Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/960/14Головуючий у 1-й
інстанції Кофанов А.В. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на
рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 17 грудня 2013
року по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) до
ОСОБА_3 про вилучення автомобілю та
передачу його в заклад,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року Банк звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3, в якому просив
вилучити у відповідача ОСОБА_3 та
передати в заклад Банку предмет
застави: автомобіль SHEVROLET, модель:
ТАСUМА, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Легковий,
№ кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер: НОМЕР_4 а також комплект ключів,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) на зазначений автомобіль, що
належать ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1);
стягнути з відповідача на користь
Банку понесені судові витрати.

В обґрунтування свого позову Банк
зазначав наступне.

Згідно із договором №ZPVLAG19040073 від 04.09.2006
року ОСОБА_3 був наданий Банком кредит у
розмірі 24837,70 доларів США із
зобов'язанням останньої повернути його
до 03.09.2013 року зі сплатою відсотків. У
забезпечення виконання зобов'язань за
цим кредитним договором 04.09.2006 року з
ОСОБА_3 була укладена угода застави
рухомого майна - зазначеного
автомобілю. Оскільки, ОСОБА_3
неналежним чином виконувала свої
зобов'язання за кредитним договором,
рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровськ від 24.12.2012 року
на цей автомобіль за позовом Банку було
звернуто стягнення. Проте, ОСОБА_3 в
порушення вимог ЦК України та
укладеного договору, зазначений
автомобіль в заклад Банку не передала.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 17 грудня 2013
року в задоволенні позову Банку
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням районного
суду, Банк подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову Банку.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право його скасувати і ухвалити
нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є: неповне з'ясування обставин,
що мають значення для вирішення справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем ОСОБА_3 суду поданий акт
опису й арешту майна від 12.08.2013 року
(а.с.29-31), за змістом якого державним
виконавцем ВДВС Вільнянського
районного управління юстиції на
автомобіль SHEVROLEТ TACUMA, 2006 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2 накладений
арешт при примусовому виконанні
зведеного виконавчого провадження
щодо стягнення з ОСОБА_3 грошових сум на
користь інших юридичних та фізичних
осіб; після накладення арешту
автомобіль переданий на відповідальне
зберігання третій особі.

За змістом ст.ст. 57, 62 Закону України
"Про виконавче провадження", які мають
імперативний характер, встановлено, що
арештоване майно підлягає реалізації
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах, а виручені суми спрямовуються
для задоволення вимог стягувача,
сплати виконавчого збору,
відшкодування витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, а також сплати штрафу.

За таких умов передача автомобілю
позивачу є такою, що не буде
відповідати вимогам закону.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з огляду
на наступне.

Встановлено, що згідно із договором
№ZPVLAG19040073 від 04.09.2006 року ОСОБА_3 був
наданий Банком кредит у розмірі 24837,70
доларів США із зобов'язанням останньої
повернути його до 03.09.2013 року зі сплатою
відсотків (копія а.с.5-7).

У забезпечення виконання зобов'язань
за цим кредитним договором 04.09.2006 року з
ОСОБА_3 була укладена угода застави
рухомого майна - зазначеного
автомобілю (копія а.с.8-10).

Оскільки, ОСОБА_3 неналежним чином
виконувала свої зобов'язання за
кредитним договором, рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровськ від 24.12.2012 року, яке
набрало законної сили 03.01.2013 року, на
цей автомобіль за позовом Банку було
звернуто стягнення (копія а.с.11).

Проте, ОСОБА_3 в порушення вимог ЦК
України та укладеного договору,
зазначений автомобіль в заклад Банку
не передала, що суперечить вимогам ст.
566, 527, 530 ЦК України та п. 17.10
вищезазначеного договору застави.

Висновок суду першої інстанції про те,
що передача автомобілю Банку при
наявності акту державного виконавця
ВДВС Вільнянського районного
управління юстиції Солтіс І.В. від
12.08.2013 року (копія акту а.с.29-31) про опис
та арешт майна (зазначеного автомобіля)
при примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження № 28448199 про
стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь
інших фізичних та юридичних осіб, є
такою, що не буде відповідати вимогам
закону, у тому числі «Про виконавче
провадження», є безпідставним.

Оскільки, вказаний автомобіль є
предметом застави за зазначеним вище
договором застави рухомого майна,
укладеного ОСОБА_3 із Банком ще від
04.09.2006 року, та не може бути
реалізований для задоволення вимог
будь-яких інших кредиторів відповідача
ОСОБА_3, оскільки Банк (у даному випадку
- ПАТ КБ "ПРИВАТВАНК"), як
заставодержатель, має вищий пріоритет
обтяження, а тому має право за рахунок
заставного майна в повному обсязі
задовольнити свої вимоги до ОСОБА_3

Згідно ст. 21 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України суд за
зверненням особи може захистити її
порушене право або одним із способів,
перелічених у частині 2 вказаної
статті, або іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції залишив поза
увагою той факт, що відповідно до умов
договору застави рухомою майна у
випадку порушення заставодавцем
будь-якого із зобов'язань за кредитним
договором або договором застави
заставодавець зобов'язався доставити
предмет застави за адресою, зазначеною
у договорі та передати предмет застави
заставодержателю в заклад за актом
прийому - передачі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
заставу" та ст. 572 ЦК України застава - це
спосіб забезпечення зобов'язань. В силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Однак, ч. 2 ст. 575 ЦК України та ст. 44
Закону України "Про заставу" передбачає
наявність такого виду застави як
заклад, тобто застава рухомого майна,
що передасться у володіння
заставодержателя або за його наказом -
у володіння третій особі.

Тобто, застава та заклад, як її
різновид, відрізняються між собою тим,
хто із учасників правовідношення
(боржник або кредитор) має право
володіння нерухомим майном, яке
передано в заставу.

Згідно ч. 1 ст. 574 ЦК України застава
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду.

Як вбачається з доданих до позовної
заяви копій кредитного договору та
договору застави, забезпеченням
зобов'язань за кредитом є застава
транспортного засобу, який залишається
у володінні заставодавця.

Частина 1 ст. 590 ЦК України передбачає,
що звернення стягнення на предмет
застави здійснюється за рішенням суду,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до положень ст. 25 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень" у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону.

Предметом позову, на підставі якого
було ухвалено рішення Індустріальним
районним судом м. Дніпропетровська від
24.12.2012 року, було звернення стягнення на
предмет застави, що має наслідком,
відчуження предмету застави у спосіб,
встановлений у рішенні суду.

Вказане рішення було ухвалено судом на
підставі ст.ст. 572, 590 ЦК України, ст.ст. 1.
20 Закону України "Про заставу" та ст.ст.
25. 26 Закону України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень".

Отже, ані чинне цивільне законодавство,
ані умови укладених договорів не
пов'язують передачу предмету застави в
заклад із безпосереднім перебуванням
автомобіля у заставодавця.

Посилання ж суду першої інстанції на
те, що вказане майно підлягає
реалізації шляхом продажу з публічних
торгів також не відповідає дійсності,
оскільки рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська
встановлений конкретний спосіб
звернення стягнення - без участі
державної виконавчої служби (а.с.21-22) і
воно має виконуватися саме спосіб,
визначений резолютивною частиною
вказаного рішення.

Непередача Банку вищезазначеного
автомобіля, ключів та свідоцтва про
реєстрацію (технічного паспорту) на цей
автомобіль, що належать відповідачу
ОСОБА_3, робить неможливим виконання
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 24.12.2012
року, яке набрало законної сили 03.01.2013
року, про звернення стягнення на
предмет застави - зазначений
автомобіль шляхом опису та передачі
зазначеного автомобіля Банку з правом
його продажу Банком з укладанням від
імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, із зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України, а також наданням Банку всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу, що, у свою чергу, порушує права
Банка, як кредитора та
заставодержателя.

При вищевикладених обставинах, рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Суд першої інстанції неправильно
встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, не дав їм
належну правову оцінку, не дослідив
надані сторонами докази і відповідно
їх не оцінив.

При вищевикладених обставинах, рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 17 грудня 2013
року в цій справі слід скасувати та
ухвалити нове, яким позов Банку
задовольнити; вилучити у ОСОБА_3 та
передати в заклад ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
предмет застави: автомобіль SHEVROLET,
модель: ТАСUМА, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
Легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер: НОМЕР_4 а також
комплект ключів, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) на цей автомобіль,
що належать на праві власності ОСОБА_3

Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідача на користь
Банку підлягають понесені останнім
документально підтверджені судові
витрати при зверненні до суду першої
(114,70 грн. а.с. 17) і апеляційної інстанцій
(121,80 грн. а.с.47) на загальну суму 236,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 17 грудня 2013
року в цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» задовольнити.

- вилучити у ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)
та передати в заклад ПУБЛІЧНОМУ
АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» (49094 м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ) предмет
застави:

- автомобіль SHEVROLET, модель: ТАСUМА, рік
випуску: 2006, тип ТЗ: Легковий, №
кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер: НОМЕР_4 що належить на праві
власності ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1);

- комплект ключів, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) автомобілю SHEVROLET,
модель: ТАСUМА, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
Легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер: НОМЕР_4 що
належить на праві власності ОСОБА_3
(АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1).

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на
користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
"ПРИВАТБАНК" () 236,50 грн.
(двісті тридцять шість гривень
п'ятдесят копійок) судових витрат
сплачених банком при зверненні до суду
першої і апеляційної інстанцій.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.