У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
недійсним державного акта на земельну
ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Голопристанського
районного суду Херсонської області від
10 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 23 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом. Зазначав, що
він є власником земельної ділянки в
АДРЕСА_1 площею 0, 0510 га. 22 червня 2010 року
ОСОБА_5 отримала державний акт на
земельну ділянку по АДРЕСА_1, яку 28
липня 2010 року продала ОСОБА_4 Рішенням
апеляційного суду Херсонської області
від 21 листопада 2011 року визнано
недійсними договори купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,0526 га,
розташованої в АДРЕСА_1, а саме: від 22
червня 2010 року, укладений між
Новофедорівською сільською радою і
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5, і
від 28 липня 2010 року, укладений між
фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 Оскільки наявність державного
акта перешкоджає користуватися
належною позивачу земельною ділянкою,
просив задовольнити позов.

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 10 вересня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 23 жовтня 2013 року, позов задоволено
частково. Визнано частково недійсним
державний акт на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1 від 20 липня 2010
року серії ЯК № 525720, кадастровий номер
:02:044:0036, виданий на ім'я ОСОБА_5,
переоформлений 28 липня 2010 року на ім'я
ОСОБА_4, в частині земельної ділянки
площею 0,00577 га.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржувані судові
рішення в частині відмови йому у
позові, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким його позовні вимоги
задовольнити повністю.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції з висновками
якого погодився апеляційний суд,
виходив із того, що земельна ділянка,
яка придбана ОСОБА_4, включала в себе
частину земельної ділянки належної
позивачу, тому визнав частково
недійсним державний акт на земельну
ділянку в частині земельної ділянки,
площею 0,00577 га.

Однак з такими висновками судів
повністю погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до державного акта серії ХС
№ 032133 від 1 вересня 2003 року ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки площею 0,0510
га, наданої йому для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
розташованої в АДРЕСА_1.

22 червня 2010 року між Новофедорівською
сільською радою та ФОП ОСОБА_5 було
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,0526 га із
зазначенням її адреси АДРЕСА_1

22 липня 2010 року на цю земельну ділянку
ФОП ОСОБА_5 видано державний акт серія
ЯК № 525720, цільове призначення
земельної ділянки - під розміщення
автостоянки.

Згідно договору купівлі-продажу від 28
липня 2010 року ФОП ОСОБА_5 продала
земельну ділянку ОСОБА_4, на підставі
чого на державному акті зроблено
відмітку про перехід до останнього
права власності на цю земельну ділянку.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 21 листопада 2011
року скасовано рішення
Голопристанського районного суду
Херсонської області від 3 червня 2011
року та визнано недійсними договори
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0526 га, розташованої в АДРЕСА_1, а
саме: договір, укладений 22 червня 2010
року між Новофедорівською сільською
радою Голопристанського району
Херсонської області і ФОП ОСОБА_5, та
договір, укладений 28 липня 2010 року між
ФОП ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3
зазначав, що порушення його права
полягає у включенні в межі земельної
ділянки, на яку видано державний акт
ОСОБА_4, земельної ділянки, що належить
позивачу.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» до
Державного земельного кадастру
включаються такі відомості про
земельні ділянки: кадастровий номер;
місце розташування; опис меж; площа;
міри ліній по периметру; координати
поворотних точок меж; дані про
прив'язку поворотних точок меж до
пунктів державної геодезичної мережі;
дані про якісний стан земель та про
бонітування ґрунтів; відомості про
інші об'єкти Державного земельного
кадастру, до яких територіально
(повністю або частково) входить
земельна ділянка; цільове призначення
(категорія земель, вид використання
земельної ділянки в межах певної
категорії земель); склад угідь із
зазначенням контурів будівель і
споруд, їх назв; відомості про
обмеження у використанні земельних
ділянок; відомості про частину
земельної ділянки, на яку поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; нормативна грошова
оцінка; інформація про документацію із
землеустрою та оцінки земель щодо
земельної ділянки та інші документи, на
підставі яких встановлено відомості
про земельну ділянку.

Державний акт, про визнання якого
недійсним подано позов, посвідчує не
тільки розмір земельної ділянки, а і її
межі.

З огляду на викладене, захист
порушеного права шляхом визнання
недійсним державного акта лише в
частині розміру земельної ділянки,
виходячи із відомостей, що в ньому
містяться, без визначення меж
земельної ділянки, яка залишається у
власності особи на підставі державного
акта у невизнаній недійсним частині, є
неможливим.

Наведені порушення судами норм
процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 303
ЦПК) унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
ухвалені ними рішення не можуть
вважатись законними і обґрунтованими
та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 10 вересня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 23 жовтня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І.
Наумчук Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В.
Кадєтова Г.І.
Мостова Д.О.
Остапчук