АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3297/11
Номер провадження 22-ц/786/522/14
Головуючий у 1-й інстанції Васильєва
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Петренка В.М., Гальонкіна С.А.

при секретарі Цилюрик М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Київського районного суду
м.Полтави від 20 грудня 2013 року у справі
за поданням державного виконавця
Київського ВДВС Полтавського МУЮ про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року державний виконавець
Київського ВДВС Полтавського МУЮ
звернувся до суду з поданням, згідно
якого просив тимчасово обмежити
ОСОБА_1, директора ПП «Теспо-Л», у праві
виїзду за межі України, посилаючись на
ухилення від виконання зобов'язань по
сплаті боргів за виконавчими листами.

Ухвалою Київського районного суду
м.Полтави від 20 грудня 2013 року подання
задоволено: тимчасово до виконання
зобов'язань обмежено керівника ПП
«Теспо-Л» ОСОБА_1 у праві виїзду за
кордон.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить ухвалу місцевого суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні подання
державного виконавця.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що висновки суду не
ґрунтуються на законі, оскільки
державним виконавцем не доведений факт
ухилення ОСОБА_1 як керівником
підприємства від виконання судових
рішень про стягнення коштів з
підприємства. Окрім того, до
апеляційної скарги долучені документи,
згідно яких ОСОБА_1 з квітня 2013 року вже
не директором ПП «Теспо-Л».

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
осіб, які беруть участь в справі, дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з наступних підстав:

Відповідно до п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1
ст.312 ЦПК України апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
скасовує її і постановляє нову ухвалу з
цього питання, якщо воно було вирішено
судом першої інстанції з порушенням
норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у Київському ВДВС
Полтавського МУЮ перебуває зведене
виконавче провадження про стягнення з
ПП «Теспо-Л» грошових коштів на користь
юридичних і фізичних осіб (всього
дев'ять виконавчих листів), які не
виконуються у зв'язку з відсутністю у
боржника грошових коштів і майна, на
яке може бути звернуте стягнення.

У поданні державного виконавця крім
наведених фактів зазначається про
неодноразові виклики ОСОБА_1 як
керівника боржника та ненадання нею
пояснень на вимогу державного
виконавця, проте до подання не долучено
доказів на обґрунтування цієї
обставини.

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд першої інстанції
виходив з доведеності тієї обставини,
що ОСОБА_1 як керівник боржника
ухиляється від виконання рішень судів,
а тому є підстави для обмеження її у
праві виїзду за межі України.

З таким висновком суду колегія суддів
погодитися не може, оскільки він
зроблений внаслідок порушенням норм
процесуального права.

Нормами Розділу VI ЦПК України не
встановлені вимоги до оформлення
подання державного виконавця про
обмеження виїзду громадянина за межі
України.

Разом з тим, положеннями розділу XI
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02 квітня 2012 р., передбачено, що подання
державного виконавця при зверненні до
суду повинно містити підтвердження
факту ухилення боржника від виконання
своїх зобов'язань.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що
суд за поданням державного виконавця
вирішує питання про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України при виконанні судових
рішень.

Підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон передбачені ЗУ «Про порядок
виїзду з України і в?їзду в Україну
громадян України». Згідно ст. 6 цього
Закону громадянин України може бути
обмежений у праві виїзду за межі
України в разі, якщо він ухиляється від
виконання зобов?язань, покладених на
нього судовим рішенням.

Таким чином, підставою для ухвалення
судом рішення про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за кордон є
доведеність факту ухилення від
виконання рішення суду, при цьому тягар
доказування покладається саме на
державного виконавця.

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, вжите у п.
5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України. Особа, яка має
невиконані зобов'язання, не може
вважатися винною в ухиленні, поки не
буде доведено протилежне.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги,
державний виконавець послався лише на
неможливість виконання судових рішень
внаслідок відсутності у боржника
грошових коштів і майна, на яке може
бути звернуто стягнення.

Наведена обставина з урахуванням того
факту, що ОСОБА_1 з квітня 2013 року не є
директором ПП «Теспо-Л» у зв'язку з
переводом на роботу до ТОВ «Компанія
Укртехпром», не може слугувати
належним і достатнім доказом умисного,
свідомого ухилення від виконання
рішення суду.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що у суду першої
інстанції не було правових підстав для
задоволення подання державного
виконавця. Отже, ухвалу суду слід
скасувати і постановити нову про
відмову у задоволенні подання
державного виконавця.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1
ст.312, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду
м.Полтави від 20 грудня 2013 року
скасувати.

Державному виконавцю Київського ВДВС
Полтавського МУЮ відмовити у
задоволенні подання про обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.А. Лобов

Судді
В.М. Петренко

С.А. Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов