Номер провадження № 22-ц/785/185/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Косогор Г. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області в складі :

головуючого
Косогор Г.О.

суддів Ісаєвої
Н.В., Комлевої О.С.

при секретарі
Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2013
року по цивільній справі за позовом
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» до ОСОБА_2, Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про повернення
безпідставно набутих коштів,

встановила:

У жовтні 2012 року Голова правління
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» звернувся до суду з позовом
про повернення безпідставно набутих
коштів, вказуючи на наступне.

22 вересня 2010 Приморським районним
судом м. Одеси було задоволено позовні
вимоги ОСОБА_2 до
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» щодо стягнення компенсації
за невикористану основну відпустку за
20 календарних днів за робочий період з
01 липня 2003 року по 22 серпня 2008 року в
сумі 1 218 грн., середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільнені з 22
серпня 2008 року по 06 липня 2010 року в сумі
41 102 грн. та судові витрати в сумі 120 грн.

На підставі вищенаведеного рішення,
було видано виконавчий лист від 05
жовтня 2010 року.

Другим Приморським відділом державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції в примусовому
порядку 12 жовтня 2010 року було відкрито
виконавче провадження та стягнуто з
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» на користь ОСОБА_3
компенсацію за невикористану основну
відпустку за 20 календарних днів за
робочий період з 01 липня 2003 року по 22
серпня 2008 року в сумі 1 218 грн., середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільнені з 22 серпня 2008 року по 06
липня 2010 року в сумі 41 102 грн. та судові
витрати в сумі 120 грн, що
підтверджується розпорядженнями
державного виконавця про
перерахування грошових коштів від 16
листопада 2010 року та довідкою №В-10 про
стягнення грошових коштів.

31 грудня 2010 року, у зв'язку із
виконанням рішення, виконавче
провадження було закінчене.

22 квітня 2011 року, апеляційним судом
Одеської області було прийняте
рішення, котрим рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 22 вересня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» скасовано.

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд стягнути з ОСОБА_2
безпідставно отримані кошти у розмірі
41 623 грн., так як рішення суду про їх
стягнення на даний час скасовано.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 21 жовтня 2013 року у
задоволенні позовних вимог
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» було відмовлено.

На дане рішення була принесена
апеляційна скарга
Промислово-будівельною групою
«ІНТОБУД», в якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про задоволення їх позовних вимог у
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, який доповів
зміст оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 22
вересня 2010 року Приморським районним
судом м. Одеси було задоволено позовні
вимоги ОСОБА_2 до
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» щодо стягнення компенсації
за невикористану основну відпустку за
20 календарних днів за робочий період з
01 липня 2003 року по 22 серпня 2008 року в
сумі 1 218 грн., середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільнені з 22
серпня 2008 року по 06 липня 2010 року в сумі
41 102 грн. та судові витрати в сумі 120 грн.

На підставі вказаного рішення було
видано виконавчий лист від 05 жовтня 2010
року.

Другим Приморським відділом державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції в примусовому
порядку 12 жовтня 2010 року було відкрито
виконавче провадження та стягнуто з
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» на користь ОСОБА_3
компенсацію за невикористану основну
відпустку за 20 календарних днів за
робочий період з 01 липня 2003 року по 22
серпня 2008 року в сумі 1 218 грн., середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільнені з 22 серпня 2008 року по 06
липня 2010 року в сумі 41 102 грн. та судові
витрати в сумі 120 грн., що
підтверджується розпорядженнями
державного виконавця про
перерахування грошових коштів на
користь ОСОБА_2 від 16 листопада 2010 року
№ ДВ-10/1279 та Довідкою №В-10 про
стягнення з позивача на користь
відповідача грошових коштів у розмірі
42 440 грн.

31 грудня 2010 року, у зв'язку із
виконанням вищевказаного рішення суду,
виконавче провадження було закінчене.

22 квітня 2011 року апеляційним судом
Одеської області було ухвалене
рішення, згідно якого

рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 22 вересня 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» було скасовано та ухвалено
нове рішення, за яким стягнуто з
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» на користь ОСОБА_3 817 грн., в
іншій частині позову - відмовлено.

Згідно ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і
мотиви, з яких скасовані рішення, є
обов'язковими для суду першої
інстанції чи апеляційної інстанції при
новому розгляді справи.

Спір між сторонами виник внаслідок
скасування виконаного рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 22 вересня 2010 року про стягнення з
позивача на користь ОСОБА_2 частини
заробітної плати за наслідками
розгляду трудового спору про порушення
позивачем

строків розрахунку при звільненні.

Це зазначається самим позивачем у
позовній заяві, як підстава позову.

Питання повороту виконання рішення
суду врегульовані відповідними
положеннями Кодексу законів про працю
України.

Зокрема, відповідно до ст. 239 КЗпП
України, поворот виконання у разі
скасування виконаних судових рішень
про стягнення заробітної плати чи
інших виплат, що випливають з трудових
правовідносин, не допускається.

Аналогічну норму містить ст. 382 ЦПК
України, якою встановлено, що у справах
про стягнення заробітної плати чи
інших виплат, що випливають з трудових
правовідносин, поворот виконання не
допускається.

Відповідно до ст. 9 ЦК України,
положення цього Кодексу
застосовуються до врегулювання
відносин, які виникають у сферах
використання природних ресурсів та
охорони довкілля, а також до трудових
та сімейних відносин, якщо вони не
врегульовані іншими актами
законодавства.

Згідно п. 2.2.12 «Інструкції зі статистики
заробітної плати», затвердженої
Наказом Держкомстату України від 13
січня 2004 № 5 та розробленої відповідно
до Закону України «Про оплату праці»,
грошова компенсація за невикористану
щорічну основну відпустку є частиною
заробітної плати.

Таким чином, стягнуті з позивача
компенсація за невикористану щорічну
основну відпустку та середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні, відповідно до
законодавства України прирівнюються
до заробітної плати.

Отже, посилання позивача в позовній
заяві, що з нього стягувалась не
заробітна плата, а середній заробіток
за час затримки розрахунку, які на його
думку є різними поняттями, є
безпідставними.

Слід зазначити, що питання про поворот
виконання рішення суду не підлягає
вирішенню в окремому позовному
провадженні.

Окремий порядок вирішення питання про
поворот виконання рішення суду
встановлений ст. 380 ЦПК України.

За цим порядком, питання про поворот
виконання вирішує суд апеляційної або
касаційної інстанції, якщо, зокрема,
він задовольняє позовні вимоги в
меншому розмірі.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 22 вересня 2010 року було
скасовано та

позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені
в меншому розмірі рішенням
апеляційного суду Одеської області від
22 квітня 2011 року.

Таким чином, відповідно до ст. 380 ЦПК
України, вирішення питання про поворот
виконання рішення суду від 22 вересня 2010
року відноситься до компетенції саме
апеляційного суду Одеської області, а
не Приморського районного суду м.
Одеси.

Суд перевірив усі докази, які навели
сторони у підтвердження своїх вимог та
заперечень, навів у рішенні фактичні
обставини, які були встановлені судом
при розгляді справи, вірно застосував
правові норми, що регулюють ці
правовідносини, та зробив вірний
висновок про відмову у задоволенні
позовних вимог Промислово-будівельної
групи «ІНТОБУД».

Судова колегія не приймає до уваги
посилання у апеляційній скарзі
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» на ст. 1212 ЦК України, згідно,
якої особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Таке посилання є
безпідставним, адже, згідно рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 22 вересня 2010 року, яке набрало
чинності 04 жовтня 2010 року, в судовому
засіданні представник
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» визнав позов ОСОБА_2.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 відсутні
ознаки недобросовісності.

Вимоги апелянта про стягнення з ОСОБА_2
коштів, набутих нею на підставі рішення
суду про стягнення заробітної плати та
виплат, що випливають з трудових
правовідносин, є вимогою про поворот
виконання цього рішення суду, що
врегульовано відповідними положеннями
Кодексу законів про працю України.

Такий висновок наведений і в ухвалі від
06 лютого 2013 року Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ при розгляді касаційної скарги
ОСОБА_2 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012
року та ухвали апеляційного суду
Одеської області від 26 червня 2012 по
цивільній справі за позовом
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» до ОСОБА_2, Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про стягнення
грошових коштів, якою цю справу було
направлено на новий розгляд.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновокм суду першої
інстанції, що позовні вимоги
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» є необгрунтованими, не
засновані на нормах діючого
законодавства України та задоволенню
не підлягали.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційній
скарзі не наведено.

Суд першої інстанції в межах заявлених
вимог повно і всебічно розглянув
справу, дав належу оцінку наданим
доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу
Промислово-будівельної групи
«ІНТОБУД» - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 21 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
___________________ Г.О. Косогор

Судді
___________________ О.С. Комлева

___________________ Н.В. Ісаєва