САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/6278/13-ц
Провадження № 2/206/25/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2014 р. Самарський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді -
Поштаренко О.В.,

при секретарі -
Антонюк А.П.,

за участю позивача -
ОСОБА_2,

представника позивача -
ОСОБА_3,

представника відповідача -
Абрамова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Самарської районної
в місті Дніпропетровську ради,
Дніпропетровської міської ради, треті
особи - ОСОБА_5, про визнання рішення
незаконним та зобов'язання вчинити дії
-

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2013 року ОСОБА_2 (позивач)
звернулася до суду з позовом до
Самарської районної в місті
Дніпропетровську ради,
Дніпропетровської міської ради, треті
особи - ОСОБА_5, про визнання рішення
незаконним та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що вона є
власником 45/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1. Співвласником цього
домоволодіння є ОСОБА_5, якому належить
55/100 частин. Домоволодіння АДРЕСА_1
знаходиться на земельній ділянці
площею 666 кв.м. ОСОБА_5 вважає, що має
право користуватися всією земельною
ділянкою, а позивачу чинить перешкоди в
користуванні земельною ділянкою.
Комісією з питань розгляду земельних
спорів на своєму засіданні поверхово
було розглянуто заяву позивача, та
рекомендовано дотримуватися правил
добросусідства. З висновками комісії з
питань розгляду земельних спорів,
викладеними в протоколі, погодилася в
своєму рішенні від 30.11.2013 року № 14/11
Самарська районна в м.Дніпропетровську
рада та зобов'язала позивача та ОСОБА_5
додержуватися правил добросусідства.
На підставі викладеного, у зв'язку з
тим, що земельний спір між позивачем та
ОСОБА_5 вирішений не був, позивач у
своїй позовній заяві просить визнати
незаконним рішення Самарської
районної в м.Дніпропетровську ради від
30.11.2012 року № 14/11 «Про вирішення спору з
питань суміжного землекористування по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2», зобов'язати
Дніпропетровську міську раду та
Самарську районну в м.Дніпропетровську
раду прийняти рішення, яким визначити
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, та стягнути з відповідачів на
користь позивача судові витрати по
справі.

Позивач та її представник в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги
та просили їх задовольнити в повному
обсязі, підтвердивши всі обставини
викладені в позовній заяві.

Представник Самарської районної в
місті Дніпропетровську ради в судовому
засіданні, яке відбулось 03.10.2013 року
позовні вимоги не визнав та просив
відмовити в задоволенні позовної
заяви. У позивача відсутні документи
про надання земельної ділянки в
користування на законних підставах та
державний акт на право власності на
земельну ділянку.

Представник Дніпропетровської міської
ради в судовому засіданні, яке
відбулось 07.02.2014 року позовні вимоги не
визнав та просив відмовити в
задоволенні позовної заяви,
зазначаючи, що Дніпропетровська міська
рада не є належним відповідачем по
справі. Окрім того зазначив, що міська
рада не відмовляла позивачу у
вирішенні питання про порядок
користування земельною ділянкою.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився,
про дату та час судових засідань
повідомлявся належним чином. Причини
неявки суду не відомі.

Вислухавши пояснення учасників
судового процесу, суд вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню зважаючи на наступне.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставі
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Згідно ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування частини
домоволодіння від 17.07.2009 року, ОСОБА_6
подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар 45/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.4).
Вказаний договір було зареєстровано в
КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної
ради, про що свідчить витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с.5).

Згідно з договором купівлі-продажу від
08.07.1980 року ОСОБА_5 придбав 55/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1. Вказаний
договір було зареєстровано в КП
«ДМБТІ» Дніпропетровської обласної.
АДРЕСА_1 була змінена на АДРЕСА_1, що
вбачається з вказаного договору
купівлі-продажу (а.с. 6,7).

Будь-яких документів на підтвердження
правомірності володіння чи
користування земельною ділянкою
сторонами не надано.

У своїй позовній заяві позивач
посилається на те, що ОСОБА_5 чинить їй
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою, у зв'язку з чим, вона
зверталась до комісії з питань
розгляду земельних спорів, яка
рекомендувала ОСОБА_2 та ОСОБА_5
дотримуватись правил добросусідства.

Відповідно до рішення Самарської
районної у місті Дніпропетровську ради
від 30.11.2012 року № 14/11 остання погодилась
з висновками комісії з питань розгляду
земельних спорів, які викладені у
протоколі комісії з питань розгляду
земельних спорів від 08.08.2012 року.
Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_5
додержуватися правил добросусідства
згідно ст. 103 Земельного кодексу
України (а.с. 16).

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на те, що рішення ХІ сесії VІ
скликання Самарської районної в місті
Дніпропетровську ради від 30.11.2012 року є
незаконним, оскільки даний факт нічим
не підтверджено, вимоги не основані на
законі та не обгрунтовані. Доказів його
незаконності суду не надано.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Доказів відмови ОСОБА_2 в приватизації
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1,
позивачем не надано.

Доводи позивача про те, що
Дніпропетровська міська рада
відмовила ОСОБА_2, в оформленні
технічної документації, зазначивши що
для розгляду її звернення щодо
оформлення правовстановлюючих
документів на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, необхідно надати до міської
ради заяву, оформлену належним чином та
документацію із землеустрою (а.с. 84) не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки лист Дніпропетровської
міської ради, не є рішенням про відмову.
Як вбачається зі змісту вказаного
листа в ньому лише запропоновано
надати до міської ради заяву, оформлену
належним чином та документацію із
землеустрою, для подальшого розгляду
порушеного питання. Таким чином, лист
на який посилається ОСОБА_2 щодо
відмови останній в оформленні
технічної документації не є фактичною
відмовою та носить рекомендаційний
характер.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
Дніпропетровської міської ради та
Самарської районної в
м.Дніпропетровську раду прийняти
рішення, яким визначити порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є
передчасними та необґрунтованими,
оскільки в матеріалах справи відсутня
відмова міської ради на зверненні
ОСОБА_2 щодо визначення порядку
користування.

Виходячи з вищенаведених обставин
справи, та з урахуванням загальних
засад цивільного судочинства
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного
Кодексу України, а саме:
справедливості, добросовісності та
розумності, суд приходить до висновку,
що позовна заява ОСОБА_2 є
необґрунтованою та не підлягає
задоволенню, оскільки позивачем не
надані докази в підтвердження
обґрунтованості своєї заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 158, 159 Земельного
кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214,
215, 218 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до
Самарської районної в місті
Дніпропетровську ради,
Дніпропетровської міської ради, треті
особи - ОСОБА_5, про визнання рішення
незаконним та зобов'язання вчинити дії,
відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскарженим до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Самарський районний суд
міста Дніпропетровська протягом 10
днів після проголошення, а особами, які
не були присутніми при проголошені
рішення, в той же строк з дня отримання
копії рішення.

Суддя
О.В. Поштаренко