Провадження №2/521/1235/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді:
Поліщук І.О.

при секретарі:
Святецькій І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Одеси цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за
участю третіх осіб: Головного
управління державної міграційної
служби України в Одеській області,
Органа опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх
осіб: Головного управління державної
міграційної служби України в Одеській
області, Органа опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування житловим приміщенням. До
початку розгляду справи по суті, ОСОБА_1
зменшила позовні вимоги, та в
остаточній редакції позову, просила
визнати тільки ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що відповідачка
ОСОБА_2 є її колишня невістка, шлюб з
якою її син - ОСОБА_4 розірвав 27.09.2010
року. Від шлюбу у відповідачки ОСОБА_2
та ОСОБА_4 народилась донька - ОСОБА_3,
яка теж зареєстрована в квартирі
позивачки. Свої вимоги ОСОБА_3 також
обґрунтовує тим, що відповідачка
поселилась та була зареєстрована у її
житлі з 2005 року. Оскільки сімейні
стосунки у відповідачки та її сина не
склались, з січня 2011 року відповідачка
добровільно залишила житло, яке
належить позивачці на праві власності,
забравши всі свої речі, більше ніколи
там не з'являлась, особистих речей в
квартирі не має. Крім того, на
теперішній час відповідачка ОСОБА_2
зареєструвала шлюб з іншим чоловіком і
мешкає з ним. Після добровільного
виселення ОСОБА_2 вселитися на спірну
жилу площу не намагалась, комунальні
послуги за спірну квартиру не сплачує.
Оскільки на теперішній час реєстрація
відповідачки існує формально, та
тільки створює зайві турботи щодо
сплати комунальних послуг у більшому
ніж потрібно розмірі, вона вимушена
звернутися з наступним позовом до суду.

Представник позивачки - ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилась, надала до суду
заяву, в якій зазначила, що зменшені
позовні вимоги своєї довірительки
підтримує, просить розглянути справу
за її відсутності.

Відповідачка - ОСОБА_2 надала до суду
заяву де вказала, що у зв'язку з тим, що
позивачка зменшила позовні вимоги, а
саме не ставить перед судом питання про
визнання втратившою право
користування спірним житловим
приміщенням її доньки - ОСОБА_3, то вона
не заперечує проти визнання її такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1, просить розглянути справу за
її відсутності.

Представник третьої особи - ГУ ДМС
України в Одеській області в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи,
надавши оцінку поданим доказам, вважає,
що зменшені позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
квартира АДРЕСА_1, в цілому, дійсно
належить ОСОБА_1 на праві приватної
власності, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло САЕ 073987 від 02.03.2011року, виданого
виконавчим комітетом Одеської міської
ради та зареєстровано в КП «ОМБТІ та
РОН» за №193 в книзі: 51к-169.

Як вбачається з довідки-витягу з
домової книги про склад сім'ї та
реєстрацію виданої ЖБК «Військовий
Будівельник-3» №31 від 15.05.2013 року, на
ім'я ОСОБА_1, яка постійно мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 з 19.04.1993 року по
теперішній час, разом з нею проживають
її син - ОСОБА_4 з 25.05.1998 року, дочка -
ОСОБА_7 з 17.03.2003 року. З зазначеної
довідки вбачається, що ОСОБА_2 з 30.09.2005
року та онука - ОСОБА_3 з 04.10.2002 року
зареєстровані у спірній квартирі.

Згідно Рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 27.09.2010 року,
шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
зареєстрований 17 грудня 2003 року
міським Відділом реєстрації актів
громадянського стану Одеського
обласного управління юстиції, актовий
запис №1829, які мають одну неповнолітню
дитину - розірвано.

Сторонами в процесі судового розгляду
не заперечувалося, що у січні 2011 року
відповідачка добровільно виселилась з
квартири, вивезла усі свої речі, з тих
пір житлом не цікавиться, комунальні
послуги не сплачує, вселитися не
намагалась.

Як вбачається з акту, завіреного
головою правління ЖБК «Військовий
Будівельник-3» від 18.09.2013 року, при
відвідуванні квартири АДРЕСА_1,
встановлено, що ОСОБА_2 та її дочка -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживають за
даною адресою з січня 2011 року, їх
особистих речей в квартирі не має.

Згідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, до членів
сім'ї наймача (власника) належать
дружина наймача (власника) їх діти та
батьки. Членами сім'ї наймача (власника)
можуть бути визнані інші особи, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем (власником) і ведуть з ним
спільне господарство. Статтею 3 СК
України також закріплено, що сім'ю
складають спільно мешкаючи особи, які
пов'язані спільним побутом, які мають
взаємні права та обов'язки.

В процесі розгляду справи відповідачка
ОСОБА_2 надала до суду заяву про
визнання позову, не заперечуючи проти
того, що вона добровільно залишила
квартиру АДРЕСА_1, після розірвання
шлюбу з ОСОБА_4 у 2010 році. Жодного доказу
того, що позивачка змусила її спірну
квартиру, відповідачкою надано не було.
В заяві поданій до суду відповідачкою
ОСОБА_2 нічого не вказувалося, що вона
намагалася вселитися до спірної
квартири.

У відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік.

З цих підстав суд вважає можливим
визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1, у
зв'язку з відсутністю в жилому
приміщенні понад один рік без поважних
причин.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання та місця
перебування особи здійснюється
відповідним органом спеціального
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного
рішення суду (про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, визнання особи безвісно
відсутньою або померлою), свідоцтва про
смерть.

З вищенаведеної норми Закону випливає,
що рішення суду по справі про
задоволення позову після набуття ним
законної сили є підставою для
скасування реєстрації відповідачки за
вищевказаною адресою.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 213, 214, 215, 217
ЦПК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 64
ЖК України, ст. 3 СК України, ст. 3, 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю
третьої особи: Головного управління
державної міграційної служби України в
Одеській області, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Дане рішення є підставою, для зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1
Головним управлінням державної
міграційної служби України в Одеській
області.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції.

Головуючий: