Справа № 274/3877/13-ц
пр.№ 2/0274/75/14
Рішення

Іменем України

04.03.2014 року Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області в складі головуючого судді
Потапової Т.М., з участю секретаря
Поступайло К.О., представників сторін
ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, визначення місця
проживання дитини та стягнення
аліментів, -

Встановив:

Сторони звернулися до суду з первісним
та зустрічним позовами.

Після зміни позовних вимог позивачка
просить стягнути на її користь з
відповідача аліменти на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини
його заробітку (доходу) щомісячно, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до його
повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що
з 20.08.2005 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_4,
він є батьком дитини, яка проживає з нею
та перебуває на її утриманні, вона
працює, її заробіток 983 грн., відповідач
працює, повинен утримувати дитину.

ОСОБА_4 в зустрічному позові просить
розірвати шлюб з ОСОБА_3, визначити
місце проживання сина ОСОБА_5 з ним,
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
аліменти на утримання сина в розмірі ?
частини її заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Свої вимоги мотивує тим, що сім'я
розпалась, між ним та дружиною постійно
виникали конфлікти з приводу місця
проживання дитини. Враховуючи особисту
прихильність дитини до нього,
наявність у нього власного будинку, де
дитина зареєстрована, він може
створити належні умови для проживання
та розвитку сина, вважає, що син має
проживати з ним.

В судовому засіданні сторони
підтримали свої позовні вимоги,
позивачка визнала зустрічний позов в
частині розірвання шлюбу, в решті
позовних вимог заперечила. ОСОБА_4
заперечив проти первісного позову в
повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд дійшов висновку
про задоволення первісного позову та
про часткове задоволення зустрчного
позову.

Судом встановлені наступні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

Сторони перебувають в шлюбі, який
зареєстрований 20.08.2005 року міським

відділом РАЦС Бердичівського
міськрайонного управління юстиції
Житомирської області, актовий запис №
445. (а.с.43) Від шлюбу мають сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
матір'ю.(а.с.7)

Подружжя спільно не проживають,
не підтримують подружніх відносин,
миритись не бажають, згідні на
розірвання шлюбу. За таких обставин
шлюб можливо розірвати.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в
даний час має вік 7 років. На час
розгляду справи судом син проживає з
позивачкою, але між батьками існує спір
про його місце проживання.

Згідно з ч.1 ст.161 СК України якщо
мати або батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними вирішується органом опіки та
піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо
місця проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення, - ч.2 ст.161 СК
України.

Позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_4 суду пояснив, що спільно з
дружиною не проживають півтора року,
вона пішла до іншого чоловіка. Дружина
має аморальну поведінку, вживає
спиртні напої, має інших чоловіків, не
достатньо піклується про дитину, не
створила належних умов для її
проживання, залишає сина у чужих людей.
Дитина проживає з нею в одній кімнаті,
до них приходять інші чоловіки, дитина
все це бачить. Важає, що він має кращі
умови для проживання та виховання
дитини, зокрема, працює у приватного
підприємця ОСОБА_7 з грудня 2013 року, має
зарплатню в розмірі 1218 грн.,
матеріально йому допомагають батьки,
він забезпечений житлом, має на праві
влсності житловий будинок з трьох
кімнат, у дитини буде окрема кімната.
Стверджує, що любить сина, а син любить
його та бажає проживати з ним.
Спілкується з сином раз в тиждень, якщо
позивачка не заперечує.

Позивачка ОСОБА_3 категорично
заперечила проти проживання сина з
батьком, суду пояснила, що має
достатній матеріальний рівень для
забезпечення дитини, працює
бухгалтером в РЕП-48 в м.Севастополі,
підробляє у приватних підприємців, має
дохід від 2000 до 5500 грн. в місяць,
допомагають матерально батьки,
проживає в найманому житлі. Дитина має
вроджену хворобу очей, перебуває на
обліку в окуліста, потребує постійного
лікування, материнської турботи.

З наданих суду доказів
вбачається, що сторонни у справі з
дитиною зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1, даний житловий будинок
належить ОСОБА_4 на підставі договору
дарування від01.04.2011 року.(а.с.35,36)

Позивачка з дитиною за місцем
реєстрації не проживає, наймає житло в
м.Севастополі, про що наддала договір
найму від 03.07.2013 року.(а.с.73-75)

Згідно з актом обстеження умов
проживання дитини від 07.10.2013 року
служби у справах дітей Нахімовської
РДА ОСОБА_3 з сином проживає в АДРЕСА_2,
житло складається з однієї житлової
кімнати, в будинку є зручності( холодна
та гаряча вода, санвузол), житло
обладнане усім необхідним, у дитини є
спальне місце, ігрова зона, комп'ютер,
шафа для речей. Відносини в сім'ї теплі
та дружні, дитина оточена увагою та
любов'ю. (а.с.49)

Позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_4 стверджує, що проживає в
АДРЕСА_1, працює в м.Севастополі.

Згідно з актом обстеження умов
проживання від 4.12.2013 року служби у
справах дітей за зазначеною адресою зі
слів матері ОСОБА_4 на даний час ніхто
не проживає, син наймає житло в
м.Севастопіль, його дружина з дитиною
ніколи в цьому будинку не проживали.
Будинок в гарному стані, є зручності,
три житлові кімнати, наявна побутова
техніка, можливо облаштувати кімнату
для дитини.(а.с.87)

Батьки дитини працюють, про що
надали суду довідки з місця роботи та
характеристики.

ОСОБА_3 працює в ТОВ «РЕП-48» з
травня 2012 року, характеризується
виключно позитивно.(а.с.50) Її заробітна
плата за 2013 рік становить 1200 грн. в
місяць.(а.с.52,158,159)

ОСОБА_4 з 06.12.2013 року працює у
приватного підприєця ОСОБА_7
завскладом, характеризується також
виключно позитивно, його заробіток
становить за грудень 2013 року - 250,97 грн.,
за січень 2014 року - 306,83 грн..(а.с.121,131)

За місцем проживання ОСОБА_3
характеризуєтьмся позитивно, ОСОБА_4 -
характеризується сусідами як
конфліктна людина, яка не приймає
участі у вихованні дитини.(а.с.163,164)

Син ОСОБА_5 навчається у другому
класі школи № 18 в м.Севастополі,
характеризується позитивно, має
хороший рівень розвитку інтелекту та
мови, завжди охайний, останнім часом
спілкується з вчителем лише мати
дитини, яка часто буває у школі,
цікавиться навчанням сина,
дотримується рекомендацій вчителя.
Батько школу не відвідує.(а.с.165)

Згідно з відповіддю
Севастопільської міської лікарні № 3
від 05.02.2014 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
страждає на захворювання очей, діагноз
- оперована вроджена катаракта,
псевдофакія, міопіческий астигматизм,
амбліопія крайньо важкого ступеню.
Дитина перебуває на диспансерному
обліку в окуліста, постійно проходить
курси лікування в інституті
ім.Філатова в м.Одеса. Поліклініку
відвідує регулярно з матір'ю або
батьком.(а.с.166)

Згідно з висновком органу опіки
та піклування Нахімовської
райдержадміністрації від 08.02.2014 року в
інтересах дитини залишити її проживати
з матір'ю. (а.с.169)

В судовому засіданні було
заслухано думку дитини - ОСОБА_5, який
виявив бажання надалі проживати з
мамою, повідомив, що батько приходить
до нього, на день народження дарує
іграшки, запрошував жити до себе, де
проживає його друг.

Відповідно до Декларації прав
дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові і
розуміння. Вона повинна, коли це
можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матірю.

У цивільному процесі кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень.(ст.60 ЦПК України)

Позивачем за зустрічним позовом
ОСОБА_4 не надано належних та
допустимих доказів про аморальну
поведінку матері дитини, вживання нею
спиртних напоїв, недостатньої уваги
дитині тощо. Навпаки, з досліджених
доказів вбачається, що ОСОБА_3 створила
належні умови для проживання дитини,
дитина доглянута, добре вчиться,
лікується, має охайний вигляд. ОСОБА_3
характеризується виключно позитивно
за місцем роботи та проживання, не
перебуває на обліку у психіатра або
нарколога, не притягувалася до
адміністративної або іншої
відповідальності.

Батько дитини за місцем роботи
має позитивну характеристику, за
місцем проживання в АДРЕСА_3
характеризується як людина конфліктна,
на обліку у психіатра чи нарколога не
перебуває, до адміністративної або
іншої відповідальності не
притягувався.

В судовому засіданні ОСОБА_4 надав
суду неконкретні пояснення щодо місця
свого проживання та характера роботи,
зокрема, ствердив, що проживає в
АДРЕСА_1, працює в ПП ОСОБА_7 менеджером,
постійно їздить у відрядження по всій
Україні, отримує зарплату 1218 грн.. Ці
його пояснення спростовуються
довідкою ПП ОСОБА_7 від 14.02.2014 року, де
зазначено, що ОСОБА_4 працює завскладом,
за два місяці отримав дохід в сумі 557,80
грн.. Позивач за місцем реєстрації не
проживає, що зазначено в акті
обстеження житлових умов
Бердичівської служби у справах дітей.
Не встановлено його фактичне місце
проживання у м.Севастополі, про що
зазначено у висновку органу опіки та
піклування Нахімовської РДА.

Крім того, позивач ОСОБА_4 не
з'явився до органу опіки та піклування
ані за місцем проживання дитини в
м.Севастопіль ані за місцем його
реєстрації - до служби у справах дітей
виконкому Бердичівської місьради, у
зв'язку з чим представники цих органів
не мали можливості заслухати його
думку з приводу визначення місця
проживання дитини. Під час виходу
працівників служби у справах дітей по
місцю його проживання в м.Севастополі
та за місцем реєстрації в м.Бердичеві -
він був відсутній.

Судом встановлено, що сторони у
справі - батьки малолітньої дитини
позитивно характеризуються, працюють,
мають певний дохід. Батько має кращі
житлові умови, оскількки є власником
приватного будинку. Мати наймає житло,
проживає з дитиною в одній кімнаті,
заробітна плата матері значно більше
ніж батька, обом, з їх слів, матеріально
допомагають батьки. Органам опіки та
піклування не вдалося встановити
фактичне місце проживання батька
дитини( акти обстеження та висновок).
Мати, хоча не має власного житла в
м.Севастопіль, однак постійно проживає
з дитиною за зазначеною вище адресою.
Мати приділяє достатньо уваги дитини,
її вихованню, інтелектуальному та
фізичному розвитку, цікавиться
навчанням, забезпечує постійне
лікування дитині.

Визначаючи місце проживання
малолітньої дитини, суд враховує вік
дитини, її прихильність до матері,
думку дитини про бажання проживати з
матір'ю, стан здоров'я дитини, яка
страждає на важку вроджену хворобу
очей та потребує постійного лікування,
та інші обставини, що мають істотне
значення, приходить до висновку, що
належний рівень проживання та
виховання дитини може забезпечити її
мати. Кращі житлові умови батька дитини
самі по собі не є вирішальною умовою
для визначення місця проживання
дитини.

Отже, суд визначає місце
проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
з матір'ю - ОСОБА_3.

Відповідно до ст.180 СК України
батьки мають рівні обов'язки щодо
утримання дитини.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я і матеріальне
становище дитини, стан здоров'я і
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей чи інших
утриманців, інші обставини, що мають
істотне значення.

Усі зазначені обставини були
досліджені судом. Позивачка ОСОБА_3
просить стягнути аліменти на утримання
дитини в розмірі ? частини його
заробітку або доходів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму дитини
відповідного віку, виходячи з того, що
він має місце роботи та заробіток.

Відповідач працює у ПП ОСОБА_7. отримує
щомісячно заробітну платню, тому
присудження аліментів у частці від
його заробітку (доходу), яка не може
бути меншою ніж 30% прожиткового
мінімуму дитини відповідного віку,
відповідає ст.183 СК України.

Отже, суд задовольняє позовні вимоги
про розірвання шлюбу між сторонами,
визначає місце проживання дитини з
матір'ю, стягує аліменти на утримання
дитини з батька в зазначеному вище
розмірі.

Позивачка ОСОБА_3 просить
відшкодувати їй з відповідача понесені
нею судові витрати з надання послуг
адвоката в сумі 200 грн. та витрати на
проїзд її та дитини до Бердичівського
міськрайсуду та в зворотному напрямку
до м.Севастопіль в сумі 1093, 41 грн.,
надала квитанцію адвоката та проїзні
квитки.

Відповідно до ст..79 ЦПК України до
судових витрат, пов'язаних з розглядом
справи, належать витрати на правову
допомогу, витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду. Відповідно до ст..88 цього кодексу
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує понесені нею та
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Суд не знаходить підстав для
стягнення на користь позивачки 200 грн.
за складання позовної заяви, оскільки
квитанція адвоката ОСОБА_10 не є
належним доказом(а.с.8), скріплена
печаткою юридичної консультації
Бердичівського району - юридичної
особи, якої не існує, суду не надано
банківської квитанції, чеку,
прибуткового касового ордера або
іншого фінансового документа про
сплату зазначеної суми.

Представником позивачки наданий
розрахунок витрат на проїзд ОСОБА_3 та
дитини в судові засідання 11.10.13 р.,
17.12.13р., 21.01.14р. на суму 1093,41 грн. з
м.Севастопіль до м.Бердичів та в
зворотному напрямку. Проїзні квитки,
які надані суду, є належними доказами
на підтвердження цих витрат. Суд вважає
підставним стягнення з відповідача
витрат позивачки, пов'язаних з явкою її
та дитини( була заслухана думка дитини)
до суду.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-215,367 ЦПК
України, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу, визначення місця
проживання дитини та стягнення
аліментів задовольнити частково.

Визначити місце проживання
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю
ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7,
уродженця м.Бердичева Житомирської
області, на користь ОСОБА_3 аліменти на
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі1/4
частини всіх видів заробітку (доходів)
відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно,
починаючи з 02.07.2013 року до досягнення
дитиною повноліття.

Шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_10, який зареєстрований
20.08.2005 року міським відділом РАЦС
Бердичівського міськрайонного
управління юстиції Житомирської
області, актовий запис № 445, розірвати.
В решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір в сумі 229,40 грн..

Стягнути з відповідача на користь
позивачки судові витрати, пов'язані з
явкою до суду в сумі 1093,41 грн..

Рішення в цій частині стягнення
аліментів допустити до негайного
виконання в розмірі платежів за один
місяць.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не Були присутні
підчас проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з ня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Потапова Т.М.