Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/408/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

05.02.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Гайсюка О. В.

Карпенка О.Л.

при секретарі Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про витребування майна із
чужого незаконного володіння та
стягнення шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 17
грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася
в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння та стягнення
шкоди.

Зазначала, що в лютому 2011 року
усно домовилась з відповідачами про
оренду ними належної їй на праві
власності частини будинку по АДРЕСА_1.
Крім того, надала відповідачам у
користування майно, а саме: пральну
машину «Волна» вартістю 400 грн.,
холодильник «Дніпро» вартістю 350 грн.,
газовий балон вартістю 150 грн., ліжко
вартістю 500 грн., два столи вартістю 400
грн., шафу вартістю 500 грн. Відповідачі
звільнили квартиру, а зазначені речі
зникли. За домовленістю відповідачі
повинні були відремонтувати квартиру
та оплачувати комунальні послуги. У
квітні 2012 року відповідачі вибрались з
квартири, не сплативши за користування
електричною енергією 1 258 грн. та
водопостачання 99 грн. У зв'язку з
наявністю боргу за електроенергію
помешкання було відключено від
енергопостачання. Тому і просила
зобов'язати відповідачів повернути
зазначені речі або солідарно стягнути
їх вартість в розмірі 2 300 грн. та
стягнути солідарно заборгованість за
комунальні платежі і за відключення та
підключення електроенергії в сумі 1 968
грн. 40 коп.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 17 грудня 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку, що позивачем
не надано суду як доказів того, що майно
передавалось у користування
відповідачам із визначенням його
вартості, пред'явивши дві
альтернативні вимоги, так і доказів
того, що між нею та відповідачами
укладений договір на умовах оплати
останніми комунальних послуг, та що
саме відповідачі використовували
зазначені послуги.

В апеляційній скарзі позивач
ставить питання про скасування рішення
суду з ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
істотне значення для справи. Зазначає,
зокрема, що суд дійшов неправильного
висновку про ненадання нею доказів на
підтвердження позовних вимог, оскільки
останні підтверджуються матеріалами
справи, в яких є пояснення
відповідачів, дані ними в міліції про
те, що вони не заперечують факт
укладання договору оренди майна і
квартири, також нею надані
рахунок-фактура ПАТ
«Кіровоградобленерго» №6019/46, довідка
Ленінського МВ, довідка ОКВП
«Дніпро-Кіровоград», квитанція про
оплату заборгованості за воду. Крім
того, суд необгрунтовано не викликав та
не допитав свідків.

Відповідачі належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не
з»явилися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача, яка підтримувала доводи
скарги, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України
сторони повинні довести ті обставини,
на які вони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що на праві
приватної власності позивачу належить
1/4 частина будинку по АДРЕСА_1 (а.с.11,12).

Обгрунтовуючи позовні вимоги,
позивач посилалась на те, що за усною
домовленістю відповідачі наймали
вищезазначену частину будинку з
передачею їм у користування
зазначеного нею майна, за умови
проведення в ній ремонту та оплати
комунальних послуг, однак виїхали,
забравши це майно.

Із досліджених у судовому
засіданні матеріалів про відмову у
порушенні кримінальної справи за
заявою позивача про крадіжку речей та
пояснень відповідача ОСОБА_5,
відібраних в ході перевірки заяви,
вбачається, що вони завозили свої речі,
які залишили в будинку, а зазначені
позивачем речі не забирали (а.с. 21-24).

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Грунтується на матеріалах справи
висновок суду про те, що позивачем не
надано доказів передачі майна у
користування відповідачам, його
вартості та укладення між нею і
відповідачами договору на умовах
оплати останніми комунальних послуг,
використання цих послуг саме
відповідачами.

Таким чином, будь-яких
переконливих і безспірних доказів на
підтвердження обставин, з якими як з
юридичним фактом пов»язувались
матеріально-правові вимоги, позивачем
не надано, не містять їх і матеріали
справи, а обставини, на які позивач
посилалась, не є достатніми для
висновку про наявність
цивільно-правових підстав для
витребування майна та стягнення з
відповідачів шкоди.

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам, в
тому числі і письмовим, і відповідно до
ст.ст. 387, 1166 ЦК України дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні вимог за недоведеністю.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка. Надані докази оцінені
судом відповідно до вимог ст.ст.10, 58, 59,
60, 212 ЦПК України. Посилання у скарзі на
пояснення свідків висновків суду не
спростовує, оскільки докази повинні
бути належними і допустимими. Інші
доводи скарги також не дають підстав
для висновку про порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 17 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:

Судді: