Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/667/14Головуючий у 1-й
інстанції Курдюков В.М.
Суддя-доповідач Гончар М.С.РІШЕННЯ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 04 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
(надалі - ФОП ОСОБА_3.), КОЛЕКТИВНОГО
ПІДПРИЄМСТВА "ВОСТОК" про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
за позовом КОЛЕКТИВНОГО ПІДПРИЄМСТВА
«ВОСТОК» (надалі - КП «ВОСТОК») до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю, -

ВСТАНОВИЛА:

21.05.2013 року ОСОБА_2, як власник,
звернувся до суду з позовом до ФОП
ОСОБА_3, КП «ВОСТОК», в якому просив
витребувати від відповідачів
нежитлову будівлю, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати
останніх звільнити вищезазначене
приміщення.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2
зазначав наступне. На підставі
договору купівлі-продажу державного
майна, реєстраційний № 706 від 16.05.1994
року, посвідченого належним чином та
зареєстрованого в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно, він є власником нежитлової
будівлі, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 Цей факт підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно № 17022862,
реєстраційний номер 21395509 виданим КМ
«Абрис» м. Токмак. Вартість об'єкту
нерухомості при його купівлі складала 6
024 000 карбованців. Відповідно до
сумісного наказу Міністерства
економіки, Міністерства фінансів,
Міністерства Статистики та
Національного Банку України № 131/208/288/88
від 26.09.1996 р. при здійсненні грошової
реформи 1 гривня була прирівняна до 100000
карбованцям. Таким чином, вартість
об'єкту нерухомості складає - 60,24
гривень. На сьогоднішній день він
оцінює вартість належного йому
нерухомого майна у 150 000,0 грн.

На підставі рішення виконавчого
комітету Токмацької міської Ради № 97/2
від 27.03.2008 року поштовий номер
належного ОСОБА_2 нежитлового
приміщення було змінено з АДРЕСА_1 на
АДРЕСА_1

Він - ОСОБА_2, як належний власник
нежитлового приміщення, не в змозі їм
розпоряджатись з причин того, що
фактично в ньому здійснює
підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3
на підставі договору оренди від 03.01.2012
року, який укладено із КП «ВОСТОК». Ці
відомості підтверджуються листом
Токмацької об'єднаної державної
податкової інспекції № 974/С/17-15 від
25.04.2013 року. Він - ОСОБА_2, як власник
об'єкту нерухомості, ні з ФОП ОСОБА_3, ні
з КП «ВОСТОК» ніяких угод, в тому числі
оренди, не укладав.

09.07.2013 року КП «ВОСТОК», як
правонаступник Малого підприємства
Торговий дім «Сабіна» (надалі - МП ТД
«Сабіна», у подальшому КП «САБІНА»), яке
раніше було орендатором належної
ОСОБА_2 нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі договору оренди з правом
подальшого викупу, звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просило
визнати за КП «ВОСТОК» на підставі ст.
344 ЦК України право власності за
набувальною давністю на цю нежитлову
будівлю.

В обґрунтування свого позову КП
«ВОСТОК посилалось на наступне. 19.01.1995
року між ОСОБА_2 та МП ТД «Сабіна» було
укладено договір про надання
нежитлового приміщення в оренду з
правом подальшого викупу, за яким
ОСОБА_2 надав в оренду з правом
подальшого викупу МП ТД «Сабіна»
магазини № 59 та № 71, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
16 травня 1994 року № 27.

Відповідно до умов договору оренди МП
ТД «Сабіна» передало ОСОБА_2 завдаток в
сумі 460 00,0 українських карбованців в
якості передоплати будівлі, майна та
товару, що знаходиться на об'єкті.
ОСОБА_2 зобов'язався на протязі п'яти
календарних днів після введення
національної валюти або відміни дії
статті 28 ЗУ «Про приватизацію» укласти
договір купівлі-продажу на об'єкт та
майно об'єкта МП ТД «Сабіна» або його
правонаступнику. У разі відмови ОСОБА_2
від укладення договору купівлі-продажу
за договором до нього застосовуються
штрафні санкції, а саме відповідно до п.
6 договору, відповідач на протязі п'яти
банківських днів перераховує МП ТД
«Сабіна» неустойку в розмірі 15 000,0
доларів США або еквівалент по
біржовому курсу національної валюти
України. При несплаті неустойки у
вказаний строк боржник зобов'язується
сплатити пеню в розмірі 5% від суми
заборгованості за кожен день
прострочки, але не більше ніж 50% від
цієї суми.

Національну валюту України - гривню
було введено 25 серпня 1996 року Указом
Президента України «Про грошову
реформу в Україні».

З часу укладення договору минуло 18
років, але до теперішнього часу ОСОБА_2
не уклав договору купівлі-продажу ні з
МП ТД «Сабіна», ні з його
правонаступником КП «ВОСТОК».

Ніяких пропозицій щодо розірвання
укладеного договору оренди або
укладення договору купівлі-продажу
нерухомого майна від ОСОБА_2 не
надходило.

Умову договору щодо укладення договору
купівлі-продажу орендованого майна
відповідачем не виконано. Жодна з умов
вищезазначеного договору не
передбачає повернення майна ОСОБА_4,
укладений договір спрямований лише на
передачу майна КП «ВОСТОК».

Оскільки КП «ВОСТОК» безперешкодно
володіє майном, що належить ОСОБА_4, на
протязі більш ніж десяти років, утримує
майно та несе витрати по утриманню
приміщення, вважає, що має право на
визнання за ним права власності на це
нежитлове приміщення.

Ухвалою суду від 25.11.2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, КП
«Восток» про витребування майна з
чужого незаконного володіння та КП
«ВОСТОК» до ОСОБА_2 про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю об'єднано в одне
провадження.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 04 грудня 2013
року в задоволені позову ОСОБА_2 до ФОП
ОСОБА_3, КП «ВОСТОК» про витребування
майна з чужого незаконного володіння
відмовлено.

Позов КП «ВОСТОК» до ОСОБА_2 про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю
задоволено.

Визнано за КП «ВОСТОК» право власності
за набувальною давністю на нежитлову
будівлю, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1

Питання про судові витрати не
вирішувалось.

ФОП ОСОБА_3 та КП «ВОСТОК» із зазначеним
рішенням суду першої інстанції
погодились, останнє в апеляційному
порядку не оскаржували.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення судом норм процесуального
права, ОСОБА_2 в своїй апеляційній
скарзі просив скасувати рішення суду
першої інстанції, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його позов,
у задоволенні позову КП "ВОСТОК"
відмовити.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню у зв'язку з наступним.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право його скасувати і ухвалити
нове рішення по суті.

Встановлено, що відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_2, як
належного власника з 1994 року
нежитлової будівлі, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 про витребування
останнього із незаконного володіння
відповідачів ФОП ОСОБА_3 та КП «ВОСТОК»,
зобов'язання останніх звільнити
зазначене приміщення та задовольняючи
позов КП «ВОСТОК» про визнання права
власності на цю будівлю за набувальною
давністю за останнім, суд першої
інстанції виходив з наступного:

- суду ОСОБА_2 не надано передбачених
законом належних правовстановлюючих
документів, які б підтверджували, що
нежитлове приміщення за адресою:
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2, виготовлених
відповідно до рішення виконавчого
комітету Токмацької міської Ради № 97/2
від 27.03.2008 року про внесення змін в
документацію бюро технічної
інвентаризації, тому суд першої
інстанції не може встановити
ідентичність нежитлового приміщення
за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлової
будівлі за адресою: АДРЕСА_1

- КП «ВОСТОК», як правонаступник МП ТД
«Сабіна» (у подальшому - КП «САБІНА»)
(діяльність якого було припинено у
зв'язку із визнанням банкротом
рішенням господарського суду
Запорізької області від 25.03.2002 р.) -
орендаря нежитлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_1) на підставі договору
оренди з правом викупу, укладеного у 1995
році із ОСОБА_2, добросовісно та
безтитульно заволодів спірним майном,
відкрито, безперервно та безспірно
понад 10 (десять) років володіє ним, у
тому числі здає в оренду ФОП ОСОБА_3, а
тому набув право на цю нежитлову
будівлю, розташовану за адресою
Запорізька область, АДРЕСА_1 на
підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з огляду
на наступне.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з порушенням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК
України.

Так, згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

В силу вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати.

Як вбачається із досліджених
апеляційним судом матеріалів справи,
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими.
Також має місце недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими. Висновки
суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи. Мають місце
порушення та неправильне застосування
норм матеріального права; внаслідок
чого, суд першої інстанції неправильно
вирішив спір.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що спірна нежитлова
будівля за адресою: АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
16.05.1994 року, укладеного із Токмацькою
міською радою (а.с.4-5).

Зазначений договір купівлі-продажу
05.11.2007 року зареєстрований у державному
реєстрі правочинів (витяг, копія а.с.6).

Право власності на зазначене нерухоме
майно зареєстровано у КП «Абрис» м.
Токмак 12.12.2007 року (витяг, копія а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету
Токмацької міської ради Запорізької
області № 97/2 від 27.03.2008 року (копія а.с.8)
нежилій будівлі по АДРЕСА_1 яка
належить гр. ОСОБА_2 присвоєно поштову
адресу АДРЕСА_1

Суд апеляційної інстанції не може
посилатись як доказ у цій справі на
витяг з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 06.12.2013 року, наданий суду
апеляційної інстанції апелянтом
ОСОБА_2 після ухвалення судом першої
інстанції оскаржуємого рішення на
підтвердження належності його
нежитлової будівлі, саме за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.258).

Проте, суд першої інстанції при оцінці
доказів у цій справі, наданих ОСОБА_2 на
підтвердження належності йому
нежитлової будівлі, саме за адресою:
АДРЕСА_1, допустився помилки, вважаючи,
що останніх у справі недостатньо. Крім
того, технічна документація бюро
технічної інвентаризації на нежитлову
будівлю не є правовстановлюючим
документом, а тому внесення
(невнесення) змін до неї ніяким чином не
впливає на наявність у ОСОБА_2
відповідного права власності на цю
будівлю, а свідчить лише про технічні
характеристики останнього.

Правовстановлюючим документом на
підтвердження наявності у ОСОБА_2 права
власності на спірну будівлю є саме
договір купівлі-продажу від 16.05.1994 року,
укладений із Токмацькою міською радою
(а.с.4-5), на якому є відмітка про його
державну реєстрацію.

Зміна у подальшому поштової адреси
спірної будівлі з будь-яких підстав,
яка підтверджена відповідним рішенням
міської ради, ніяким чином не впливає
на право власності на цю будівлю.

Крім того, судом апеляційної інстанції
встановлено, що 19.01.1995 року між ОСОБА_2
та МП ТД «Сабіна» (надалі КП «САБІНА»)
укладався договір оренди № 4
зазначеної нежитлової будівлі з правом
викупу (копія а.с. 141-142).

Проте, 07.05.2010 року в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців був зроблений запис №
03000412 про припинення без
правонаступників юридичної особи КП
«САБІНА», підстава: рішення
господарського суду Запорізької
області у зв'язку із визнанням
банкротом 25.03.2002 року, 5/1/828-99 (а.с. 219).

Припиненням юридичної особи «САБІНА»
без правонаступників припинив свою дію
й договір оренди № 4 зазначеної вище
нежитлової будівлі з правом викупу,
укладений між МП ТД «САБІНА» та ОСОБА_2

Таким чином, КП «ВОСТОК» (навіть в особі
тих самих директорів та застовників, що
й у «САБІНА») не міг бути і не є
правонаступником МП ТД «Сабіна» (КП
«САБІНА), хоча й має місце протокол
загальних зборів від 03.12.1999 року
учасників МП ТД «Сабіна» з цього
приводу(копія а.с. 139).

Проте, судом апеляційної інстанції
встановлено, що зміни з цього приводу
не були внесені до статуту КП «ВОСТОК»
(копія Статуту а.с. 130-138) і головне: до
Єдиного Державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(витяг, копія а.с. 217).

Саме орендар за вищезазначеним
договором МП ТД «Сабіна» (КП «САБІНА»)
або правонаступник останнього мав би
право заявляти будь-які позовні вимоги
до ОСОБА_2, як орендодавця, про
стягнення визначеного умовами
договору оренди № 4 від 19.01.1995 року
розміру неустойки.

КП «ВОСТОК» при вищевикладених
обставинах є неналежним позивачем у
цій справі у частині цих вимог до
ОСОБА_2

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що між ОСОБА_2 та КП
«ВОСТОК», ФОП ОСОБА_3 будь-які договори
(оренди тощо) щодо нежитлового
приміщення за адресою: АДРЕСА_1 не
укладались.

Таким чином, КП «ВОСТОК» та ФОП «ОСОБА_3
без згоди ОСОБА_2 без будь-яких правових
підстав самовільно заволоділи і
користуються нежитловою будівлею за
адресою: АДРЕСА_1 (інформація
Токмацької об'єднаної ДПІ Запорізької
області ДПС України від 25.04.2013 року
(копія а.с.10), чим порушують права
ОСОБА_2, як власника останньої.

Від звільнення зазначеної будівлі у
добровільному позасудовому порядку на
користь ОСОБА_2 відповідачі КП «ВОСТОК»
та ФОП ОСОБА_3 ухиляються.

Звернення ОСОБА_2 до правоохоронних
органів з цього приводу не дали
результату (а.с.223).

При вищевикладених обставинах, ОСОБА_2
в силу вимог ст. 387 ч. 1 ЦК України, як
власник вищезазначеної нежитлової
будівлі, має право у судовому порядку
витребувати своє майно від
відповідачів у цій справі, як осіб, які
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділи ним.

Дійсно, відповідно до ст. 344 ч. 1 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК правила статті
344 ЦК про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.
Таким чином, питання про набуття права
власності на нерухоме майно не могло
вирішуватися судом раніше 01 січня 2011
року.

Крім того, для виникнення права
власності на нерухоме майно перебігу
набувальної давності недостатньо.

Давнісний володілець повинен довести
факти добросовісності, відкритості,
безперервності і тривалості свого
володіння.

Добросовісність як одна із загальних
засад цивільного судочинства означає
фактичну чесність суб'єктів у їх
поведінці, прагнення сумлінно
захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. При вирішенні спорів про
набувальну давність суд має врахувати
добросовісність саме на момент
передачі позивачу (у даному випадку КП
«ВОСТОК») майна (речі), тобто на
початковий момент, який буде
включатися в повний строк давності
володіння, визначений законом. Позивач
(у даному випадку КП «ВОСТОК»), як
незаконний володілець, протягом всього
часу володіння майном повинен бути
впевнений, що на це майно не
претендують інші особи, і він отримав
це майно з підстав, достатніх для того,
щоб мати право власності на нього.

Добросовісність КП «ВОСТОК» на
початковий момент заволодіння
вищезазначеною нежитловою будівлею
була відсутня, оскільки воно знало, що
власником цього приміщення
залишається ОСОБА_2

Крім того, встановлено, що спір між
ОСОБА_2 та КП «ВОСТОК» з приводу
повернення нежитлової будівлі із
чужого незаконного володіння її
власникові, що є предметом спору у цій
справі, триває вже не один рік.

Про це свідчать звернення ОСОБА_2 до
різних інстанцій з цього приводу (до
прокуратури у 2012 році, до податкової у
2013 році тощо).

Апеляційний суд критично оцінює
матеріали, надані КП «ВОСТОК» в якості
додатку до заперечень на апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на рішення суду першої
інстанції в обґрунтування свого позову
у цій справі (а.с.264-265), оскільки останні
не були надані раніше суду першої
інстанції до ухвалення судом першої
інстанції оскаржуємого рішення та не
спростовують фактичних обставин
справи, встановлених апеляційним судом
у цій справі при апеляційному розгляді
останньої.

У задоволенні клопотання КП «ВОСТОК»,
викладеному у запереченнях на
апеляційну скаргу (а.с.264-265), про допит
свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
обґрунтування позову КП «ВОСТОК» у цій
справі, колегією суддів було
відмовлено у судовому засіданні 11.02.2014
року.

Тим більше, у КП «ВОСТОК» не було
правових підстав для здачі в оренду
вищезазначеної нежитлової будівлі
будь-яким фізичним та юридичним особам,
у тому числі ФОП ОСОБА_3

При вищевикладених обставинах, колегія
суддів апеляційного суду вважає за
необхідне рішення Токмацького
районного суду Запорізької області від
04 грудня 2013 року скасувати, ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ФОП
ОСОБА_3, КП "ВОСТОК" про витребування
майна з чужого незаконного володіння
задовольнити; витребувати із чужого
незаконного володіння ФОП ОСОБА_3, КП
"ВОСТОК" на користь ОСОБА_2 нежитлову
будівлю, розташовану за адресою:
Запорізька область, АДРЕСА_1
зобов'язати ФОП ОСОБА_3, КП "ВОСТОК"
звільнити нежитлову будівлю,
розташовану за адресою: Запорізька
область, АДРЕСА_1 у задоволенні позову
КП "Восток" до ОСОБА_2 про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю відмовити.

Крім того, з ФОП ОСОБА_3, КП "ВОСТОК" на
користь ОСОБА_2 слід стягнути понесені
документально підтверджені судові
витрати у вигляді судового збору при
зверненні до суду першої (1500,0 грн.
а.с.17-18) і апеляційної (750,0 грн. а.с.246)
інстанцій по 1 125,0 грн. (одна тисяча сто
двадцять п'ять гривень) з кожного з
відповідачів окремо.

В разі відмови КП «ВОСТОК» у
задоволенні його позову у цій справі у
повному обсязі, останній не має права
на компенсацію понесених ним будь-яких
судових витрат у цій справі за рахунок
ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 316 - 317 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 04 грудня 2013
року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, Колективного
підприємства "ВОСТОК" про витребування
майна з чужого незаконного володіння
задовольнити.

Витребувати із чужого незаконного
володіння фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), Колективного
підприємства "ВОСТОК" (ЄДРПОУ ) на
користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3)
нежитлову будівлю, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1

Зобов'язати фізичну особу - підприємця
ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), Колективне
підприємство "ВОСТОК" (ЄДРПОУ )
звільнити нежитлову будівлю,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1

У задоволенні позову Колективного
підприємства "ВОСТОК" до ОСОБА_2 про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю
відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), Колективного
підприємства "ВОСТОК" (ЄДРПОУ ) на
користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3) судових
витрат у вигляді судового збору,
понесених при зверненні до суду першої
(1500,0 грн.) і апеляційної (750,0 грн.)
інстанцій по 1 125,0 грн. (одна тисяча сто
двадцять п'ять гривень) з кожного з
відповідачів окремо.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.