ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 636/5640/13-ц
Провадження № 2/636/201/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 рокуЧугуївський міський
суд Харківської областів
складі:головуючого - судді Гуменного
З.І., за участю секретаря судового
засідання Караулової О.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Чугуєві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: фізична
особа-підприємець ОСОБА_3, про
стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

12 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
коштів за договором про намір від 20.08.2011
року в сумі 16000,00 грн., моральної шкоди у
сумі 10000 грн., витрат на правову
допомогу у сумі 1000 грн. та сплаченого
судового збору.

В позовній заяві позивач вказала, що у
серпні 2011 року вона мала намір придбати
житло і звернулася за послугами до АН
«Чугуївська нерухомість» в особі ФО-П
ОСОБА_3, яка запропонувала їй ? частину
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, яка належала
відповідачу. Вона вирішила придбати
цей будинок і 20 серпня 2011 року між нею
та відповідачем був укладений договір
про намір, на підставі якого відповідач
має намір передати ? частину будинку у
її власність, тобто нотаріально
оформити договір купівлі-продажу, а
вона має намір прийняти та сплатити до
20 жовтня 2011 року кошти за ? частину
вказаного будинку. У пункті 2 договору
про намір вказана вартість цієї
частини будинку - 56000 грн., що
еквівалентно 7000 доларів США. Після
укладення договору про намір вона в
якості гарантійного виконання
обов'язків передала відповідачу кошти
в сумі 16000 грн., що еквівалентно 2000
доларів США, які враховувалися як
частина платежу за будинок. Однак на
теперішній час відповідач
відмовляється передати нерухомість у
її власність та повернути гарантійну
суму у розмірі 16000 грн., у зв'язку з чим
вона вимушена звернутися до суду.

Представник позивача у судовому
засіданні уточнив позовні вимоги та
просив стягнути кошти отримані
відповідачем в забезпечення
зобов'язань за договором наміру,
оскільки відповідач відмовляється
продавати свою частину будинку
позивачу і відмовляється добровільно
повернути кошти.

Відповідач у судовому засідання проти
отримання коштів не заперечувала та
пояснила, що на даний час вона
передумала продавати свою частину
будинку, а вирішила її залишити онучці,
але повертати кошти не бажає, оскільки
позивач проживала протягом 2 років у
будинку і не сплачувала їй за
проживання.

Третя особа ФО-П ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилася, про час
розгляду повідомлялася належним чином,
причини неявки суду не повідомила.

В ході судового розгляду відповідач
ОСОБА_2 надала заяву про визнання
позовних вимог в частині стягнення
коштів у сумі 16000 грн., які вона отримала
від ОСОБА_1 згідно договору про намір,
8000 грн. передала директору агентства
«Чугуївська нерухомість». Представник
позивача надав суду заяву про
залишення позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди, витрат на
правову допомогу та судового збору без
розгляду.

Дослідивши письмові докази, які
містяться в матеріалах справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
як такий, що знайшов своє повне
підтвердження в ході судового розгляду
справи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та
не заперечується сторонами, 20 серпня 2011
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір про намір, на підставі якого
ОСОБА_1 як покупець, має намір прийняти
та сплатити в строк до 20 жовтня 2011 року
кошти за ? частину будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
ОСОБА_2 як продавець, має намір передати
цю 1/2 частину будинку у власність
ОСОБА_1 (а.с. 64).

У п. 1 цього договору про намір вказано,
що під передачею нерухомості у
власність, розуміється нотаріальне
оформлення договору купівлі-продажу
між продавцем та покупцем.

Пункт 2 договору про намір передбачає,
що ціна частини будинку становить 56 000
грн., що еквівалентно 7 000 доларів США.

Відповідно до п. 9 цього договору ОСОБА_1
передала в якості гарантійного
виконання обов'язків ОСОБА_2 гарантійну
суму в розмірі 16 000 грн., що еквівалентно
2000 доларів США і ця гарантійна сума є
частиною платежу за об'єкт нерухомості,
який вона мала купити.

У пункті 10 цього договору зазначено, що
продавець, у випадку невиконання ним
договірних зобов'язань, зобов'язується
повернути покупцю гарантійну суму в
двохкратному розмірі, протягом трьох
днів, починаючи з дати, вказаної у
пункті 1. У випадку прострочення
повернення вищевказаної суми,
продавець сплачує покупцю прострочку у
розмірі 2% за кожен день прострочки.

Пунктом 12 договору про намір
передбачено, що гарантійна сума
передається на зберігання ОСОБА_2

У встановлений згідно договору про
намір час відповідач своє зобов'язання
передати нерухомість у власність
позивача, укласти та нотаріально
посвідчити договір купівлі-продажу 1/2
частини будинку не виконав. На
теперішній час відповідач
відмовляється повернути гарантійну
суму відповідно до п.12 цього Договору в
розмірі 16 000 грн.

Укладений Договір про намір за своєю
правовою природою та змістом є
попереднім договором, адже в договорі
про намір йшлося про подальше
нотаріальне оформлення договору
купівлі-продажу між позивачем та
відповідачем.

Відповідно до ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного часу (у
певний термін) укласти договір у
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором.

Відповідно до п. 4 ст. 635 ЦК України,
договір про наміри, якщо в ньому немає
волевиявлення сторін щодо надання йому
сили попереднього договору, не
вважається попереднім договором.

Згідно ст. 657 ЦК України договір
купівлі- продажу житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Зі змісту ч. 2 ст. 215 ЦК України
вбачається, що недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Ст. 216 ЦК України передбачено, що у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Відповідно до вимог ст. 236 ЦК України,
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення. Якщо за
недійсним правочином права та
обов'язки передбачалися лише на
майбутнє, можливість настання їх у
майбутньому припиняється.

З урахуванням встановлених обставин,
договір про намір укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є нікчемним, оскільки при
укладанні договору сторони порушили
вимогу його обов'язкового
нотаріального посвідчення, а тому з
ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачена
гарантійна сума у розмірі 16 000 грн., яку
вона одержала на виконання цього
правочину.

Таким чином, позовні вимоги позивача в
частині стягнення коштів переданих
позивачем відповідачу в якості
гарантії виконання обов'язків
відповідно до договору про намір
обґрунтовані, законні та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Урожайне,
Левокумського району,
Ставропольського краю, зареєстрованої
за адресою АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1,
яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.
Куп'янськ-Вузлова, Харківської області,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3,
кошти сплачені за договором про намір
від 20.08.2011 року у сумі 16000 (шістнадцять
тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через
Чугуївський міський суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Суддя -