Справа № 456/5014/13-ц
Провадження № 2/456/214/2014
РІШЕННЯ

іменем України

"06" лютого 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

в складі:
головуючого - судді Гулкевича О.
В.

при
секретарі Кулешник
С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрию
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні будинковолодінням та
земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до відповідача з
позовом про зобов'язання усунути
перешкоди у користуванні
будинковолодінням та земельною
ділянкою, які розташовані в АДРЕСА_1
шляхом демонтажу з належної їй
земельної ділянки фундаменту огорожі
довжиною 5м та перенесення на земельну
ділянку відповідача належної йому
кладової на відстань 1,0м від межі
земельних ділянок.

В обґрунтування вимог покликалася на
те, що їй на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
смерті матері ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, належить житловий будинок
разом з господарськими будівлями та
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Будинок розташований на
земельній ділянці площею 0,11га.

Відповідач ОСОБА_2 є сусідом. Належна
йому господарська будівля - стайня була
розташована на віддалі 1,5 м від межі між
належними їм земельними ділянками. До
цієї стайні відповідач добудував
спочатку дерев'яну кладову розміром 1.5
x 6.05 м, в якій зберігав велосипеди,
мотоцикл. Згодом цю кладову
перебудував із шлакоблоків. Одна із
стін цієї кладової розташована
безпосередньо на межі земельних
ділянок, що суперечить вимогам п. 3.25а
Державних будівельних норм України
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень» ДБН 360-92,
оскільки згідно з даною нормою для
догляду за будівлями і здійснення їх
поточного ремонту відстань до межі
сусідніх ділянок від найбільш
відступної конструкції стіни має
становити не менше 1,0 м. При цьому
повинно бути забезпечено влаштування
інженерно-технічних заходів, що
запобігатимуть стіканню атмосферних
опадів з покрівель та карнизів
будівель на території суміжних
ділянок.

В липні 2013р. відповідач почав
облаштовувати бетонну огорожу навколо
земельної ділянки, якою має намір
обгородити ще й господарську будівлю.
Для цього він залив біля 5м фундаменту,
який виходить за стіну господарської
будівлі на належну їй земельну ділянку,
та встановив декілька прольотів
металевої огорожі, що стверджується
довідкою Ходовицької сільської ради №
311 від 29.07.2013р. та схемою обміру
земельних ділянок від 22.07.2013р.

Відповідач не реагує ні на її
зауваження щодо здійснення
будівництва огорожі на межі та
перенесення кладової на відстань 1,0 м
від межі земельних ділянок, ні на
рекомендації комісії сільської ради по
даному питанню, чим порушує її права
власника будинку та землекористувача.

В судовому засіданні позивачка та її
представник - адвокат ОСОБА_4,
покликаючись на викладені в позовній
заяві обставини, позов підтримали.

Представники відповідача ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 позов заперечили. ОСОБА_5
пояснила, що проживає в будинку за
адресою: АДРЕСА_2 з 1982р. Стайня
побудована в 50-х роках минулого
століття. Новий фундамент під огорожу
зведений на місті старого.

Представник відповідача ОСОБА_6 вважав,
що вимоги позивачки безпідставні,
оскільки остання стала власником
будинку на АДРЕСА_1 лише 10.09.2013р.
Державного акту на землю у неї, як і у
відповідача немає. Обидва
будинковолодіння розмежовані парканом
за часів СРСР, тобто більше 21 року.
Попередні власники жодних претензій до
паркана і фундаменту під ним один до
одного не висували.

Як вбачається з акту обстеження межі,
складеного на вимогу суду сільською
радою за участю депутатів ради та
сторін, новий фундамент вибитий на
старому і виходить максимум на 3 см за
межі старого фундаменту в сторону
ділянки ОСОБА_1 Це могло статись навіть
внаслідок то го, що бетон розпер
опалубку.

В будь-якому випадку, відповідач
зобов'язується ці порушення усунути -
зрізати болгаркою чи збити сокирою або
молотком ту частину нового фундаменту,
яка виступає за межу старого
фундаменту в сторону позивачки.

Щодо іншої вимоги, то слід зазначити:
той факт, що сарай в тих же межах, того ж
розміру та з того ж матеріалу
знаходився на тому місці де й тепер,
підтверджується техпаспортом на
будинок ОСОБА_2 від 1988 року, де вказано,
що площа сараю, збудованого у 1957 році - 69
метрів квадратних, матеріал стін -
шлакобетон; схемою обміру земельних
ділянок, яка додана позивачкою, згідно
з якою площа сараю не перевищує 69
метрів, що свідчить про те, що сарай не є
добудовувався; планом від 1987 року
земельної ділянки, наданої для
будівництва батькам позивачки, з якого
вбачається, що у 1987р. сарай мав бути
розміщений на межі будинковолодінь
НОМЕР_1 і НОМЕР_2.

ДБН 92 не мають зворотної дії в часі,
тому посилання на необхідність його
застосування до правовідносин між
сторонами, є недоречним і суперечить
законодавству. Правовий режим майна
визначається з урахуванням
законодавства, яке було чинним на
момент створення (набуття)
відповідного майна. Подальша зміна
законодавства не повинна призводити до
погіршення становища володільця майна,
оскільки інакше порушуватиметься
конституційний принцип про
незворотність дії закону у часі. Тому
вважав, що вимоги щодо знесення,
перенесення, чи іншого втручання в стан
сараю та іншого майна відповідача є
незаконними.

Представник третьої особи -
Ходовицької сільської ради
Стрийського району сільський голова
Лялька В.М. пояснив, що внаслідок
проведеного обстеження межі між
земельними ділянками сторін
встановлено, що відповідач,
встановивши нову огорожу, змістив на
ділянку позивачки два стовпці на 10 см,
один на 9 см.

Заслухавши сторін, свідків, дослідивши
письмові докази, суд вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України
кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Розгляд цивільних
справ здійснюється не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. При цьому
кожна із сторін самостійно, на власний
розсуд розпоряджається своїми правами
й зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Захист прав у порядку цивільного
судочинства - це передбачені законом
способи охорони цивільних, житлових,
земельних, сімейних чи трудових прав у
разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Згідно із ст.152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.
З-поміж іншого захист прав громадян на
земельні ділянки здійснюється шляхом
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Згідно із ст.152 ЗК України виключно
судом вирішуються земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Позивачка згідно із свідоцтвом про
право на спадщину за заповітом від
10.09.2013р., яке видане Стрийською
держнотконторою та зареєстроване в
реєстрі за №3094, є власником житлового
будинку разом із належними до нього
господарськими спорудами, що
розташовані в АДРЕСА_1.

Відповідач згідно із свідоцтвом про
право на спадщину за заповітом від
09.03.2006р., яке видане Стрийською
держнотконторою та зареєстроване в
реєстрі за №1-1223, є власником житлового
будинку разом із належними до нього
господарськими спорудами, що
розташовані в АДРЕСА_2.

Згідно із ч.1 ст.377 ЦК України до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Як вбачається з технічного паспорту на
житловий будинок (а.с.43,44), що
розташований в АДРЕСА_2, власником
якого на час розгляду справи є
відповідач, сарай «Б» (стайня) був
побудований у 1957р., фундамент - бетон;
стіни - шлакобетон; покриття - черепиця.

З представленого сільським головою с.
Ходовичі Лялька В.М. викопіювання з
«Проекту планування і забудови с.
Ходовичі» за 1974р. (а.с.36) та
представленої самою ж позивачкою копії
плану № 198/87 земельної ділянки площею
0,11 га в с.Ходовичі, виділеної батькові
позивачки - ОСОБА_3 під будівництво
житлового будинку і господарської
будівлі на підставі рішення виконкому
Стрийської районної Ради від 22.10.1987р. за
№294 (а.с.11), вбачається, що господарська
будівля сусіда ОСОБА_5 розташована на
межі земельних ділянок.

З огляду на це суд не приймає до уваги
твердження свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9
про те, що стайня була побудована не на
межі між земельними ділянками сторін і
лише згодом відповідач добудову її
таким чином, що стіна стайні
розташована на межі цих ділянок.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що стайню
відповідача не перебудовували, відколи
вона зведена. Свідок ОСОБА_11
стверджував, що старий будинок і стайня
побудовані у 1951р. Стайню, яка була
дерев'яною, у 60-роках перебудували з
блоків. Новий будинок звели у
вісімдесятих роках минулого століття.

Таким чином, вимоги позивачки в частині
перенесення кладової (стайні) на
відстань 1,0м від межі земельних ділянок
є безпідставними, оскільки не доведені
належними та допустимими доказами.

З довідки (а.с.12), виданої Ходовицькою
сільською радою Стрийського району
29.07.2013р. за №311, вбачається, що комісія в
складі секретаря сільської ради Турчак
В.С., депутата сільської ради Леліва
І.В., землевпорядника Ключник О.М.
встановила, що господарська будівля
ОСОБА_2 розташована на межі земельних
ділянок останнього та ОСОБА_1. В липні
2013р. ОСОБА_2 почав облаштовувати
бетонну огорожу і залив фундамент на
прольоти приблизно 5 м. Фундамент
виходить за стіну господарської
будівлі зі сторони земельної ділянки
ОСОБА_1

Наведене у довідці підтверджується
схемою обміру земельних ділянок (а.с.13)
та актом обстеження межі від 03.12.2013р.
(а.с.53), з якого вбачається, що комісія в
складі сільського голови В.Ляльки,
землевпорядника Ключник О., депутатів
сільської ради Я.Яцківа, Г.Ключник,
З.Кухтій в присутності сторін
встановила наявність старого
фундаменту шириною 16 см, який іде в
землі поза господарську будівлю. Новий
фундамент, який вибитий на старому від
господарської будівлі на відстані 8 м є
ширший від старого на 10 см і виходить
максимум на 3 см поза старий зі сторони
ОСОБА_1 За пропозицією сторін по
існуючій межі протягнутий шнур до кута
стайні. При цьому встановлено, що
забетоновані в новому фундаменті
стовпи виходять за межу в сторону
ділянки ОСОБА_1: один на 9 см, два - на 10
см. Також стовпи зміщені у фундаменті
від його центру в сторону ділянки
ОСОБА_1 Огорожа з іншої сторони
господарської будівлі за межі
останньої не виходить. Зазначене
підтверджується фотознімками, які
долучені до матеріалів справи
позивачкою.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що нову огорожу
відповідач почав зводити у серпні 2013р. -
залив новий фундамент під огорожу та
встановив нові металеві стовпці таким
чином, що частина нової огорожі - три
прольоти від кута стайні виходять за
межу на 10 - 15 см.

Свідок ОСОБА_10 стверджувала, що
фундамент під нову огорожу
встановлений на місці старого. Однак,
свідок ОСОБА_11 пояснив, що межа все таки
зміщена на декілька сантиметрів на
ділянку позивачки.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що відповідач, зводячи нову
огорожу, яка має розділяти належну йому
земельну ділянку та ділянку позивачки,
таким чином встановив частину
фундаменту довжиною 5м на відрізку від
господарської будівлі, позначеної
літерами «ГБ», до позначки «Г»
(дивитися: Схему обміру земельних
ділянок від 22.07.2013р. (а.с.13), що
забетоновані в новому фундаменті
стовпи виходять за межу між ділянками:
один на 9 см, два - на 10 см, розташовані на
ділянці позивачки і зміщені у
фундаменті від його центру в сторону
ділянки ОСОБА_1 Результатом таких дій
відповідача стало захоплення частини
земельної ділянки позивачки, тому суд
вважає, що позовні вимоги щодо усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою позивачки, яка розташована в
АДРЕСА_1, шляхом демонтажу з належної їй
земельної ділянки фундаменту огорожі
довжиною 5м підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК
України, ст.ст.386,391 ЦК України, ст.ст.152,158
ЗК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди,
які він чинить ОСОБА_1 в користуванні
земельною ділянкою, розташованою в
АДРЕСА_1, шляхом демонтажу фундаменту
огорожі довжиною 5м, який виходить за
межі прямої на відрізку від
господарської будівлі ОСОБА_2,
позначеної літерами «ГБ», до позначки
«Г» (дивитися: Схему обміру земельних
ділянок від 22.07.2013р. (а.с.13).

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Львівської області протягом 10 днів з
дня його проголошення через Стрийський
міськрайонний суд.

Головуючий-суддя О. В.
Гулкевич