Справа № 101/413/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Алуштинський
міський суд Автономної Республіки
Крим в складі :

головуючого судді: Гордєйчик Т.Ф.

при секретарі: Левченко К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Алушті цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ,
треті особи: Державний архітектурно -
будівельний контроль в Автономній
Республіці Крим , Малоріченська
сільська Рада про усунення перешкод в
користуванні жилим будинком та
земельною ділянкою шляхом знесення
самовільної будівлі та споруд, -

В С Т
А Н О В И В:

28. 01. 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся
до суду із зазначеним позовом до
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у якому просив
усунути перешкоди в користуванні своєю
власністю - жилим будинком АДРЕСА_1
шляхом поновлення положення, яке
існувало до порушення, зобов'язавши
відповідачів за свій рахунок знести
капітальну двоповерхову будівлю, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2 у
безпосередньої близькості до
належного позивачеві будинку, просив
також зобов'язати відповідачів
усунути перешкоди в користуванні
своєю земельною ділянкою площею 0, 1492
га кадастровий номер № 01 103 921 00 : 01 : 002 :
0058, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 та
понудити їх привести дану земельну
ділянку у належний для використання
стан шляхом зносу за свій рахунок
капітальної двоповерхової будівлі,
капітального кам'яного забору , а також
бетонної вигрібної ями, розташованих
повністю або частково на належній йому
земельній ділянці.

Вимоги мотивовані тим, що у листопаді
2012 року відповідачі, скориставшись
його тимчасовою відсутністю за місцем
проживання, запросили бригаду
будівників,які із каменю - черепашнику
у прискореному темпі побудували два
поверхи будівлі і на даний час
здійснюють їх перекриття монолітною
залізо - бетонною плитою, мабуть для
будівлі третього поверху, що значно
перекриє доступ сонячного світу в жилі
приміщення його будинку.

Він неодноразово намагався
переговорити із відповідачами щодо
їхнього незаконного будівництва, але
останні уникають зустрічі із ним, на
телефоні дзвінки не відповідають , на
об'єкті будівництва не появляються,
залишивши тільки робітників.

На його неодноразові звернення до
різноманітних інстанцій щодо
зазначеного факту незаконного
будівництва отримує неконкретні
відповіді з посилкою на відсутність
відповідачів за місцем будівництва.

Після проведення у справі комплексної
будівельно - технічної землевпорядної
експертизи позивач надав письмову
заяву про залишення його позовних
вимог , пред'явлених до відповідача
ОСОБА_3 без розгляду, оскільки
з'ясувалося, що допустила порушення при
будівництві своєї споруди саме
відповідачка ОСОБА_2, земельна ділянка
якої межує із земельною ділянкою
позивача.

Згідно до ухвали суду від 19. 02. 2014 року
позов ОСОБА_1 у частині вимог до ОСОБА_3
був залишений без розгляду ( а.с. 199-
200).

В даному судовому засіданні позивач
наполягав на зобов'язанні усунення
ОСОБА_2 за свій рахунок перешкод , які
йому чиняться , а саме: знести прибудову
№ 1 до житлового будинку АДРЕСА_2 ,
оскільки її місце розташування не
відповідає вимогам будівельних норм і
правил, демонтувати існуючий паркан
та винести межові знаки по суміжній
границі в натурі і встановити паркан
по межі згідно з державними актами на
право приватної власності на земельні
ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 оскільки
цей паркан був збудований не на
суміжній границі , а зі зміщенням в
сторону його земельної ділянки , що
перешкоджає користуватися часткою
його земельної ділянки площею 19
квадратних метри . Оскільки
конструкція даху прибудови № 1 , що
належить відповідачці , запроектована
як двосхила , з ухилом однієї частини
даху в бік земельної ділянки позивача,
то просить зобов'язати відповідачку
перебудувати дах таким чином, щоб схил
був направлений убік земельної ділянки
саме відповідачки. Також звернув увагу
на те, що на даху прибудови, що належить
відповідачці, відсутні водовідвідні
засоби, жолоби та водостічні труби, що
також приводить до незручностей у
користуванні його домоволодінням,
оскільки атмосферні опади збігають на
земельну ділянку, де розташоване його
домоволодіння.

Також позивач просив зобов'язати
відповідачку засипати вигрібну просив
, яка знаходиться поруч із його
житловим будинком, при цьому вважав за
необхідне спочатку вигребти сміття із
цієї ями, забетонувати її дно , а потім
вже засипати, оскільки ця яма постійно
підтоплюється атмосферними опадами,
що перешкоджає належним чином
використовувати належну йому земельну
ділянку.

Представник відповідачки ОСОБА_2
позов не визнала, мотивуючи тим, що
позовні вимоги ґрунтуються на
висервках проведеної у справі
комплексної будівельно - технічної
землевпорядної експертизи, яка
прийшла до неправильних висновків щодо
неправильності встановлення паркану ,
ніякого захвату землі , що належить
позивачеві , не має . Щодо вигрібної
ями, то її частина знаходиться як на
земельній ділянці позивача так і
відповідачки. Відносно необхідності
знесення прибудови, то ці вимоги
взагалі не засновані на законі,
оскільки на даний час відповідачка
має законне право на цю прибудову, яка
введена до експлуатації. Не
заперечувала проти того, що дах
прибудови двосхилий та відсутні
водовідвідні засоби, жолоби та
водостічні труби, але це можливо
усунути у робочому порядку і
водовідвідні засоби відповідачкою в
подальшому будуть встановлені.

Суд, заслухавши учасників судового
процесу, судового експерта та
дослідивши надані матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, згідно з вимогами статей 10 та
11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених позивачем
вимог та зазначених і доведених ним
обставин. Крім того, відповідно зі
статтею 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини , на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На підставі наданих суду доказів
встановлено, що згідно до Державного
акту серії КМ № 114758 від 05 січня 2006 року
земельна ділянка площею 0, 1492 га, що
розташована по вулиці АДРЕСА_1,
належить позивачеві ОСОБА_1 ( а.с. 8).

Згідно до Державного акту серії ЯБ
№ 539940 від 03 листопада 2006 року земельна
ділянка площею 0, 0325 га, що розташована
по вулиці АДРЕСА_3 , належить
відповідачці ОСОБА_2 ( а.с. 59).

Домоволодіння АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 є
суміжними.

Згідно з даними технічного
паспорту станом на 02. 07. 2010 року
встановлено, що на території
домоволодіння АДРЕСА_1 вздовж
суміжного кордону розташований
будинок літера «А-2», а також
господарчий блок літера «Б-4» ( а.с. 6
зворіт, а.с. 24).

На земельній ділянці домоволодіння
АДРЕСА_2 уздовж суміжного кордону
розташований житловий будинок та
триповерхова прибудова № 1 до будинку ,
що підтверджується проектною
документацією.

В ході проведення призначеної у
справі комплексної будівельно -
технічної землевпорядної експертизи
при обстеженні земельних ділянок
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 межові знаки до
огляду надані не були , у зв'язку з чим
за клопотанням експерта була залучена
організація ТОВ «Геосфера» для
виконання геодезичної зйомки , що не
суперечить діючому законодавству.

Даний факт також підтвердила у
судовому засіданні експерт Клименко
І.В.

У відповідності до статті 373 ч. 4 ЦК
України власник земельної ділянки має
право використовувати її на свій
розсуд відповідно до її цільового
призначення.

Але згідно до положень статті 125 ч. 3
Земельного Кодексу України приступати
до використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі ( на
місцевості) , одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Між тим, встановлено, що забудова
земельної ділянки шляхом
реконструкції житлового будинку
АДРЕСА_3 була розпочата за відсутності
встановлених межових знаків на спірній

ділянці.

Згідно до матеріалів вказаної
судової експертизи в ході обстеження
було встановлено, що на земельній
ділянці , яка знаходиться між будівлями
домоволодіння АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1
уздовж цих будов збудований
капітальний паркан висотою близько 1, 80
м із шлакоблоків . Також між прибудовою
№ 1 по вулиці АДРЕСА_3 і житловим
будинком по вулиці АДРЕСА_1 під
парканом, на території обох
домоволодінь , розташована яма, яка
перекрита бетонною плитою з
необладнаним відкритим люком. На час її
огляду експертами яма не перебувала в
експлуатації та частково була засипана
будівельним сміттям.

Проведеним експертним дослідженням
встановлено, що паркан на спірній
земельній ділянці був збудований не на
суміжній границі, а зі зміщенням в
сторону земельної ділянки, що має
кадастровий номер 01: 103: 92100: 01: 002: 0058 , та
розташована по вулиці АДРЕСА_1 і
належить ОСОБА_1 Місцерозташування
паркану не відповідає вимогам діючого
законодавства, зокрема статті 55 Закону
України «Про землеустрій».

Так, згідно до положень вказаної
статті Закону України «Про
землеустрій» встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) проводиться відповідно до
топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
основі технічної документації із
землеустрою, якою визначається
місцеположення поворотних точок меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Документація із землеустрою щодо
встановлення меж житлової та
громадської забудови розробляється у
складі генерального плану населеного
пункту, проектів розподілу територій і
є основою для встановлення меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на
місцевості) закріплюються межовими
знаками встановленого зразка.

Власники землі та землекористувачі, у
тому числі орендарі, зобов'язані
дотримуватися меж земельної ділянки,
закріпленої в натурі (на місцевості)
межовими знаками встановленого зразка.

Межові знаки здаються за актом під
нагляд на збереження власникам землі
та землекористувачам, у тому числі
орендарям.

Площа земельної ділянки, на яку був
зміщений паркан , становить 19
квадратних метри.

Отже, суд погоджується із твердженням
позивача про те, що внаслідок зміщення
паркану, який встановлювався за
відсутністю межових знаків,
відповідачка фактично заволоділа його
часткою землі площею 19 квадратних
метри, чим позивачеві чиняться
перешкоди у користуванні своєю
власністю.

Оскільки місце розташування
прибудови № 1 при виконанні проекту
було прив'язане до фактичної межі, і
передбачено на відстані 1 м від
досліджуваного паркану, то експерта
комісія прийшла до правильного
висновку , що розташування прибудови №
1 до житлового будинку АДРЕСА_3 з
урахуванням результатів геодезичної
зйомки також не відповідає вимогам
будівельних норм і правил, а саме п. 3.25 *
ДБН 360- 92**.

В ході експертного дослідження також
було встановлено, що протипожежна
відстань між прибудовою № 1 до
житлового будинку АДРЕСА_2 та житловим
будинком із господарчим блоком
домоволодіння АДРЕСА_1 складає 2, 54 м, що
на 5, 46 м менше , ніж передбачено згідно
обов'язковому додатку 3.1 ДБН 360- 92**, що
не відповідає будівельним нормам.

Конструкція даху прибудови № 1
запроектована двосхильна, з ухилом
однієї частини даху в бік земельної
ділянки АДРЕСА_1, що може привести до
сходу атмосферних опадів на територію
сусідньої земельної ділянки. На даху
прибудови № 1 до житлового будинку, з
боку домоволодіння АДРЕСА_1 також не
виконані водовідвідні засоби ,
відсутні жолоби та водостічні труби, що
не відповідає вимогам п. 3. 25 * ДБН 360- 92 **.

Місцерозташування вигрібної ями -
споруди домоволодіння АДРЕСА_2, яка
частково знаходиться на земельній
ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 , та на
відстані ? 0,7 м ( 1, 6 - 0, 93) від житлового
будинку АДРЕСА_1 , не відповідає
вимогам п. 2.2 Державних санітарних норм
і правил утримання територій місць.

Отже, зазначені порушення чинять
перешкоди позивачеві у користуванні
своєю власністю та підлягають
усуненню.

Так, згідно до статті 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачити
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду про заборону
вчинення нею дій, які можуть порушити
його право, або з вимогою про вчинення
певних дій для запобігання такому
порушенню.

Таким чином, захист права власності
гарантується законом, який надає
власнику право вимагати усунення будь -
яких порушень його прав, хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Способи захисту права власності
передбачені також нормами статей 16 та
391 ЦК України.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише на підставах,
передбачених законом.

Отже, у разі будь - яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном , власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема обраним
позивачем способом захисту права
власності, що не суперечить закону та
наданим матеріалам справи.

Так, згідно до висновків судової
комплексної будівельно - технічної
землевпорядної експертизи № 19 від 24
січня 2014 року існують варіанти
усунення вказаних перешкод, а саме:
демонтувати існуючий паркан та
винести межові знаки по суміжній
границі в натурі і встановити паркан
по межі згідно з державними актами на
право приватної власності на земельні
ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 - привести
конструкцію даху прибудови № 1 до
житлового будинку домоволодіння
АДРЕСА_2 шляхом перебудови таким чином,
щоб уникнути схід атмосферних опадів
на територію сусідньої земельної
ділянки та влаштувати заходи з
водовідведення ( жолобів та
водостічних труб); - засипати вигрібну
яму поруч із житловим будинком АДРЕСА_1
, люк забетонувати.

Суд погоджується із наданими
варіантами усунення перешкод, оскільки
вони відповідають встановленому у суді
та не суперечать матеріалам справи і
поясненням у судовому засіданні
експерта Клименко І.В.

Посилки представника відповідачки на
висновок експертного дослідження
інженерно - технічної експертизи № 45
від 24. 02. 2014 року про те, що відсутнє
накладення земельної ділянки, що
належить ОСОБА_2 і розташованої за
адресою: АДРЕСА_3 та земельної ділянки ,
що належить позивачеві ОСОБА_1 і
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ,
ніяким чином не спростовує висновків
проведеної у рамках даної цивільної
справи судової комплексної будівельно
- технічної землевпорядної експертизи
про наявність вищезазначених перешкод
та можливості їх усунення наведеним
способом.

Окрім того, суд приймає до уваги, що
наданий представником відповідачки
висновок експертного дослідження
зроблений нею за межами розгляду даної
цивільної справи, без попередження
експертів про кримінальну
відповідальність за надання завідомо
неправдивого висновку та без виходу
фахівців на місце розташування спірних
об'єктів нерухомого майна.

Отже, посилки представника
відповідача на даний висновок як на
доказ своїх заперечень суд не приймає
до уваги як безспірний і надає при
цьому перевагу висновкам проведеної у
рамках даної цивільної справи судової
комплексної будівельно - технічної
землевпорядної експертизи № 19 від 24
січня 2014 року .

Не може суд погодитися також із
твердженням представника відповідачки
про те, що вигрібна яма частково
знаходиться на земельні ділянці
позивача, а тому достатніх підстав
покладати обов'язки щодо її усунення
саме на відповідачку немає.

Так, встановлено і визнавалося
сторонами, що ця яма існувала при
проведенні відповідачкою свого
будівництва та використовувалася неї,
при цьому саме горловина цієї ями
знаходиться на території земельної
ділянки.

Між тим, вимога позивача про
необхідність вигребу цієї ями із
подальшим її бетонуванням і лише після
цього її засипанням , не підтверджена
висновками експертизи, яка щодо
усунення цієї перешкоди надає лише
один вищенаведений варіант.

Щодо вимоги позивача про необхідність
знесення прибудови № 1 до
домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить
відповідачці, то суд не вбачає для
цього достатніх підстав і відмовляє у
задоволенні цієї позовної вимоги ,
виходячи з наступного.

Так, згідно до висновків
судової комплексної будівельно -
технічної землевпорядної експертизи
місцерозташування прибудови № 1
домоволодіння АДРЕСА_2 не відповідає
вимогам будівельних норм і правил, а
саме п. 3.25 * ДБН 360- 92 **. Прибудова
розташована по суміжній границі між
земельними ділянками домоволодінь
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , тому немає
відстані в 1 м, яка передбачається для
обслуговування стін будівель.
Обслуговування будівель домоволодіння
АДРЕСА_2 можливо тільки з території
домоволодіння АДРЕСА_1.

Але вимоги будівельних норм і правил ,
а саме п. 3. 25 * ДБН 360- 92** можуть не
застосовуватися за наявності згоди
власника сусідньої ділянки з
обслуговування будівель з його
території.

При відсутності згоди - привести
відповідно до вимог будівельних норм і
правил можливо тільки шляхом демонтажу
частини будови шириною 1 метр уздовж
суміжного кордону. Щоб уникнути
аварійних ситуацій , демонтаж може
проводитися фахівцями тільки при
наявності розробленого проекту
реконструкції будівлі.

Привести прибудову відповідно до
протипожежних вимог будівельних норм і
правил не можливо.

Згідно до наданого представником
відповідачки свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 30. 09. 2013
року, за останньою зареєстроване її
право власності в цілому на будинок
АДРЕСА_2

Отже, проведення часткового
демонтажу вказаного будинку без
збереження його цілісності за таких
підстав неможливо і потягне за собою
порушення права власності самої
відповідачки, в той час як згідно до
статті 321 ч. 1 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права
чи обмежений у його здійсненні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
ст. ст. 16 , 321, 373, 386, 391 ЦК України, ст. 55
Закону України «Про землеустрій», ст.
125 Земельного Кодексу України, суд, -

В И
Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні своєю власністю -
присадибною земельною ділянкою площею
0, 1492 га , кадастровий номер 01 103 921 00 : 01: 002
: 0058, розташованою за адресою : АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання ОСОБА_2 за свій
рахунок провести наступні дії: -
демонтувати існуючий паркан та
винести межові знаки по суміжній
границі в натурі і встановити паркан
по межі згідно з державними актами на
право приватної власності на земельні
ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 - привести
конструкцію даху прибудови № 1 до
житлового будинку домоволодіння
АДРЕСА_2 шляхом перебудови таким чином,
щоб уникнути схід атмосферних опадів
на територію сусідньої земельної
ділянки та влаштувати заходи з
водовідведення ( жолобів та
водостічних труб); - засипати вигрібну
яму поруч із житловим будинком АДРЕСА_1
, люк забетонувати.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду АР Крим через
Алуштинський міський суд шляхом подачі
в 10 - денний строк з дня його оголошення
апеляційної скарги.

Суддя Алуштинського

міського суду

Т.Ф. Гордєйчик.