Номер провадження № 22-ц/785/1170/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Стакевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 на заочне рішення
Київського районного суду м. Одеси від
14.03.2013 року по справі за позовом ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про повернення заборгованості
за кредитом,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 2-3), в якому просив,
стягнути солідарно з відповідачів суму
боргу за кредитним договором у розмірі
92 321 грн. 99 коп., в тому числі: 9 125 грн. -
заборгованість по кредиту; 11 450 грн. -
заборгованість по комісії; 34 583 грн. 75
коп. - пеня за несвоєчасну сплату
основного боргу; 37 163 грн. 14 коп. - пеня за
несвоєчасну сплату щомісячної комісії,
а також просив стягнути судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що між позивачем та
відповідачами 21 березня 2008 року був
укладений кредитний договір та договір
поруки, згідно якого ОСОБА_4 отримав
кредит у розмірі 15 000 грн., з оплатою по
процентній ставці 0,0001% річних, на строк
до 23 листопада 2008 року, а ОСОБА_3, на
добровільних засадах взяла на себе
зобов'язання відповідати по
зобов'язанням ОСОБА_4 В зв'язку з
несвоєчасним поверненням кредитних
коштів та не сплати відсотків за
користування кредитними коштами,
позивач вимушений звернутися до суду з
даним позовом.

Відповідно до рішення суду, сторони не
були присутні в судовому засіданні.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 14.03.2013 року позовні
вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Філії «Одеське регіональне
управління» ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» задоволено. Стягнуто у
солідарному порядку з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
особи НОМЕР_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 та з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
особи НОМЕР_2, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Одеське регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» (м. Одеса,
вул. Армійська, 18/Б, п/р 1980 у Філії
«Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», МФО 328823, )
заборгованість за кредитним договором
№ 21к-7 від 21 березня 2008 року в розмірі 92
321 грн. 99 коп. з яких: заборгованість за
кредитом - 9 125 грн.; заборгованість по
комісії - 11 450 грн.; пеня за несвоєчасну
сплату основного боргу - 34 583 грн. 75 коп.;
пеня за несвоєчасну сплату щомісячної
комісії - 37 163 грн. 14 коп., а також
стягнуто в рівних частках сплачений
судовий збір в розмірі 923 грн. 22 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3,
яка також є представником ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу на заочне
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 14.03.2013 року, в якій просить
скасувати заочне рішення суду від
14.03.2013 року і ухвалити нове рішення,
посилаючись на незаконність
оскаржуваного рішення суду, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

В судовому засіданні представник
позивача заперечував проти
задоволення апеляційної скарги.
Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним чином
(ч. 5 ст. 74 та ч. 5 ст. 76 ЦПК України),
причини неявки суду не повідомили,
клопотання про відкладення розгляду
справи від них на адресу суду не
надходили.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі
філії «Одеське регіональне
управління» ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованості за кредитним
договором № 21к-7 від 21.03.2008 року в
розмірі 92 321 грн. 99 коп. солідарно з
ОСОБА_4 і судового збору в розмірі 923
грн. 22 коп. та, в частині стягнення з
ОСОБА_4, пені за несвоєчасну сплату
щомісячної комісії в розмірі 37 163 грн. 14
коп., з ухваленням нового рішення, в цій
частині, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є, зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», суд
першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 21 березня
2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_4, укладений кредитний
договір № 21к-7, згідно якого останній
отримав кредит в розмірі 15 000 гр., з
оплатою по процентній ставці 0,0001%
річних, строком до 23 листопада 2008 року.

Відповідно до змін установчих
документів, які зареєстровані у
Державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців 30 вересня 2009
року, ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Одеське РУ» ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» перейменоване у
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно п. п. 3.3., 4.3., 4.7. кредитного
договору відповідач ОСОБА_4
зобов'язався щомісячно, в термін з « 1»
по « 10» число кожного місяця,
здійснювати погашення заборгованості
за кредитними ресурсами у складі
щомісячного ануїтетного платежу,
розмір якого за цим договором
становить 1 876 грн., відповідно до
графіку зниження розміру
заборгованості, який є невід'ємною
частиною договору та сплачувати
проценти, відповідно до графіку. Також
відповідач ОСОБА_4 зобов'язався
щомісяця в строк з « 1» по « 10» число
кожного місяця, сплачувати проценти за
користування кредитними ресурсами у
складі щомісячного ануїтетного
платежу, розмір якого встановлений п.
3.3. договору та комісійну винагороду за
надання кредитних ресурсів у розмірі
262,50 грн.

Крім того, відповідно п. 6.1. кредитного
договору за прострочення повернення
кредитних ресурсів та/або сплати
процентів відповідач ОСОБА_4
зобов'язався сплатити пеню із
розрахунку 1% від простроченої суми за
кожен день прострочення. Зазначена
пеня сплачується у випадку порушення
позичальником строків платежів,
передбачених п.п. 3.2., 3.3., 3.5., 4.3., 4.4., 4.6.,
4.7., 4.8. кредитного договору. Сплата пені
не звільняє позичальника від
зобов'язання сплатити проценти за весь
час фактичного користування
кредитними ресурсами.

Як вбачається з п. 2.1. договору поруки №
518/08 від 21 березня 2008 року, укладеному
між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3,
остання зобов'язалась відповідати по
кредитному договору як солідарний
боржник з ОСОБА_4.

Відповідно до п.п. 2.2., 3.1. договору
поруки у випадку невиконання боржником
зобов'язань за кредитним договором
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що й
боржник, у тому числі по основному
боргу, сплаті щомісячних процентів і
підвищених процентів, сплати
комісійної винагороди, сплати
неустойки по основному боргу та
процентам, а також по відшкодуванню
всіх збитків. У випадку невиконання
боржником своїх зобов'язань за
кредитним договором у зазначені у
договорі строки, поручитель
зобов'язується не пізніше 2-х
банківських днів з моменту
повідомлення його кредитором (письмово
чи телетрансмісійно) про невиконання
боржником прийнятих на себе
зобов'язань сплатити заборгованість по
кредиту, шляхом її перерахування на
рахунок кредитора будь-яким засобом,
вказаним кредитором.

Згідно розрахунку заборгованості по
кредитному договору № 21к-7 від 21
березня 2008 року, станом на 24 вересня 2012
року заборгованість за кредитним
договором складає 92 321 грн. 99 коп. з яких:
заборгованість за кредитом - 9 125 грн.,
заборгованість по комісії - 11 450 грн.,
пеня за несвоєчасну сплату основного
боргу - 34 583 грн. 75 коп., пеня за
несвоєчасну сплату щомісячної комісії
- 37 163 грн. 14 коп.

За таких обставин, суд першої інстанції
відповідно до ст. ст. 526, 530, 553, 554, 611, 629,1054
ЦК України задовольнив позовні вимоги
позивача та на підставі ст. 88 ЦПК
України стягнув сплачений судовий
збір.

Однак, судова колегія не погоджується в
повній мірі з висновками суду першої
інстанції.

Так судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно стягнення з ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованості за кредитом - 9 125 грн.;
заборгованості по комісії - 11 450 грн.;
пені за несвоєчасну сплату основного
боргу - 34 583 грн. 75 коп. та витрат по
сплаті судового збору.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 21.03.2008 року
позивачем ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та відповідачем ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 21к-7,
відповідно до п. п. 2.1., 3.1., якого банк
надав відповідачу кредит в сумі 15 000
грн. терміном до 23.11.2008 року з оплатою по
процентній ставці 0,0001% річних (а. с. 5-7).

Станом на 24.09.2012 року, у зв'язку з
неналежним виконанням умов кредитного
договору відповідачем ОСОБА_4,
заборгованість відповідача за
вищевказаним кредитним договором
склала: заборгованість за кредитом - 9 125
грн., заборгованість по комісії - 11 450
грн., пеня за несвоєчасну сплату
основного боргу - 34 583 грн. 75 коп. (а. с. 4),
докази протилежного в матеріалах
справи відсутні.

Згідно зі ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Проте, судова колегія не
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованості за кредитним договором
№ 21к-7 від 21.03.2008 року солідарно з ОСОБА_4
і судового збору та, в частині
стягнення з ОСОБА_4, пені за несвоєчасну
сплату щомісячної комісії в розмірі 37
163 грн. 14 коп.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що зобов'язання
ОСОБА_4 за кредитним договором були
забезпечені порукою шляхом укладення
між позивачем та ОСОБА_3 договору
поруки № 518/08 від 21.03.2008 року (а. с. 9).
Відповідно до умов зазначеного
договору, ОСОБА_3 є поручителем ОСОБА_4,
яка поручилася перед ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» за виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору в
повному обсязі. У разі невиконання або
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
поручитель та позичальник
відповідають перед банком як солідарні
боржники.

Строк погашення зобов'язання за
кредитним договором № 21к-7 від 21.03.2008
року, зобов'язання за яким забезпечено
вказаним договором поруки, укладеним з
ОСОБА_3, закінчився 23.11.2008 року, а вимога
до поручителя ОСОБА_3 про погашення
боргу за кредитним договором
пред'явлена позивачем, шляхом
пред'явлення до неї позову, 16.11.2012 року
(а. с. 2), докази протилежного в
матеріалах справи відсутні, з чим
погодився і представник позивача в
судовому засіданні в суді апеляційної
інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» при
вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явлення вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитородавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам
статті 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Враховуючи викладене та те, що в
договорі поруки (а. с. 9) не встановлено
конкретного строку його дії, а лише
констатовано, що цей договір діє до
повного виконання сторонами прийнятих
на себе зобов'язань, судова колегія
вважає, що порука ОСОБА_3 за вказаним
договорам поруки від 21.03.2008 року
припинилася, у зв'язку з пропуском
позивачем шестимісячного строку
пред'явлення вимоги до поручителя
(ОСОБА_3).

За таких обставин, судова колегія
погоджується з доводами апеляційної
скарги стосовно припинення поруки
ОСОБА_3 за договором поруки № 518/08 від
21.03.2008 року (а. с. 9) та вважає, що в зв'язку
з цим відсутні підстави для стягнення
з ОСОБА_3, як поручителя, на користь
позивача заборгованості за кредитним
договором № 21к-7 від 21.03.2008 року,
забезпеченого порукою ОСОБА_3, яка
припинилася, а також в зв'язку з цим
відсутні і підстави відповідно до ст. 88
ЦПК України для стягнення з ОСОБА_3 на
користь позивача витрат по сплаті
судового збору.

Також судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно стягнення з ОСОБА_4, пені за
несвоєчасну сплату щомісячної комісії
в розмірі 37 163 грн. 14 коп.

Оскільки, в судовому засіданні в
суді апеляційної інстанції
представник позивача пояснив, що пеня
за несвоєчасну сплату щомісячної
комісії нараховувалася відповідно до
п. 6.1 кредитного договору, яким
передбачено, що за прострочення
повернення кредитних ресурсів та/або
сплати процентів позичальник сплачує
банку пеню з розрахунку 1% від
простроченої суми за кожний день
прострочення, та погодився, що
щомісячна комісія не є ні кредитним
ресурсом ні процентами за користування
кредитом.

Крім того, позивачем надано
неналежний розрахунок пені за
несвоєчасну сплату щомісячної комісії,
в якому не вказано за якими відсотками
нараховувалася вказана пеня та
відповідно до чого. Іншого розрахунку
суду не надано.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що позивачем не доведені
позовні вимоги в цій частині, а тому
відсутні підстави для стягнення з
ОСОБА_4, пені за несвоєчасну сплату
щомісячної комісії в розмірі 37 163 грн. 14
коп., а з доводами апеляційної скарги
судова колегія погоджується, в цій
частині.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що у зв'язку з тим, що відповідачі
не були присутні в судовому засіданні у
них не було можливості заявити
клопотання про застосування позовної
давності у відношенні стягнення пені,
судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку (а. с. 4) пеня розраховувалася
в межах річного терміну.

Крім того, відповідно до матеріалів
справи відповідачі належним чином
повідомлялися про час та місце
розгляду справи в суді першої
інстанції (а. с. 28-29, 35-36), однак в судове
засідання не з'являлися, причини неявки
відповідно до матеріалів справи суду
не повідомляли, та не скористалися
своїм правом стосовно подачі заяви про
застосування позовної давності.

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги
стосовно зменшення розміру пені, з
посиланням на ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як роз'яснено в п. 27 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», положення
частини третьої статті 551 ЦК України
про зменшення розміру неустойки може
бути застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Проте, будучи повідомленими
належним чином про час та місце
розгляду справи в суді першої
інстанції, відповідачі заяви про
зменшення пені не подавали та
обставини, які мають істотне значення
для зменшення пені в розумінні ч. 3 ст. 551
ЦК України не приводили і не
обгрунтовували.

Інші доводи апеляційної скарги
судова колегія також не приймає до
уваги, враховуючи вищевикладене та,
оскільки вони не спростовують висновки
суду першої інстанції, з якими
погодилася судова колегія.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія частково погоджується з
доводами апеляційної скарги та вважає,
що рішення Київського районного суду м.
Одеси від 14.03.2013 року, в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Одеське регіональне управління» ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованості за кредитним договором
№ 21к-7 від 21.03.2008 року в розмірі 92 321 грн.
99 коп. солідарно з ОСОБА_4 і судового
збору в розмірі 923 грн. 22 коп. та, в
частині стягнення з ОСОБА_4, пені за
несвоєчасну сплату щомісячної комісії
в розмірі 37 163 грн. 14 коп. підлягає
скасуванню, з ухваленням нового
рішення, в цій частині, про відмову в
задоволенні цих позовних вимог ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит». В іншій
частині рішення суду необхідно
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного
суду м. Одеси від 14.03.2013 року по справі
за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
повернення заборгованості за кредитом,
в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі
філії «Одеське регіональне
управління» ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованості за кредитним
договором № 21к-7 від 21.03.2008 року в
розмірі 92 321 грн. 99 коп. солідарно з
ОСОБА_4 і судового збору в розмірі 923
грн. 22 коп. та, в частині стягнення з
ОСОБА_4, пені за несвоєчасну сплату
щомісячної комісії в розмірі 37 163 грн. 14
коп. - скасувати.

Ухвалити нове рішення, в цій
частині, яким в задоволенні цих
позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» - відмовити.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А.
Станкевич