Справа № 1326/235/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5949/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій
І.І.,

з участю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Франківського
районного суду м. Львова від 17 липня 2012
року у справі за поданням
Франківського ВДВС Львівського МУЮ про
оголошення розшуку ОСОБА_2,-

встановила:

05 липня 2012 року начальник
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції звернувся
в суд з поданням про розшук боржника
ОСОБА_2. В обґрунтування покликався на
те, що на виконанні у Франківському
ВДВС ЛМУЮ перебуває виконавчий лист
Франківського районного суду м. Львова
по справі № 2-1864 від 27.08.2009 року про
стягнення з ОСОБА_2 в користь ВАТ
«РАйффайзен Банк Аваль» 91085,85 грн.
боргу. Боржник добровільно рішення не
виконує, місце проживання невідоме,
згідно відповіді ЛОДК БТІ та ЕО,
Держкомзему у боржника нерухоме майно
відсутнє.

Оскаржуваною ухвалою Франківського
районного суду м. Львова від 17 липня 2012
року подання начальника Франківського
ВДВС Львівського МУЮ - задоволено.

Оголошено розшук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалу суду оскаржив представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважає її незаконною та
такою, що постановлена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, відтак підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі звертає увагу на
те, що з поданням про розшук звернувся
начальник відділу Державної
виконавчої служби, а не державний
виконавець, що на думку апелянта є
порушенням вимог ст. 11 ЗУ «Про
виконавче провадження».

Крім цього, в матеріалах справи
міститься ухвала суду від 16 жовтня 2013
року, якою у відмовлено у задоволенні
подання про встановлення тимчасового
обмеження для виїзду особи за межі
території України, а сам факт наявності
заборгованості не може свідчити про
ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання
покладених на неї рішенням зобов'язань.

Також, у справі відсутні докази
використання державним виконавцем
передбачених законом прав і
повноважень для стягнення боргу, в тому
числі і звернення стягнення на майно
боржника.

Зокрема, боржнику ОСОБА_2 на праві
власності належить транспортний засіб
- автомобіль марки Деу Ланос, який з 2010
року перебуває на арешт майданчику
відділу ДВС в м. Львові по вул. В.
Великого, 2.

Просить скасувати ухвалу
Франківського районного суду м. Львова
від 17 липня 2012 року, у задоволенні
подання начальника Франківського ВДВС
Львівського міського управління
юстиції про розшук боржника ОСОБА_2
відмовити.

Представник Франківського ВДВС
Львівського міського управління
юстиції, апелянт ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3, будучи
повідомленими належним чином про день
та час розгляду справи, про що свідчать
рекомендовані повідомлення про
вручення їм поштових відправлень (а.с.
25-27), в судове засідання апеляційної
інстанції не прибули, представник
ОСОБА_3 подав клопотання про розгляд
справи у його відсутність.

Інші учасники розгляду справи в судове
засідання не прибули, не повідомили суд
про причину неявки.

На переконання колегії суддів,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи по суті, а тому вважає
за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305
ЦПК України, розглядати справу за
відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до
ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування
судового процесу технічними засобами
не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Задовольняючи подання про оголошення
розшуку районний суд виходив з того, що
згідно виконавчого документа боржник
зобов'язана сплатити заборгованість в
користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», за
вказаною в виконавчому листі адресою
боржник не проживає, місце проживання
невідоме, від сплати боргу ухиляється.

Колегія суддів не може погодитись із
зазначеними висновками та
твердженнями суду першої інстанції
виходячи із наступного.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів, які
проводяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений
законодавством, а також рішеннями, що
підлягають примусовому виконанню.

Виконавчими провадженнями
поновлюються майнові та особисті
немайнові права осіб шляхом
застосування процесуальних засобів і
способів примусу до осіб, які
добровільно не виконали свої обов'язки
у сфері матеріальних правовідносин.

У примусовому порядку державними
виконавчими службами виконуються
рішення суду у цивільних справах, якими
задоволено вимоги про зобов'язання
боржника до виконання певних дій
(присудження майна, грошових коштів,
відібрання дитини, поновлення на
роботі, виселення, вселення, примусовий
обмін житла та інше).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
яка є частиною національного
законодавства, кожна людина при
визначенні її громадянських прав і
обов'язків має право на справедливий
судовий розгляд.

Складовою справедливого судового
розгляду згідно даної Конвенції та
практики Європейського суду з прав
людини, є своєчасне та повне виконання
судових рішень, з метою запобігання
заподіяння шкоди одній із сторін.

Колегією суддів встановлено, що
відповідно до рішення Франківського
районного суду м. Львова від 01.07.2009 року
вирішено стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в
користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість в сумі 11708,35 доларів США,
що еквівалентно 90154,30 грн. та 931,55 грн.
судових витрат, а всього 91085,85 грн.
(матеріали справи № 2-1864/09, а.с. 46).

На виконання зазначеного рішення суду
27.08.2009 року судом видано виконавчий
лист № 2-1864 про стягнення з ОСОБА_2 в
користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль"
заборгованість в сумі 91085,85 грн.

Постановою головного державного
виконавця Франківського ВДВС
Львівського МУЮ від 02.04.2012 року
відкрито виконавче провадження з
виконання зазначеного вище
виконавчого листа (а.с. 2).

З акту державного виконавця від 04.07.2012
року встановлено, що боржник ОСОБА_2 за
адресою АДРЕСА_1 не проживає і ніколи не
проживала, місце проживання невідоме,
майна за вказаною адресою немає (а.с. 3).

Згідно із п. 10 ч. 3 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
звертатись до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи.

Крім цього, відповідно до ч.ч. 1-2 ст.40
цього ж Закону у разі відсутності
відомостей про місце проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника - фізичної особи, державний
виконавець звертається до суду з
поданням про винесення ухвали про
розшук боржника.

Розшук боржника - фізичної особи
здійснюють органи внутрішніх справ.
Розшук оголошується відповідно за
місцем виконання рішення або за
останнім відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача.

Разом з цим, пунктом 3.12. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
р. № 512/5 встановлено, що перед
зверненням до суду з поданням про
винесення ухвали про розшук боржника -
фізичної особи або дитини, який
здійснюється відповідно до статті 40
вказаного Закону, державний виконавець
вживає заходів, спрямованих на
встановлення фактичного
місцезнаходження боржника - фізичної
особи або дитини щодо:

а) отримання відповіді на запит від
відповідних територіальних органів
МВС України щодо місця реєстрації
особи;

б) отримання інформації від учасників
виконавчого провадження та інших осіб,
у тому числі усно (в такому випадку
отримана інформація відображається в
акті державного виконавця), про можливі
місця перебування боржника;

в) перевірки наявності боржника за
можливими місцями його перебування,
встановленими під час проведення
виконавчих дій;

г) отримання інформації щодо місця
роботи боржника;

ґ) отримання інформації про боржника з
інших джерел.

Організацію розшуку боржника -
юридичної особи та майна боржника чи
інформації про місце отримання
боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

Дослідженням матеріалів справи
встановлено, що державний виконавець
на підтвердження своїх вимог не подав
доказів про те, що боржнику ОСОБА_2
надсилались вимоги про добровільне
виконання зобов'язань та докази
одержання нею усіх документів, що
виносились у процесі виконання
зведеного виконавчого провадження.

Не надано суду і доказів, з яких би
вбачалося ухилення боржника від
виконання рішення суду, а також не
надано іншої необхідної інформації,
отриманої від учасників виконавчого
провадження та відповідних
територіальних органів МВС України
щодо місця реєстрації чи місця
проживання особи боржника.

З матеріалів справи вбачається, що в
судовому засіданні суд не оглядав
виконавче провадження ВП №31963823, також
відсутні докази які б підтверджували,
що державним виконавцем дійсно були
проведені будь-які дії по встановленню
місцезнаходження боржника.

Не надано будь-яких доказів
необхідності оголошення розшуку і суду
апеляційної інстанції.

Крім цього, в порушення вимог ч. 2 ст. 375
ЦПК України, суд першої інстанції не
витребував від державного виконавця
всі необхідні документи для вирішення
питання про оголошення розшуку.

Таким чином, постановляючи ухвалу, суд
першої інстанції не встановив
фактичних обставин справи, а лише
вважав достатньою підставою для
задоволення подання, невиконання
боржником зобов'язання за виконавчим
листом.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить висновку, що
оскаржувана ухвала постановлена з
порушенням норм процесуального закону,
а тому підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали про
відмову у задоволенні подання..

Що стосується доводів апелянта про
неможливість звернення з таким
поданням начальника ВДВС, колегія
суддів звертає увагу на те, що
відповідно до ст. 4 Закону України "Про
державну виконавчу службу" державним
виконавцем є, зокрема, начальник
відділу державної виконавчої служби,
заступник начальника, головний
державний виконавець, старший
державний виконавець, державний
виконавець районного, районного в
місті, міського (міста обласного
значення), міськрайонного відділу
державної виконавчої служби
відповідного управління юстиції.

Відтак, в силу наданих повноважень,
начальник Франківського ВДВС
Львівського МУЮ мав право особисто
звернутися до суду з поданням про
оголошення розшуку боржника.

Крім цього, доводи апелянта в частині
розгляду подання ВДВС без виклику
сторін та повідомлення про наявність
подання, є безпідставними та не
ґрунтуються на вимогах ст. 375 ЦПК
України.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2ч. 1 ст.
312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м.
Львова від 17 липня 2012 року скасувати та
постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні подання начальника
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про розшук
боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин