Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/780/14
Головуючий у 1-й інстанції: Стоматов
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 11 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання договору
(правочину) дійсним, визнання права
власності на транспортний засіб та
перереєстрація,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі - продажу (правочину)
автомобілю дійсним, визнання право
власності за ним та членами його сім'ї
на транспортний засіб ЗАЗ «Славута»,
моделі 110307, сірого кольору, 2004 року
випуску, реєстраційний державний
НОМЕР_2, з наступною перереєстрацією за
місцем постійного проживання в МРЕВ
ДАІ м.Пологи УМВС України в Запорізькій
області, визнання припиненим права
власності ОСОБА_5 на вказаний
автомобіль у зв'язку з його відчуженням
22.02.2010 року.

Свої вимоги мотивував тим, що 10 квітня
2010 року придбав транспортний засіб ЗАЗ
«Славута», моделі 110307, сірого кольору,
2004 року випуску, реєстраційний
державний НОМЕР_2 на підставі
довіреності від 10.04.2010 року. Вартість
транспортного засобу становила 22100
грн., про що відповідачем ОСОБА_4
власноруч була складена розписка від
10.04.2010 року. При зверненні в МРЕВ
з'ясувалось, що на зазначений
автомобіль було накладено заборона
«Арешт» на його відчуження та знаття з
реєстраційного обліку, яку своєчасно
не знято. За клопотанням від 06.03.2013 року
«Арешт» з автомобілю знято. З
урахуванням наведеного та вимог
ст..ст.207,319,328,334,391,638,655,657,691 ЦК України
просив визнати договір купівлі -
продажу дійсним, визнати за ним та
членами його сім'ї право власності на
зазначений автомобіль, та припинити
право власності ОСОБА_5 у зв'язку з його
відчуженням

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
надав пояснення, аналогічні викладеним
у позовній заяві, просив позов
задовольнити повністю.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, повідомлялись належним
чином про час, дату та місце слухання
справи. На підставі ч.9 ст. 74 ЦПК України
відповідачі викликалися через
оголошення в пресі. Причини неявки суду
не повідомили.

За таких обставин суд вважав можливим
розглянути справу у відсутності
відповідачів у відповідності до ст.224
ЦПК України і ухвалити заочне рішення
на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України на
підставі наявних у ній даних та
доказів.

Заочним рішенням Комунарського
районного суду м.Запоріжжя від 11 грудня
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_3 -
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватись на припущеннях.

Як встановлено судом і таке вбачається
з матеріалів справи, власником
транспортного засобу ЗАЗ «Славута»,
моделі 110307, сірого кольору, 2004 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1,
реєстраційний державний НОМЕР_2 є
ОСОБА_5 (а.с.7), яка в свою чергу
уповноважила розпоряджатися належним
їй автомобілем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.5)

10 квітня 2013 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_3,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доручення на
представлення інтересів власника щодо
експлуатації та розпорядження
вказаного транспортного засобу (а.с.6).

Нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин є відповідні норми ЦК
України в редакції 2004 року.

У відповідності з вимогами ст.ст.237,244,245
ЦК України довіреність - письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами, ґрунтується на
договорі та визначає правовідношення,
в якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчиняти
правочини від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Відповідно до ст.ст.238,244 ЦК України,
довіреність не є правовим оформленням
переходу права власності. Отже, сама по
собі довіреність на право користування
та розпорядження майном не свідчить
про укладення сторонами договору
купівлі-продажу транспортного засобу.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст.655 ЦК
України).

Письмова форма договору
купівлі-продажу передбачена
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року №1388, якою
затверджені Правила державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин на
шасі, автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок і згідно
п.2, яких вони є обов'язковим для всіх
юридичних осіб.

Зокрема, п.4 вищезазначених Правил
перед відчуженням транспортний засіб
повинен бути знятий з обліку в
підрозділах ДАЇ, а п.43 передбачено, якщо
транспортний засіб знімається з обліку
у зв'язку з його відчуженням, у
свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу (технічному
паспорті) робиться відмітка про зняття
з обліку транспортного засобу для
реалізації в межах України.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони не вжили заходів щодо
переоформлення автомобіля в порядку,
передбаченому «Правилами державної
реєстрації та обліку автомобілів».

Відповідно до положень ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Таким чином, для пред'явлення позову
про визнання права власності
необхідними умовами є дві безумовні
обставини: особа, яка звертається до
суду повинна бути власником майна, це
право повинно оспорюватися.

Оскільки за позивачем спірний
автомобіль зареєстрований не був,
право власності у нього не виникло,
тому позивачем помилково визначено
такий спосіб захисту, як визнання права
власності за відсутності підстав, з
якими закон пов'язує можливість
застосування судом вказаного способу
захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи, що вимога про визнання
права власності на спірний автомобіль
є необґрунтованою і задоволенню не
підлягала, то суд вірно визначив, що
похідні вимоги щодо визнання договору
купівлі - продажу (правочину) дійсним,
визнання права власності на автомобіль
членами сім'ї позивача з наступною
перереєстрацією, визнання припиненим
права власності ОСОБА_5, також не
підлягають задоволенню.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції з'ясовані всі обставини
справи, які мають істотне значення для
правильного вирішення спору, дана
належна оцінка письмовим доказам у
сукупності з доводами сторін, висновки
суду відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують висновки суду першої
інстанції, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст.307,308,314,317 ЦПК України
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Комунарського
районного суду м.Запоріжжя від 11 грудня
2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: