Гайворонський районний суд
Кіровоградської області
м.Гайворон, вул.Воровського, 3
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2014 року Гайворонський
районний суд Кіровоградської області в
складі:

головуючого судді Панасюка І.В.

при секретарі Волощуку В.В.Волощуку
В.В.,

з участю представника позивача
адвоката ОСОБА_1, представника
відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Гайвороні справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним. Позов
мотивовано тим, що 30 липня 2008 року
фактично уклала з відповідачами
договір купівлі-продажу 1/3 частини
належного їм будинку та прибудинкових
будівель по АДРЕСА_2. Виконуючи умови
укладеного договору позивач передала
відповідачам за придбання нею 1/3
частини будинку 5000 доларів США, які
вона отримала від продажу своєї
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_9 Відповідачі
зареєстрували позивача та її сина у
спірному будинку, але до цього часу
договір купівлі-продажу не посвідчили,
тому ОСОБА_3 звернулася до суду.

В судовому засіданні позивач заявлений
позов повністю підтримала. Пояснила, що
гроші в розмірі 5000 доларів США, які були
нею отримані від продажу квартири, вона
в липні 2008 року передала відповідачам
за 1/3 частину їх будинку в АДРЕСА_1.
Договір купівлі-продажу 1/3 частини
будинку до цього часу офіційно не
укладений, тому що відповідач ОСОБА_5
цього всіляко уникає під різними
приводами.

Відповідач ОСОБА_4 заявлений
позов визнав повністю та підтвердив
обставини справи викладені в позовній
заяві та вказані позивачем в судовому
засіданні.

Відповідач ОСОБА_5 заявлений
позов не визнала повністю. Зазначила,
що домовленості про купівлю-продаж
частини будинку не було взагалі. Про те,
чи брались кошти її колишнім чоловіком
ОСОБА_4 вона не знає. Ремонт в будинку
робили її батьки за власні кошти.
Просить в позові відмовити за його
недоведеністю та в зв"язку з пропуском
позивачем строку позовної давності.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в
судовому засіданні зазначили, що в 2008
році ОСОБА_3 передала гроші, які та
отримала від продажу своєї квартири
ОСОБА_4.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідачів, покази свідків, вивчивши
матеріали справи суд приходить до
висновку, що в позові слід відмовити
оскільки при зверненні до суду
позивачем було пропущено строк
позовної давності. Виходячи з
наведеного суд не вбачає за доцільне
давати оцінку іншим доказам по справі
наданим сторонами. Відмовляючи в
позові суд виходить з слідуючого.

Згідно ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Однак цим Кодексом встановлено
строк, протягом якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу -
позовна давність.

До вимоги заявленої позивачем
застосовується загальна позовна
давність, встановлена ст.257 ЦК України,
тривалістю у три роки.

Виходячи з приписів ч. 1 ст.261 ЦК
України суд вважає, що перебіг позовної
давності почався від дня, коли позивач
міг довідатися про порушення свого
права або особу, яка його порушила.

Крім того, за загальним правилом
незнання особою закону не звільняє її
від відповідальності.

Суд вважає, що право на позов у
ОСОБА_3 виникло на наступний день після
30 липня 2008 року, оскільки в цей день за
її твердженням вони фактично уклали
договір купівлі-продажу, а вона
передала кошти, що також
підтверджується показами свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Враховуючи
викладене позовна давність за вимогою
про визнання дійсним оспорюваного
договору купівлі-продажу сплила 31
липня 2011 року. Натомість позивач
звернулася до суду лише 21 січня 2014 року.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставною для відмови у
позові (ч. 4 ст.267 ЦК України).

З таким клопотанням про
застосування позовної давності
звернулася відповідач до суду першої
інстанції.

Підстави зупинення, переривання
перебігу позовної давності, а також
поважні причини її пропущення
відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку
про відмову у задоволенні позову у
зв'язку зі зверненням позивача до суду
після спливу позовної давності.

Відповідно до ст.88 ЦПК України в
зв"язку з відмовою в позові не
підлягають стягненню з відповідачів
понесені позивачем судові витрати по
справі. Натомість з позивача
підлягають стягненню судові витрати
понесені ОСОБА_5, пов"язані з наданням
правової допомоги останній в розмірі
2000 грн., що підтверджені квитанцією №4
від 29.01.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.267 ЦК України; ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 215 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним - відмовити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 понесені судові витрати в
розмірі 2000 гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції (Гайворонський
районний суд), шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя:
І. В. Панасюк

Дата документу 11.02.2014