Справа № 459/5320/13
Головуючий у 1 інстанції: Грабовський
Провадження № 22-ц/783/1743/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти
Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря:
Іванової О.О.,

з участю: представника відповідача
Вандзьо О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Червонограді на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 10 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м.Червонограді про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров?я при
виконанні трудових обов?язків
внаслідок професійного захворювання, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про стягнення на його
користь 45000 грн. відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійного захворювання,
обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що у
зв'язку з тривалою роботою протягом 1984
-2000 рр. на ДВАТ шахті № 5
«Великомостівська» в особливо
шкідливих умовах праці у нього
погіршився стан здоров'я, внаслідок
чого він був змушений звертатись за
медичною допомогою. Актом
розслідування професійного
захворювання від 15.01.2002 року
встановлено, що професійне
захворювання позивача виникло в
результаті тривалого контакту з
вугільно-породним пилом. Висновком
МСЕК від 13.02.2002 року позивачу
встановлено III групу інвалідності та 45%
втрати професійної працездатності.
Внаслідок професійного захворювання
позивачеві завдано моральної шкоди,
яку він просить стягнути з відповідача
на підставі положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили страту
працездатності».

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 10 грудня 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 9000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я внаслідок
професійного захворювання, в
задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Червонограді,
який посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. В обґрунтування
апеляційної скарги зазначає про те, що
судом при постановленні рішення не
надано належної оцінки поясненням
відповідача щодо застосування ст. 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання», оскільки позивачем не
дотримано вимоги п. 3 цієї статті про
те, що моральна шкода відшкодовується
фондом за заявою потерпілого та за
поданням відповідного висновку
медичних органів. На думку апелянта,
судом не надано належної правової
оцінки його поясненням стосовно того,
що позивач не надавав висновку
медичних органів про факт заподіяння
моральних страждань та про їх тяжкість,
як це передбачено ст. 34 зазначеного
закону. Крім цього, суд не дотримався
вимог ст.214 ЦПК України, не зазначив у
рішенні з якого розрахунку він виходив
оцінюючи моральні страждання, та не
врахував посилання відповідача на те,
що відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання», відшкодування Фондом
моральної шкоди припиняється 01.01.2008 р.
незалежно від часу настання страхового
випадку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну саргу належить
відхилити, а оскаржуване рішення
залишити без змін, з наступних мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач з 05.11.1984 по
30.12.2000 року працював на шахті № 5
«Великомостівська» на підземних
роботах і звільнений у зв»язку з
ліквідацією шахти. В цей період позивач
звертався за медичною допомогою, що
підтверджується копіями, наявних у
справі медичних документів. Відповідно
до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 006819 від
13.02.2002 року позивачу встановлено 45 %
професійної працездатності.
Посилаючись на положення ч.2 ст.153,
ст.237-1 КЗпП України, ч.ч.2,3 ст.23,ст. ст. 1167,
1168 ЦК України та п.4.1 Рішення
Конституційного Суду України,
ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004
у справі за конституційним поданням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини третьої статті 34
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», суд першої інстанції
дійшов висновку, що обставини справи та
правові положення, свідчать про
доведення факту спричинення
позивачеві моральної шкоди унаслідок
ушкодження при виконанні трудових
обов»язків, що потягло за собою
професійне захворювання, а отже право
позивача на її відшкодування.
Враховуючи тяжкість завданої
позивачеві моральної шкоди, глибину,
тривалість та характер моральних та
фізичних страждань, обсяг втрати
позивачем працездатності унаслідок
профзахворювань, що становить 45%,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, суд
першої визначив грошову компенсацію
спричиненої позивачеві моральної
шкоди в розмірі 9000 гривень.

Колегія суддів погоджується з
правильністю висновків суду першої
інстанції про наявність підстав для
часткового задоволення позову.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводів апеляційної скарги з приводу
того, що позивач взагалі не звертався
до відповідача з заявою з викладом
характеру заподіяної моральної шкоди
та не подавав висновку медичних
органів, як це було передбачено ст.34
Закону України Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання», оскільки у
відповідності до роз»яснень, наведених
у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 01.11.1996 року, з
урахуванням конституційного
положення про те, що правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами,
юрисдикція яких поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі
(ст. 124 Конституції), судам підвідомчі
всі спори про захист прав і свобод
громадян. Суд не вправі відмовити особі
в прийнятті позовної заяви чи скарги
лише з тієї підстави, що її вимоги
можуть бути розглянуті в
передбаченому законом досудовому
порядку.

Отже, та обставина, що позивач після
встановлення стійкої втрати
професійної працездатності не
звертався попередньо з заявами про
відшкодування моральної шкоди до
Виконавчої дирекції Фонду, не могла
слугувати підставою для відмови у
прийнятті та розгляді позову судом і
не може слугувати підставою для
скасування оскаржуваного рішення.

Пунктом 4.1 мотивувальної частини
Рішення Конституційного Суду України
№ 1-рп/ 2004 від 27.01.2004 р. передбачено,що
ушкодження здоров»я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов»язків, незалежно від ступеня
втрати працездатності спричиняють
йому моральні та фізичні страждання,
тобто при доведеності факту
ушкодження здоров»я, заподіяного
працівнику під час виконання трудових
обов»язків, заподіяння моральної шкоди
презюмується . З врахуванням
вищенаведеного, колегія суддів не
приймає до уваги і доводів апеляційної
скарги щодо не надання позивачем
медичного висновку, як підстави для
відшкодування моральної шкоди .

Зважаючи на те, що вперше стійку втрату
позивачем професійної працездатності
було встановлено 13.02.2002 року і на той
час діяли положення Закону України
«Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», у
відповідності до яких обов»язок
відшкодування моральної шкоди
покладався на відповідача, та
враховуючи Рішення Конституційного
Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року,
яким положення п.3.ч.3 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання» про припинення
відшкодування Фондом моральної шкоди з
01.01.2008 р -визнано неконституційними,
колегія суддів не приймає до уваги
доводів апеляційної скарги щодо
ненадання судом першої інстанції
жодної правової оцінки Прикінцевим
положенням вищезазначеного Закону,
оскільки ці доводи також не дають
підстав для визнання рішення суду
першої інстанції незаконним .

При визначені розміру грошового
відшкодування моральної шкоди, судом
першої інстанції були враховані
характер правопорушення, глибина
фізичних та душевних страждань,
ступінь втрати позивачем професійної
працездатності , а також вимоги
розумності і справедливості .

Таким чином, оскаржуване рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому апеляційну скаргу належить
відхилити, а оскаржуване рішення-
залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ч.ч.1,2 ст. 315,
ст.ст. 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Червонограді
Львівської області відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 10 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.