Справа № 466/1234/14
Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/7102/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Гірник Т.А.

суддів: Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретаря Глинського О.А.

з участю позивача ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4, третьої особи
ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 17 вересня
2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2
звернулась в суд з позовом до ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. З посиланням на ст.
232, 235 КЗпП України просила поновити її
на посаді секретаря-діловода у
приймальні ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»,
стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 21.01.2014 року до дня поновлення
на роботі.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 17 вересня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено
за безпідставністю.

Рішення оскаржила позивач. Посилається
на його незаконність, просить
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким визнати незаконним наказ №24-к від
20.01.2014 року «Про припинення трудового
договору в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
винесеного відповідачем, поновити на
посаді секретаря-діловода та стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

В обґрунтування вимог посилається на
те, що суд не з'ясував чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема скорочення штату працівників в
тому числі щодо позивача. Встановивши в
цілому факт скорочення штату
працівників на підприємстві, не
розглянув по суті докази того, що
скорочення штату не торкнулося
приймальні ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», робота у
якій продовжується в попередньому
режимі. Невірним є висновок суду про те,
що освіта секретаря-діловода ОСОБА_6
відповідає виконуваним службовим
обов'язкам. Відповідачем приховано той
факт, що з 01.10.2012 по 08.10.2012 року успішно
пройшла випробувальний термін у
приймальні БТІ, що вказує на її
кваліфікаційний рівень. Суд відмовився
встановити очевидний факт, що
продуктивність праці у неї вища, ніж у
ОСОБА_6, і це вбачається із
порівняльного аналізу їх посадових
інструкцій, де коло її обов'язків було
більшим ніж у ОСОБА_6 Вказує на те, що
мала переважне право на залишення на
роботі, оскільки сама виховує сина -
студента, тобто є особою у сім»ї в якої
немає працівника з самостійним
заробітком і це прямо передбачено п.2 ч.2
ст. 42 КЗпП України. Відповідач приховав
факт її розлучення, а суд не надав
належної оцінки таким діям
відповідача.

При розгляді справи в апеляційній
інстанції позивач та її представник
доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача та третя особа
проти доводів апеляційної скарги
заперечили. Вважає рішення законним та
обґрунтованим, просить апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов»язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст. 213
ЦПК України, рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено,
що листом від 23. 01.2013 року № 109
начальника Управління майном спільної
власності Львівської обласної ради,
адресованим директору ОКП ЛОР» Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» проінформовано про
наступне.

Згідно п. 2 розділу ІІ
«Прикінцевих та перехідних положень ЗУ
«Про внесення змін до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» та
інших виконавчих актів України, за
якими державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно з 01.01.2013 року
здійснюється реєстраційною службою
головного управління юстиції у
Львівській області, наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України «Про
затвердження змін до Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об»єктів нерухомого
майна» від 28.12.2012 року № 658,- технічну
інвентаризацію об»єктів нерухомого
майна можуть здійснювати будь-які
суб»єкти господарювання , у складі
яких працює хоча б один виконавець
робіт з технічної інвентаризації, який
пройшов професійну атестацію у
Мінрегіонбуді.

Вступ у дію вищезазначених
законодавчих та нормативних актів
призвело до значного зменшення обсягів
замовлень і як наслідок суттєвого
зменшення надходжень в ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО».

За таких обставин у листі
зазначалось про необхідність провести
оптимізацію /зменшення/ штатної
чисельності працівників підприємства
та подати на затвердження управлінню
майном спільної власності Львівської
обласної ради новий оптимізований
штатний розпис ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»,
оптимізувати /зменшити/ виплату
заробітної плати адміністративного
персоналу підприємства та вчинити ряд
інших заходів, пов»язаних із
зазначеними вище змінами у
законодавстві. /а.с. 70-71/.

Таким чином встановлено, що
скорочення чисельності та штату
працівників дійсно мало місце і таке
скорочення викликано об»єктивними
причинами.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач перебувала у трудових
відносинах з відповідачем з 06.04.2009 року,
згідно наказу № 34 від 06.04.2009 року
прийнята тимчасово на посаду
спеціаліста ІІ категорії відділу
технічної та юридичної інформації і
наказом від 08.10.2012 року переведена на
посаду секретаря-діловода Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки».
/а.с. 18/.

Згідно наказу від 20.01.2014 року № 24-к
ОСОБА_7 звільнена з займаної посади на
підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.
Підставою для винесення даного наказу
став наказ №79 від 08.11.2013 року «Про зміни
в організації виробництва і праці, в
тому числі реорганізації, скорочення
штату працівників», повідомлення про
вивільнення від 12.11.2013 року, згода
профспілкового комітету на розірвання
трудового договору (протокол №17 від
22.11.2013 року).

Згідно даного наказу, в тому числі,
реорганізовано структуру підприємства
та скорочено з 14.01.2014 року штат
працівників у кількості 30 штатних
одиниць, внесено в штатний розпис з
14.01.2014 року відповідні зміни та
затверджено з 14.01.2013 року штатний
розпис у новій редакції. Згідно
додатків до наказу, підлягала
скороченню одна з двох посад
секретаря -діловода із числа
допоміжного персоналу із залишенням
посади зав.канцелярією. /а.с.61,65/. З
даним наказом позивач ознайомлена
18.11.2013 року, що стверджується її
особистим підписом.

Суд встановив, що окрім позивача,
аналогічну посаду секретаря-діловода
займала ОСОБА_6

Мотиви позову про перебування на
посаді секретаря -діловода у
приймальні ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та
прохання поновити саме на такій посаді
- не ґрунтуються на матеріалах справи,
оскільки згідно таких позивач обіймала
та звільнена з посади секретаря
-діловода. Робоче місце особи, котра
обіймала таку посаду не визначено.

Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності може бути розірвано
власником або уповноваженим ним
органом у випадку, змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. Вказана норма
дотримана відповідачем у спосіб
ознайомлення з наказом від 08.11.2013 року
№ 79 з відповідними додатками під
розписку про майбутнє вивільнення, в
тому числі позивача 11.11. 2013 року /а.с.48
-48 зв./

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи
09.09.2013 року В.о. директора ОСОБА_5
скеровано подання голові
профспілкового комітету ОКП ЛОР «БТІ
та ЕО» п. Гулику О.В. з приводу
скорочення штату працівників. Мотивами
даного подання є те, що у зв'язку з
Законом України від 11.02.2010 року, №1878-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» зі
змінами, внесеними згідно Закону
України від 09.12.2011 року №4152-VI з 01 січня
2013 року державну реєстрацію прав
власності проводять органи державної
реєстрації прав Міністерства юстиції
України, що значно зменшило обсяг
виконаних робіт по технічній
інвентаризації, що у свою чергу
призвело до збиткових показників
підприємства. Тому вказане подання є
обґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів
доводи позивачки про те, що суд не
з'ясував чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема скорочення штату
працівників в тому числі щодо позивача
матеріалами справи безспірно
встановлено, що зміни в організації
виробництва і праці в ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» були, що обумовило скорочення
чисельності штату працівників.

Профспілковий комітет надав згоду на
звільнення позивача за ч. 1 ст. 40 КЗпП
України.

Встановивши обставини справи, з
урахуванням доказів, наданих сторонами
на підтвердження та заперечення
позову, суд дійшов правильного та
обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2
звільнена з роботи з дотриманням вимог
трудового законодавства.

Відповідач при звільненні дотримався
вимог ст. 49-2 КЗпП України, персонально
попередивши ОСОБА_2 про наступне
вивільнення не пізніше ніж за два
місяці.

Судом враховано вимоги ст. 42 КЗпП
України, згідно з якою при скороченні
чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю
праці.При рівних умовах продуктивності
праці і кваліфікації перевага в
залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше
утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації.

Судом першої інстанції перевірено
доводи позивачки про те, що порівнянні
з іншими особами, які мали переважне
право на залишення на посаді
секретаря-діловода, саме ОСОБА_6, мала
переважне право на залишення на роботі,
оскільки судом встановлено, що особа,
яка залишалась на цій посаді має
більший стаж роботи в ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО». Зокрема із долученого до
матеріалів справи витягу з наказу №217
ОСОБА_8 прийнята на роботі в ОКП ЛР БТІ
та ЕО» 01.10.2002 року, тоді як ОСОБА_2
прийнята на роботу в ОКП «ЛОР БТІ та ЕО»
06.04.2009 року.

Окрім того судом враховано, що із
наданих посадових інструкцій
секретаря-діловода, завідуючого
канцелярії посадові обов'язки є дуже
наближені, а їх відмінність зумовлена
лише більшою деталізацією, а не самим
фактом додаткових обов'язків, з чим
погоджується судова колегія.

З Особових карток позивачки та
ОСОБА_6, якій було надано переважне
право при звільненні за скороченням
чисельності працівників вбачається, що
освіта останньої більш відповідає
виконуваним службовим обов"язкам. Так,
ОСОБА_6 має вищу освіту, в 1994 році
закінчила Державний університет
«Львівська політехніка» та отримала
диплом по спеціальності промислове та
цивільне будівництво, за фахом інженер
- будівельник. Крім того на утриманні
останньої перебуває перебуває
неповнолітня дитина, 2003 року
народження. В трудових відносинах з
відповідачем з жовтня 2002 року.
Позивач в 1990 році здобула вищу освіту
і отримала кваліфікацію за дипломом -
хімік, викладач. Працює в ОКП ЛОР «БТІ
та ЕО» з квітня 2009 року. З врахуванням
освіти позивача та завданням, які в
цілому покладаються на установу,
керівник такої мав підстави для
надання переваги ОСОБА_6 для залишення
на посаді секретаря-діловода. Крім
того, судом враховано, що син позивачки
є повнолітнім, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно
пояснень позивача суду першої
інстанції та поданих нею документів
суду апеляційної інстанції -
навчається на державній формі
навчання та отримує стипендію.

Як встановлено матеріалами справи, та
підтверджено при розгляді справи в
апеляційній інстанції на підприємстві
відсутні інші вакантні посади на які
можна було б перевести позивача і про
наявність таких не вказувала позивач.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог позивача і
вважає, що доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, тому не
можуть бути прийняті до уваги, як
значимі, і апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, як законне
і обґрунтоване.

Керуючись ст.ст.303, 304,, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ст.313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 17 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді