Справа № 223/1625/2012
Провадження №2/145/8/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"30" січня 2014 р. Тиврівський районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняк І. О.

за участю секретаря Тихої О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Тростянецької сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами в порядку спадкування за
заповітом та позовом ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 та Тростянецької сільської ради
про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в
якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
ОСОБА_5, яка до дня смерті проживала та
була зареєстрована АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилась спадщина, до
складу якої входить житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт від 02
липня 2010 року, яким усе своє майно
заповіла їй. На час відкриття спадщини
заповіт не змінено і не відмінено.

Вона прийняла спадщину, шляхом подачі
заяви до Тиврівської державної
нотаріальної контори в шестимісячний
строк.

В даний час вона бажає переоформити
спадкове майно на себе, однак отримати
Свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
в нотаріальній конторі не має
можливості через відсутність
юридичного документа на вказане майно.

Відповідно до норм законодавства, що
діяло у період забудови вищевказаного
житлового будинку право власності на
будинок, що збудований особою в
сільській місцевості, виникало з
моменту його реєстрації у місцевій
раді.

Право власності спадкодавця ОСОБА_5 на
зазначений житловий будинок з
господарськими спорудами було
зареєстровано в погосподарській
книзі Тростянецької сільської ради і
тому дане нерухоме майно входить до
складу спадщини.

Спадкове майно складається з житлового
будинку, позначеного на плані КП
«ВООБТІ» літерою «А» з верандою «а» та
ґанком загальною площею 59, 2 кв. м.,
житловою площею 42,5 кв.м., сараю «Б»,
вбиральні «б», сараю «В», сараю «Г»,
огорожі №1, воріт № 2, хвіртки №3, воріт
№ 4, які розташовані по АДРЕСА_1.
Загальна вартість даного майна
відповідно до технічного паспорта
становить 45 167 грн.

Житловий будинок з господарськими
спорудами під забороною не перебуває.

Оскільки отримати Свідоцтво про право
на спадщину за заповітом у
нотаріальній конторі немає можливості,
позивачка вимушена звернутися до суду
із даним позовом.

Просить визнати за нею право власності
на житловий будинок, позначений на
плані КП «ВООБТІ» літерою «А» з
верандою «а» та ґанком загальною
площею 59, 2 кв. м., житловою площею 42,5
кв.м., сарай «Б», вбиральню «б», сарай
«В», сарай «Г», огорожу № 1, ворота № 2,
хвіртку № 3, ворота № 4, які розташовані
по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Тростянець
Тиврівського району Вінницької
області.

Третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1,
в якому вказує, що за життя ОСОБА_5
склала заповіт від 01 липня 2008 року,
посвідчений секретарем Тростянецької
сільської ради Жук О.О., та
зареєстрований в реєстрі за № 95, яким
усе своє майно заповіла у власність у
рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_7 та її
сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в рівних
частках.

Протягом встановленого законом
шестимісячного строку вона від імені
неповнолітнього ОСОБА_4 звернулась до
Тиврівської держнотконтори із заявою
про прийняття спадщини на підставі
вказаного заповітом, однак листом від
14.07.2011 року № 713/02-14 завідуюча
держнотконтори повідомила її про те, що
зазначений заповіт було скасовано
іншим заповітом від 02 липня 2010 року,
зареєстровим номером № 38, яким ОСОБА_5
все своє майно заповіла ОСОБА_1

Вона вважає заповіт від 02.07.2010 року
недійсним, оскільки протягом
останнього року життя в ОСОБА_5 дуже
суттєво розвинувся віковий склероз їй
виповнилось 86 років. Вона перебувала на
постійному обстеженні у лікаря і на
протязі останнього року отримувала
лікування на дім. Однак, прийняті
заходи - покращити її стан в
психіатричному плані - не дали
позитивного результату. Більше того, в
останніх півроку перед смертю вона
взагалі не могла тримати в руках ні
ручки, ні інших предметів і можливість
висловити словами свою думку в неї
також майже була відсутня. Тобто, вона
і фізично не могла ні підписати заповіт
своєю рукою, ні висловити думки чи
усвідомлювати свої дії.

Крім того, відповідачка ОСОБА_1,
декілька разів навідувала ОСОБА_5 в
період складення вказаного заповіту та
скориставшись відсутністю рідних осіб
покійної, а також скориставшись
безпорадним і хворобливим станом
покійної (вік 86 років) завела її до
сільської ради, де і був посвідчений
оскаржуваний заповіт. Більше того, вона
переконана, що волевиявлення покійної
не було вільним і не відповідало її
волі, так як при житті вона дуже любила
неповнолітнього ОСОБА_4, називала його
своїм онуком, часто з ним бавилась,
постійно вітала з днем народження,
дарувала іграшки та подарунки,
неодноразово говорила про те, що
частину свого майна залишає її синові.

Тому вважає, що на момент укладення
заповіту ОСОБА_5 не могла усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.

Просить заповіт ОСОБА_5 від 02 липня 2010
року, посвідчений секретарем
Тростянецької сільської ради Жук О.О.
та зареєстрований в реєстрі за № 38,
яким ОСОБА_5 усе своє майно заповіла
ОСОБА_1, визнати недійсним.

В судовому засіданні
позивач-відповідач ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_8 свої позовні вимоги
підтримали, просять їх задоволити з
підстав, наведених в позовній заяві, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, яка
діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4, відмовити.

ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 заявлені нею
позовні вимоги підтримала, просить її
позов задоволити. Уточнила підстави
позову, вважає, що заповіт від 02.07.2010
року сфальсифікований, так як за життя
ОСОБА_5 дуже любила неповнолітнього
ОСОБА_4, а заповітом від 02 липня 2010 року
вона позбавила дитину права на
спадкування. Підписи в заповітах
відрізняються один від одного, тому
виникає сумнів у належності підпису на
заповіті від 02 липня 2010 року саме
ОСОБА_5. В задоволенні позову ОСОБА_1
просить відмовити.

Представник відповідача Тростянецької
сільської ради Борщевська І.І. позов
ОСОБА_1 визнала, вважає, що позов ОСОБА_3
не підлягає до задоволення, оскільки
померла ОСОБА_5 особисто вирішила, що її
спадкоємцем буде ОСОБА_1, а тому свій
заповіт від 01.07.2008 р. змінила на новий
від 02.07.2010 р., призначивши спадкоємцем
ОСОБА_1

Свідок Жук О.О. показала суду, що вона
посвідчувала обидва заповіти ОСОБА_5,
конкретних обставин не пам'ятає.

Суд, вислухавши сторони, свідка,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а
в задоволенні позову ОСОБА_3 необхідно
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити ЦК
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.1247 ЦК України
заповіт складається у письмовій
формі, із зазначенням місця та часу
його складення. Заповіт має бути
особисто підписаний заповідачем. Якщо
особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до частини четвертої статті 207 ЦК.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України,
якщо у населеному пункті немає
нотаріуса, заповіт, крім секретного,
може бути посвідчений уповноваженою
на це посадовою особою відповідного
органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1254 ЦК України
заповідач має право у будь-який час
скасувати заповіт. Заповідач має право
у будь-який час скласти новий заповіт.
Заповіт, який було складено пізніше,
скасовує попередній заповіт повністю
або у тій частині, в якій він йому
суперечить. Кожний новий заповіт
скасовує попередній і не відновлює
заповіту, який заповідач склав перед
ним. Якщо новий заповіт, складений
заповідачем, був визнаний недійсним,
чинність попереднього заповіту не
відновлюється, крім випадків,
встановлених статтями 225 і 231 ЦК
України. Заповідач має право у
будь-який час внести до заповіту
зміни. Скасування заповіту, внесення
до нього змін провадяться заповідачем
особисто. Скасування заповіту,
внесення до нього змін провадяться у
порядку, встановленому цим Кодексом
для посвідчення заповіту і підлягають
державній реєстрації у Спадковому
реєстрі в порядку (491-2011-п),
затвердженому Кабінетом Міністрів
України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла ОСОБА_5, яка до дня смерті
проживала та була зареєстрована
АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилась спадщина, до
складу якої входить житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1, що стверджується довідкою
Тростянецької сільської ради №324 від
12.07.2012 р.

Відповідно до норм законодавства, що
діяло у період забудови вищевказаного
житлового будинку право власності на
будинок, що збудований особою в
сільській місцевості, виникало з
моменту його реєстрації у місцевій
раді.

01 липня 2008 року ОСОБА_5 склала заповіт,
який посвідчений секретарем
Тростянецької сільської ради Жук О.О.
та зареєстрований в реєстрі за № 95,
яким усе своє майно заповіла у
власність у рівних частках ОСОБА_1,
ОСОБА_7 та неповнолітньому сину ОСОБА_3
- ОСОБА_4, в рівних частках (а.с.21).

Заповітом від 02 липня 2010 року,
посвідченим секретарем Тростянецької
сільської ради Жук О.О. та
зареєстрованим в реєстрі за № 38, усе
своє майно ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_1 На
час відкриття спадщини заповіт не
змінено і не відмінено.

Відповідно до висновку експертів
№1917/13-21 підписи від імені ОСОБА_5 у двох
примірниках заповіту від 02.07.2010 року,
посвідченому секретарем Тростянецької
сільської ради Жук О.О. та
зареєстрованому в реєстрі за №38 і
підпис в журналі реєстрації
нотаріальних дій у графі за реєстровим
номером №38 (а.с.70 та 72 та аркуш 31 журналу
реєстрації нотаріальних дій) виконані
рукописним способом без попередньої
технічної підготовки чи технічних
засобів. Підписи від імені ОСОБА_5 у
двох екземплярах оригіналів
примірників заповіту ОСОБА_5 від 02
липня 2010 року - виконані ОСОБА_5.

Суд вважає, що підстав для
задоволення вимог ОСОБА_3, яка діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
немає, оскільки заповіт ОСОБА_5, який
було складено пізніше (02.07.2010 р.),
скасував повністю попередній заповіт
(від 01.07.2008 р.). Заповіт від 02.07.2010 р. є
дійсним, його не змінено і не відмінено.

Позивачка ОСОБА_1 - спадкоємиця
ОСОБА_5 за заповітом, прийняла спадщину
шляхом подачі заяви до Тиврівської
державної нотаріальної контори в
установлений законодавством строк.

Заборони на спадкове майно немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК
України, ст.ст.203, 1218, 1233, 1235, 1247, 1251, 1254, 1268
ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України №7 "Про судову
практику у справах про спадкування" від
30.05.2008 р., -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Тростянецької
сільської ради про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
в порядку спадкування за заповітом
задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок, позначений на плані
КП «ВООБТІ» літерою «А» з верандою «а»,
загальною площею 59, 2 кв. м., житловою
площею 42,5 кв.м., допоміжною- 16,7 кв.м,
ґанок, сарай «Б», вбиральню «б», сарай
«В», сарай «Г», огорожу № 1, ворота № 2,
хвіртку № 3, ворота №4, які розташовані
по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Тростянець
Тиврівського району Вінницької
області.

В задоволенні позову ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 та Тростянецької сільської
ради про визнання заповіту недійсним
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Вінницької
області через Тиврівський районний
суд протягом десяти діб з дня його
проголошення.

Суддя
Ратушняк І. О.