Справа № 739/1437/14-ц
Номер провадження 2/739/334/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року

м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Кочура
О.О.,

при секретарі - Худорба Р.Г.,

за участю:

позивача- ОСОБА_11,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача- ОСОБА_12,

адвоката відповідача - ОСОБА_2,

свідків:

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

ОСОБА_9,

ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новгород-Сіверському
справу за позовною заявою ОСОБА_11 до
ОСОБА_12 про відшкодування шкоди,
упущеної вигоди та компенсації
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИ В:

Позивач ОСОБА_11, звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_12 про відшкодування
шкоди, упущеної вигоди та компенсації
моральної шкоди. Свій позов мотивував
тим, що він проживає у АДРЕСА_1. У
підсобному господарстві він мав три
корови, одна з яких Лебединської
породи, 05.07.2001 р.н. Вранці 31.07.2014 р. його
дружина- ОСОБА_5 відігнала корів до
місця, де їх збирає пастух та передала
для випасання відповідачу- ОСОБА_12. Між
власниками корів існує усна
домовленість про порядок чергування,
щодо випасання корів, тобто кожний
власник повинен чергувати таку
кількість днів, скільки має голів
корів. 31.07.2014 р. в порядку черговості
стадо випасав ОСОБА_12. Увечері цього ж
дня, робітники сільгосппідприємства
«Зоря» повідомили його дружині про те,
що біля р.Десна, на пасовищі лежить їх
поранена корова. Після цього також до
них додому приходив відповідач, який
підтвердив що корова поранена та
залишилась на місці випасання. Тобто на
момент пригону стада відповідач вже
знав, де знаходиться корова сім'ї
ОСОБА_11.

Добровільно відшкодувати завдану
шкоду відповідач відмовляється, хоча
дружина ОСОБА_11, по телефону
зв'язувалася з відповідачем того ж дня
та пропонувала відшкодувати завдану
шкоду, пов'язану із загибеллю корови.

Позивач вважає відповідача винним у
неналежному виконанні своїх
обов'язків, що призвело до загибелі
корови та просив стягнути з ОСОБА_12
відшкодування збитків (реальних)
спричинених загибеллю корови, збитків
компенсації втраченої вигоди та
моральної шкоди і судових витрат.

Позивач ОСОБА_11, в судовому засіданні
позов підтримав у повному обсязі, подав
суду заяву про збільшення позовних
вимог у частині відшкодування збитків,
спричинених загибеллю корови, з
посиланням на доводи, викладені в
позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1, у
судовому засіданні підтримав позов та
доповнив, що більше тридцяти років між
мешканцями АДРЕСА_1 існує усна
домовленість про почергове випасання
корів в загальному стаді. Всі мешканці
знають свою чергу по випасанню та
дотримуються її. Кількість днів
випасання кожною сім'єю залежить від
кількості голів худоби у господарстві
відповідної особи.

31.07.2014 року після випасання корів за
чергою ОСОБА_12, одна з корів ОСОБА_11. не
повернулась до господарства. З цього
приводу дружина позивача зверталась до
відповідача особисто з питання виплати
компенсації після загибелі корови, але
відповідач не визнав своєї вини та
відмовився сплачувати кошти,
рекомендувавши звернутися до суду.

Цього ж дня сім'я ОСОБА_11, знайшовши на
березі р. Десна поблизу с.Леньків
поранену корову, у якої були поранення
не сумісні із життям, намагались
запросити приватних закупівельників
для проведення реалізації тварини, але
корова померла до прибуття останніх.

01.08.2014 року вони звернулися до
ветеринарної лікарні у
м.Новгород-Сіверський, для проведення
розтину тіла тварини з метою
встановлення причини її загибелі.

01.08.2014 року ветеринарні лікарі
Новгород-Сіверської районної
ветеринарної лікарні комісійно у
присутності свідків провели розтин
тварини та склали відповідний
документ, у якому зазначили що загибель
тварини настала від механічного
пошкодження черевної порожнини,
розриву стінки черевної порожнини.
Тому сім'я ОСОБА_11 вирішила звернутися
до суду з приводу відшкодування
завданих збитків у результаті
порушення зобов'язання пастухом
ОСОБА_12

Відповідач ОСОБА_12, у судовому
засіданні позов не визнав у повному
обсязі та пояснив, що дійсно між
мешканцями села Леньків,
Новгород-Сіверського району більше
сорока років існує усна домовленість
про почергове випасання корів у
загальному стаді. 31.07.2014 року була черга
випасати худобу його сім'ї тому він
приймав зранку більше ніж п'ятдесят
корів від мешканців села у тому числі
три корови сім'ї ОСОБА_11. Випасають
корів недалеко від села Леньків
близько, на відстані у один кілометр.
При собі він мав лише годинник, а
мобільного телефону у нього не було.
Коли корови напились з р.Десна води і
вийшли на берег, то біля нього
проходили мешканці села на прізвище
«Дубовець», які повідомили йому що
одна корова з стада поранена. Він
побачивши що корови вийшли із водойми,
а одна залишилась у річці і у неї з
черевної порожнини було видно частину
кишечнику, вигнав корову з річки на
берег, але не знав чия саме це корова
тому близько 19 годин 40 хвилин розпустив
інших корів та побіг до села кликати на
допомогу.

Після встановлення власника пораненої
корови, він одразу ж після 20 години 00
хвилин пішов додому до ОСОБА_11, де
зустрівся з ОСОБА_11 та повідомив його
про те що сталось, на що ОСОБА_11
відповів що дружина вже поїхала до
річки. Винуватим себе не вважає,
оскільки корова отримала поранення у
результаті отримання проколу черевної
порожнини рогом іншої корови і
врятувати тварину було неможливо,
оскільки була сильна кровотеча та з
черевної порожнини через отвір випала
частина кишечника.

Адвокат ОСОБА_2, у судовому засіданні
позов не визнав в повному обсязі просив
суд відмовити у задоволенні позову,
оскільки ОСОБА_12, взагалі не винен,
можливості запобігти загибелі тварини
у нього не було і коли корови
«бодаються» пастух нічого не може
вдіяти.

Свідок ОСОБА_3, у судовому засіданні дав
показання про те, що він працює
ветеринарним лікарем
Новгород-Сіверської райветлікарні та
за викликом 01.08.2014 року із с.Леньків
проводив з колегами виїзд до
вищевказаного села з метою
встановлення причини загибелі корови,
що належала ОСОБА_11 Розтин тіла тварини
вони проводили у присутності свідків
на пасовищі поблизу с.Леньків та після
проведення розтину було встановлено,
що одна корова рогом ударила у черевну
порожнину іншу корову та було виявлено
розрив черевної порожнини, розрив
тонкого і товстого кишечника, втрата
великої кількості крові, про що було
складено відповідний документ та
додав, що біля місця, де лажав труп
тварини були наявні плями засохлої
крові. При таких механічних
пошкодженнях тварину врятувати
неможливо і максимальний час життя
після отримання такого пробиття 30-40
хвилин. Також на запитання адвоката
ОСОБА_2, з приводу заповнення графи «В
п.4» Протоколу розтину тварини (по чиїй
провині сталася загибель тварини)
підтвердив, що дійсно він особисто
написав, що пастух ОСОБА_12, не догледів
за твариною що призвело до загибелі,
але це не входило до його компетенції
встановлювати винуватця у даному
випадку.

Свідок ОСОБА_4, у судовому засіданні
дала покази про те, що при події яка
відбувалась 31.07.2014 року у їх селі
Леньків вона присутня не була, але у
даного пастуха ОСОБА_12, на його
чергуванні це не перший випадок
подібного роду. Колись в їх селі при
чергуванні ОСОБА_12, корова ОСОБА_15
також постраждала та причиною на її
думку таких випадків є те, що ОСОБА_12,
завжди сам пасе корів, а у стаді більше
50 голів і тому йому неодноразово робили
зауваження з цього приводу.
Підтвердила той факт, що багато років
між власниками корів усталеною є
практика випасу худоби у порядку
чергування, довіряючи випасати своїх
корів пастуху.

Свідок ОСОБА_5, у судовому засіданні
показала, про те що вона дружина
ОСОБА_11, -власника загиблої корови.
31.07.2014 року вона особисто між 06-00 год. та
06-30 год., ранку виганяла трьох своїх
корів з двору для випасання та передала
їх пастуху -ОСОБА_12. Вечором цього ж дня
після 19-30 год., додому повернулись дві
корови, а одна не прийшла. Їй на
мобільний телефон подзвонила ОСОБА_6
яка повідомила про те, що бачила
особисто поранену корову за селом біля
р.Десна. Їх син одразу ж пішов шукати
корову, а ОСОБА_12, приходив до її
чоловіка та повідомив про те, що корова
отримала пошкодження несумісне із
життям та що необхідно хоча б здати її
на м'ясо. Їх сім'я також мали намір хоча
б дорізати корову, але корова загинула.
Вона особисто біля 22-30 год.,
телефонувала ОСОБА_12, та повідомила про
смерть корови, але він відповів, що ні
в чому не винен та відшкодовувати шкоду
відмовився порекомендувавши їй
звернутися до суду.

Також зранку 01.08.2014 року вона ходила
додому до ОСОБА_12, але він повторно
сказав що ні в чому не винен і
порекомендував їй звернутися до суду.
На її думку ОСОБА_12, винен у тому, що
вчасно не повідомив про випадок з їх
коровою та неналежним чином виконував
обов'язки по випасанню корів. Вона
впевнена, що коли корови починають
«бодатись» їх можна було розігнати.

Свідок ОСОБА_6, у судовому засіданні
пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_1, та
більше 16 років працює дояркою ТОВ
«Зоря». Також вона має у своєму
господарстві власних корів. У їх селі
існує звичай про випасання корів
мешканцями села у порядку черговості у
залежності від кількості голів. 31.07.2014
року близько 19 години до неї додому
прибігла ОСОБА_17 та повідомила про те,
що мабуть колгоспна корова лежить
поранена на пасовищі біля р.Десна. Вона
разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 одразу ж
відправились на пасовище, по дорозі
зустріли колгоспних пастухів: ОСОБА_10,
ОСОБА_19 і підійшовши до корови ОСОБА_17
одразу ж впізнала, що корова належить
сім'ї ОСОБА_11. Звідти вони
зателефонували ОСОБА_5 та повідомили
про випадок з її коровою. Пастуха
ОСОБА_12. біля корови не було, корова ще
дихала, а навколо були засохлі плями
крові. Також на місце прибув ОСОБА_23.
При цьому зауважила, що хоча вона і має
досвід догляду за коровами, коли черга
випасання її сім'ї вони обов'язково
випасають корів по двоє-троє осіб. У її
практиці були випадки, що корови
починали «бодатись» і оскільки вона не
одна пасла корів, то разом вдавалось
розігнати корів. Виявити у стаді
поранену корову можна, оскільки на неї
починають кидатися інші корови і
тварини стають дуже агресивними і
починають голосно ревти тому навіть
якщо пастух іде попереду стада він
обов'язково це почує. У випадку з
коровою сім'ї ОСОБА_5 підкреслила, що на
траві були несвіжі плями крові біля
тварини що свідчить про сплин значного
проміжку часу від отримання поранення
твариною.

Свідок ОСОБА_7, у судовому засіданні
показала, що вона проживає у АДРЕСА_1 і
особисто тримає у господарстві одну
корову. 31.07.2014 року вона зранку вигнала
корову та передала пастуху ОСОБА_12,
черга якого попадала цього дня
випасати корів. Близько 14-00 години до
неї додому зайшла сусідка- ОСОБА_22, яка
передала що їй необхідно піти на
пасовище. Коли вона зі співмешканцем
пришла на луг, то побачили, що пастух
ОСОБА_12, знаходиться приблизно у двох
кілометрах від стада, хоча повинен був
бути біля стада. Стадо у цей час
знаходилося біля р.Десна і годину поки
вона забирала свою корову, ОСОБА_12 до
стада не підходив, а вечором вона
бачила вже після 20-00 години, як син
ОСОБА_5 шукав свою корову яка не
повернулася додому.

Свідок ОСОБА_8, у судовому засіданні
пояснив, що він є мешканцем АДРЕСА_1 та
31.07.2014 року на велосипеді поїхав
купатися на р.Десна з братом. По дорозі
зустріли пастуха ОСОБА_12. він був на
відстані близько 200-300 метрів від корів.
Через годину покупавшись та
повертаючись додому біля р.Десна на
березі він побачив, що лежала о 17-30 год.
корова, а біля неї плями крові, одразу ж
він під'їхав до пастуха ОСОБА_12 та
повідомив про те, що на березі лежить
поранена корова. Також додав, що
впевнений коли саме за часом точно це
побачив, оскільки вже о 18-00 годині
дістався дому.

Свідок ОСОБА_10, у судовому засіданні
пояснив, що він проживає все життя у
АДРЕСА_1 та працює пастухом у ТОВ
«Зоря». 31.07.2014 року після 19-00 години він
їхав на луг перевірити інших пастухів
ТОВ «Зоря», о 19-30 год. на лугу він
зустрів ОСОБА_12, який повідомив, що на
березі р.Десна лежить поранена корова
мабуть колгоспна, але ОСОБА_17
розпізнала що корова належить сім'ї
ОСОБА_5. Біля пораненої корови він бачив
плями крові і впевнений, що у таких
випадках коли корови починають
«бодатися» їх необхідно розігнати.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків та дослідивши зібрані по
справі докази, суд прийшов до висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених сторонами вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Так, судом встановлено, та не
спростовується сторонами, що позивачу
ОСОБА_11, на праві власності належала
корова по кличці „Зорька" породи
„Лебединська" (а.с.8).

За звичаєм та усною домовленістю між
жителями АДРЕСА_1 в тому числі між
позивачем та відповідачем існує усна
угода про почерговий випас корів, що
підтверджується поясненнями позивача,
відповідача та показаннями свідків.

Суттєвими умовами угоди являвся
обов'язок осіб, які випасають стадо
корів відповідати за зберігання корів
та повернення їх неушкодженими після
випасу.

31.07.2014 року була черга випасати стадо
корів, в якому знаходилась також корова
позивача з кличкою
„Зорька"-відповідача ОСОБА_12 Випас
худоби позивач довірив відповідачу
ОСОБА_12 Останній не здійснив належний
догляд за тваринами, у результаті чого
корова, що належить сім'ї ОСОБА_11
отримала механічне пошкодження у виді
розірвання з правого боку черевної
порожнини, розриву тонкого та товстого
кишечника, втрати великої кількості
крові, що підтверджується протоколом
розтину тварини за №18 від 01.08.2014 року та
що стало причиною загибелі тварини
(а.с.9).

Згідно ст.526 ЦК України- зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 614 ч.1 ЦК України-
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що в
разі порушення зобов'язання настають
відповідні правові наслідки, в тому
числі відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Обговорюючи питання невизнання
відповідачем ОСОБА_12, позову, суд
вважає його поведінку як таку, що
спрямована на уникнення
відповідальності за неналежне
виконання ним зобов'язання.

За встановлених вище обставин, суд
остаточно приходить до висновку у
необхідності стягненні з відповідача
ОСОБА_12 на користь позивача шкоди,
завданої неналежним виконанням
зобов'язання по випасанню корови, що
призвело до загибелі корови позивача.

Обговорюючи питання розміру
відшкодування завданої матеріальної
шкоди, суд виходить з середньої ваги
корови у Новгород-Сіверському районі 450
кг. (а.с.10) помноженої на середню
вартість корови молочної породи
продуктивного віку 20-22 грн. за 1 кг.
живої ваги (а.с.35), що становить 9000 гри.

Водночас, враховуючи те, що суд не може
вийти за межі позовних вимог, заявлених
позивачем у розмірі 8500 гри., позов в цій
частині має бути задоволений в межах
позовних вимог у повному обсязі у
частині стягнення матеріальної шкоди.

Обговорюючи питання про стягнення
моральної шкоди, суд вважає, що вона
підлягає частковому відшкодуванню
відповідачем, оскільки внаслідок
неналежного виконання ним зобов'язання
і позивач змушений був прикладати
додаткові зусилля для організації
свого життя, що призводило до постійних
переживань сім'ї ОСОБА_11. Водночас,
виходячи із принципів розумності та
справедливості, суд вважає, що заявлена
позивачем сума моральної шкоди у
розмірі 2000 грн. є завеликою та підлягає
зменшенню до 1000 грн.

Позов у частині стягнення у якості
відшкодування збитків (упущена вигода),
компенсації втраченої вигоди у
розмірі 2513 грн. 76 коп, за висновком суду
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.88 ч.1 ЦПК України,- стороні
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, ст.ст.526, 611, 614 ЦК
України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_11 до ОСОБА_12 про
відшкодування шкоди, упущеної вигоди
та компенсації моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_12 (АДРЕСА_1) на користь
ОСОБА_11 (АДРЕСА_2) у відшкодування
збитків, заподіяних неналежним
виконанням зобов'язання - 8500 (вісім
тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_12 (АДРЕСА_1) на користь
ОСОБА_11 (АДРЕСА_2) у відшкодування
завданої моральної шкоди - 1000 (одна
тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_12 (АДРЕСА_1) на користь
ОСОБА_11 (АДРЕСА_2) у відшкодування
сплачених позивачем при поданні позову
судових витрат у сумі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог
-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з отримання копії
цього рішення.

Головуюча:
О. О.Кочура