Справа №485/1972/13-ц 15.01.2014 15.01.2014 15.01.2014
Провадження №22-ц/784/185/14
Головуючий першої інстанції - Квєтка
Суддя-доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2014 року м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Данилової О.О.,

із секретарем судового засідання -
Романенко Ю.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від
20 листопада 2013 року, ухвалене за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, - Снігурівський відділ
Управління державної міграційної
служби України в Миколаївській області
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням , -

В С Т А Н О В И Л А:

9 серпня 2013 року ОСОБА_2 пред'явив
зазначений позов, який обґрунтував
наступним.

З 30 липня 2001 року йому на праві
власності належить житловий будинок по
АДРЕСА_1

В період з 23 квітня 2007 року по 19 липня 2012
року позивач проживав у зазначеному
будинку з ОСОБА_4, яка була
зареєстрована за даною адресою 21
вересня 2007 року.

Однак, спільне життя сторін не склалося
і відповідачка 19 липня 2012 року
вибула з зазначеного місця проживання
до іншої адреси у цьому ж селі.

Посилаючись на те, що реєстрація
відповідачки у вказаному будинку
порушує його права, як власника цього
будинку, на користування майном,
позивач просив визнати відповідачку
такою, що втратила право користування
зазначеним будинком на підставі ст.405
ЦК України та ст.98 ЖК України,
та зобов'язати третю особу зняти
відповідачку з реєстраційного обліку
за спірною адресою.

Заперечуючи проти задоволення позову,
відповідач вказувала, що не проживає в
зазначеному будинку з поважних причин,
оскільки позивач не дозволяє їй цього.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 20
листопада 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення його позовних
вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовної
заяви, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачка з поважних причин
не мала змоги проживати у спірному
житловому будинку, а тому відсутні
підстави для визнання її такою, що
втратила право користування ним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Згідно з ст.156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу,
а саме: дружина, їх діти і батьки.
Членами сім'ї може бути визнано й інших
осіб, якщо вони постійно проживають
разом з власником і ведуть з ним
спільне господарство.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом, позивач є
власником житлового будинку АДРЕСА_1

У квітні 2007 року він дозволив проживати
у даному будинку своїй співмешканці
ОСОБА_4, яка на той час перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6
Розірвання зазначеного шлюбу було
зареєстровано 02 вересня 2008 року.

21 вересня 2007 року з дозволу позивача
відповідачку було зареєстровано у
даному будинку.

Після розірвання відповідачкою шлюбу
вона продовжила проживати у даному
будинку як член сім'ї відповідача, де
проживала до 19 липня 2012 року.

Це випливає з позову ОСОБА_2, його
пояснень та довідок ПАТ
«Миколаїволенерго», які свідчать про
те, що позивач визнавав відповідачку
членом своєї сім'ї та використовував
пільгу по сплаті за електроенергію, яка
надається багатодітним родинам.
Зазначена пільга надавалася у зв'язку з
наявністю у відповідачки трьох дітей,
останній з яких народився під час
проживання її з позивачем.

Зазначений будинок вона залишила 19
липня 2012 р. з поважних причин, оскільки
позивач чинив їй перешкоди у
проживанні, що підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
актами Горохівської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області, ухвалою Снігурівського
районного суду Миколаївської області
від 30 травня 2013 р., постановою
Снігурівського РВ УМВС України в
Миколаївській області про відмову у
порушенні кримінальної справи, з яких
вбачається, що між сторонами по справі
19 липня 2012 р. відбулася сварка, в ході
якої позивач наніс відповідачці
тілесні пошкодження, та заборонив їй
проживати у спірному будинку (а.с.5, 22, 24,
73).

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що районний суд
правильно встановив фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
доказам, які надали сторони, та дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Зібрані по справі докази свідчать про
те, що відповідачка з поважних причин
не має змоги проживати у спірному
будинку, а тому у відповідності з
вимогами ст.405 ЦК України не може бути
визнана такою, що втратила право
користування будинком АДРЕСА_1

Доводи позивача про те, що відповідачка
не була членом його сім'ї та він жодним
чином не чинив їй перешкод у проживанні
у будинку, колегія суддів вважає
необґрунтованими та непереконливими,
оскільки вони спростовуються
вищезазначеними доказами.

Що ж стосується посилань його на те, що
відповідачка не сплачувала
комунальних витрат на утримання
будинку, то вони є безпідставними,
оскільки оплата чи неоплата
комунальних послуг не впливає на
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, а тому
не можуть бути підставою для
скасування правильного по суті
судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для зміни або
скасування рішення суду, оскільки воно
є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 20 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та протягом двадцяти днів
з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді