Провадження № 2/522/2477/14
Справа № 2/1522/9649/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2014 року, Приморський районний суд м.
Одеси, у складі:

головуючого судді - Турецького О.С.,

при секретарі - Гасуляк С.Г.,

за участю позивача за первісним
позовом (відповідача за зустрічним
позовом) - ОСОБА_1, представника
позивача за первісним позовом
(представника відповідача за
зустрічним позовом) - ОСОБА_2,
представника відповідача за первісним
позовом (представника позивача за
зустрічним позовом) - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Приморського
районного суду м. Одеси цивільну справу
за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського
районного суду м. Одеси з позовом про
стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП), вказуючи на те, що 31 травня 2009 року
о 14:30 годині, на 417 км а/д «Київ-Одеса»,
ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки
«Тойота», д/н НОМЕР_1, порушила п.п. 10.1,
16.11 Правил дорожнього руху України,
внаслідок чого відбулось зіткнення з
автомобілем марки «Джилі» д/н НОМЕР_5,
який належить позивачу.

Згідно висновку №029/09 від 21 серпня 2009
року, транспортний засіб Позивача
зазнав механічних пошкоджень на суму
49.987 (сорок дев'ять тисяч дев'ятсот
вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять)
копійок та його відновлення економічно
невигідне.

Вина ОСОБА_4 у вказаному вище ДТП
підтверджується постановою
Приморського районного суду м. Одеси
від 17.03.2011 року

Одночасно до суми відшкодування
позивач додає витрати на експертні
послуги, які склали 450,00 грн.

Згідно виписки-епікриз з історії
хвороби №1263/370, ОСОБА_1 внаслідок ДТП
був встановлений клінічний діагноз:
Основний - ЗЧМТ, струс головного мозку,
закритий перелом V ребра зліва, без
зміщення, забій м'яких тканин,
пошкодження обличчя, в наслідок чого
було призначено лікування та
рекомендований перелік необхідних
ліків на загальну суму 5 000,00 (п'ять
тисяч) гривень.

Таким чином, позивач просив суд
стягнути загальну суму матеріальних
збитків у розмірі 55 437,20 грн.

Заподіяну моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює
у розмірі 30.000,00 гривень, яка
обґрунтована наступним: він самостійно
шукав гроші на ремонт автомобіля, що
призвело до значних нервових
переживань, непорозумінь у сім'ї,
неможливості виїзду на відпочинок.

В свою чергу, 14.11.2011 року ОСОБА_4
звернулася до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 (уточнений 21.11.2013
року) про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, який
ухвалою від 08.05.2012 року було прийнято до
спільного розгляду із первісним
позовом ОСОБА_1

В обґрунтування свої вимог, ОСОБА_4
зазначила наступне.

31 травня 2009 року на 417 км автошляху
«Київ-Одеса» сталося зіткнення
автомобілів «Джилі МR-7151А», д/н НОМЕР_5
під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля
марки «Тойота Фортунер», д/н НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_4

Внаслідок ДТП автомобілі двох
учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зазнали
механічних пошкоджень.

Вина ОСОБА_1 у заподіянні шкоди
автомобілю «Тойота Фортунер», д/н
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4,
підтверджується наступними доказами:
постановою апеляційного суду Одеської
області від 22 квітня 2011 року, якою
ОСОБА_1 визнаний винним в порушенні п.п.
12.3, 12.6ґ Правил дорожнього руху України,
оскільки допустив перевищення
встановленої швидкості руху, за що
передбачена адміністративна
відповідальність за ст.124 КУпАП.

Згідно висновку № 3955 від 11 липня 2009
року вартість матеріальної шкоди,
завданої власнику автомобіля «Тойота
Фортунер» д/з НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_4, склала 96 348 (дев'яносто шість
тисяч триста сорок вісім) гривень 57
(п'ятдесят сім) копійок, в тому числі
величина втрати товарної вартості -
9818,32 грн.

Таким чином, позивач за зустрічним
позовом просила суд стягнути різницю
між завданою внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
шкодою, у розмірі 46.361,37 грн.

Заподіяну моральну шкоду ОСОБА_4 оцінює
у розмірі 50.000,00 гривень, яка
обґрунтована наступним: починаючи з
моменту ДТП та до теперішнього часу, на
протязі більше чотирьох років, вона
періодично знаходиться на
стаціонарному лікуванні із важкими
діагнозами, які є наслідком саме
дорожньо-транспортної пригоди від
31.05.2009 року, перенесла важку хірургічну
операцію на коліні, витрачає на
лікування більшу частину своєї й без
того малої пенсії, втрачаючи
можливість на гідне життя, безпечне
харчування та одяг.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом та його представник
позов підтримали та просили суд його
задовольнити, проти задоволення
зустрічного позову заперечували,
представник відповідача за зустрічним
позовом проти задоволення позову
ОСОБА_1 заперечував, зустрічний позов,
уточнений 21.11.2013 року підтримав та
просив суд його задовольнити.

З'ясувавши обставини, якими сторони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, та правовідносини сторін,
що випливають з таких обставин,
вислухавши учасників цивільного
процесу, перевіривши їх доводи
наявними в справі доказами, дослідивши
матеріали справи, надавши їм правову
оцінку, судом було встановлено
наступне.

31 травня 2009 року о 14:30 годині, на 417 км
автодороги «Київ-Одеса», ОСОБА_4,
керуючи автомобілем марки «Тойота», д/н
НОМЕР_1, порушила п.п. 10.1, 16.11 Правил
дорожнього руху України, внаслідок
чого відбулось зіткнення з автомобілем
марки «Джилі МR-7151А», д/н НОМЕР_5 під
керуванням ОСОБА_1, який належить
останньому на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_7 (а.с.9).

Даний факт підтверджується постановою
Приморського районного суду м. Одеси
від 17.03.2011 року, по справі № 3-2216/11 (а.с.6),
відповідно до якої винним у скоєні ДТП
визнано ОСОБА_4, водія автомобіля марки
«Тойота», д/н НОМЕР_1, право власності на
який підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_8 (а.с.53), а також висновком
спеціаліста № 11/А-293 від 03.08.2009 року та
додатковим висновком спеціаліста №
11/А-498 від 26.08.2010 року старшого експерта
НДЕКЦ ГУМВС України в Одеській області
ОСОБА_5

Відповідно до п.п. 10.1 та 16.11 Правил
дорожнього руху України, перед
початком руху водій повинен
переконатися, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху, а на перехресті
нерівнозначних доріг водій
транспортного засобу, що рухається по
другорядній дорозі, повинен дати
дорогу транспортним засобам, які
наближаються до даного перехрещення
проїзних частин по головній дорозі.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно висновку №029/09 від 21 серпня 2009
року про проведення експертного
автотоварознавчого дослідження по
визначенню величини матеріальної
шкоди, завданої ОСОБА_1 - власнику
автомобіля GEELY MR-7151A, реєстраційний
номер НОМЕР_5, 2008 року випуску, в
результаті ДТП станом на 19.08.2009 року
(а.с.13), транспортний засіб Позивача
зазнав механічних пошкоджень на суму
49.987 (сорок дев'ять тисяч дев'ятсот
вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять)
копійок та його відновлення економічно
невигідне.

За надання вищевказаного висновку,
позивачем за первісним позовом було
сплачено 450,00 гривень (квитанція № 3 від
27.08.2009 року, а.с.8)

Відповідно до виписки-епікризу з
історії хвороби №1263/370 (а.с.10), ОСОБА_1
внаслідок ДТП був встановлений
клінічний діагноз: Основний - ЗЧМТ,
струс головного мозку, закритий
перелом V ребра зліва, без зміщення,
забій м'яких тканин, пошкодження
обличчя, в наслідок чого було
призначено лікування.

Швидкість руху автомобіля «Джилі
МR-7151А», д/н НОМЕР_5 під керуванням водія
ОСОБА_1 перед зіткненням з автомобілем
марки «Тойота», д/н НОМЕР_1 складала 105
км/год., що підтверджується висновком
спеціаліста № 11/А-293 від 03.08.2009 старшого
експерта НДЕКЦ ГУМВС України в
Одеській області ОСОБА_5 та відповідає
вимогами п. 12.6 ґ Правил дорожнього руху
України з урахуванням змін у Правила,
уведені постановою Кабінету Міністрів
України №395 від 22.04.2009 року,
опубліковані в Офіційному віснику
України від 05.05.2009 - 2009 р., № 31, стор. 67,
стаття 1053, Урядовий кур'єр від 07.05.2009 - №
80), згідно з якими іншим транспортним
засобам: на автомобільній дорозі з
окремими проїзними частинами, що
відокремлені одна від одної
розділювальною смугою дозволяється
рух із швидкістю не більше 110 км/год.
(висновок № 473/482 від 20.05.2013 року).

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху
України, розділювальна смуга -
виділений конструктивно або за
допомогою суцільних ліній дорожньої
розмітки 1.1 або 1.2 елемент
автомобільної дороги, який розділяє
суміжні проїзні частини.

Оскільки ДТП мало місце 31.05.2009 (після
виходу даної постанови), а дорога в
місці ДТП має окремі проїзні частини,
розділені розділювальною смугою,
виділеною за допомогою ліній дорожньої
розмітки (згідно протоколу огляду
місця ДТП від 31.05.2009 року, а.с. 7
(відмовний матеріал № 285), - є
розділювальний газон), рух автомобіля
«Джилі МR-7151А», д/н НОМЕР_5 перед ДТП зі
швидкістю 105 км/год не суперечив п. 12.6 ґ
ПДР, які діяли на момент ДТП.

Також, згідно висновку № 473/482 від 20.05.2013
року комісійної судової автотехнічної
експертизи по дослідженню обставин
зіткнення автомобілів Тойота та Джілі,
водій ОСОБА_1 не мав у своєму
розпорядженні технічної можливості
запобігти зіткненню з автомобілем
Тойота, а також дії ОСОБА_4 перебувають
в причинно-наслідковому зв'язку з ДТП,
яке сталося 31.05.2009 року, та вона мала
технічну можливість уникнути ДТП.

Враховуючи вищевикладене, суд критично
відноситься до постанови апеляційного
суду Одеської області від 22 квітня 2011
року, якою ОСОБА_1 визнаний винним в
порушенні п.п. 12.3, 12.6ґ Правил дорожнього
руху України, оскільки допустив
перевищення встановленої швидкості
руху, за що передбачена
адміністративна відповідальність за
ст.124 КУпАП, яка ухвалена на підставі
листа Служби автомобільних доріг
Одеській області № 01/790 від 18.04.2011 року,
згідно якого в районі 417 км автодороги
М-05 Київ-Одеса, ділянка дороги
відноситься до категорії інші дороги,
швидкість руху по якій обмежена 90
км/год, що суперечить матеріалам
справи.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України зазначено,
що особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Стосовно стягнення з Відповідача за
первісним позовом вартості
автотоварознавчої експертизи у сумі
450,00 грн., то відповідно до ч.ч. 34.2., 34.3.
статті 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик терміново, але не
пізніше трьох робочих днів (враховуючи
день отримання письмового
повідомлення про страховий випадок),
зобов'язаний направити аварійного
комісара або експерта на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.
Якщо у визначений строк аварійний
комісар або експерт не з'явився,
потерпілий має право самостійно обрати
аварійного комісара або експерта для
визначення розміру шкоди. У такому
випадку страховик зобов'язаний
відшкодувати потерпілому витрати на
проведення експертизи.

Однак, факт страхування ОСОБА_4 своєї
цивільно-правової відповідальності
ОСОБА_1 на час проведення дослідження
не був відомий.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною
особою;

2) за наявності вини лише особи, якій
завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 27.03.1992 р., №
6 «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», шкода, заподіяна
особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Також, Позивач за первісним позовом
просив суд стягнути з відповідача на
його користь моральну шкоду, яку він
оцінює в розмірі 30000,00 (тридцять тисяч)
гривень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Пленум Верховного Суду України в п. 3
постанови «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4,
зазначає, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Таким чином, суд, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, вважає можливим
задовольнити позовні вимоги позивача
за первісним позовом щодо
відшкодування моральної шкоди
частково у розмірі 3000 (три тисячі)
гривень, так як, на думку суду, в діях
ОСОБА_4 наявна вина в пошкодженні
автомобіля GEELY MR-7151A, що спричинило
страждання та майнові втрати ОСОБА_1

На підставі викладених вище обставин
та нормах діючого законодавства
України, суд дійшов висновку, що
первісний позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню частково, а зустрічний
позов ОСОБА_4 - відмові, у зв'язку з
відсутністю в діях ОСОБА_1 вини у ДТП,
яке сталося 31.05.2009 року на 417 км
автодороги «Київ-Одеса».

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
боргу та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Отже, з відповідача за первісним
позовом по справі підлягає до
стягнення сума витрат понесених
позивачем за первісним позовом, а саме:
судовий збір у розмірі 534 (п'ятсот
тридцять чотири) гривні 37 (тридцять сім)
копійок.

На підставі ст. ст. 15, 22-23, 1166-1167, 1187 ЦК
України, ст. ст. 3-4, 10, 15, 59-61, 79, 88, 109, 208-209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
матеріальну шкоду у розмірі 50.437
(п'ятдесят тисяч чотириста тридцять
сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, моральну
шкоду у розмірі 3000,00 (три тисячі)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові
витрати, а саме: судовий збір у розмірі
534 (п'ятсот тридцять чотири) гривні 37
(тридцять сім) копійок.

В іншій частині у задоволенні позову
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційний суд Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у випадку коли
сторони були відсутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
О.С.Турецький

11 лютого 2014 року