належним
доказом наданий позивачкою договір №
1408/1 від 14.08.2007 року купівлі-продажу
трактора"Dongfeng-254", оскільки він не
підписаний спадкодавцем ОСОБА_3 (а. с.
21-23).

Інших належних та допустимих доказів
на підтвердження позовних вимог в цій
частині позивачка суду не надала
всупереч вимогам ст. ст. 10, 57-60 ЦПК
України.

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
ці позовні вимоги не підтверджені
належними доказами, свідоцтвами про
реєстрацію даних транспортних засобів
в Єдиному державному реєстрі
Державтоінспекції, за якими відповідно
визначається особа власника
транспортного засобу, а належність
спадкодавцеві на праві власності
сільськогосподарської фрези ґрунтової
взагалі не підтверджена будь-якими
доказами.

Крім того, як убачається з матеріалів
справи ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а
позивачка звернулася в суд з даним
позовом 06.06.2012 року, тобто всупереч
вимогам ст. 1298 ЦК України до закінчення
строку на прийняття спадщини.

Рішення суду в частині задоволення
позову в апеляційному порядку не
оскаржується.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду,
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в позові ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасовано з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Макарівського
районного суду Київської області від
09 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді