Провадження № 2/344/4377/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю представника позивача Бурачок
В.І., відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом Івано_Франківської міської
ради до ОСОБА_3 про знесення гаражу та
повернення земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Івано-Франківська міська рада
звернулася до Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області з позовом до ОСОБА_3 про
знесення гаражу та повернення
земельної ділянки., стягнення судових
витрат..

У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_3
самочинно встановила гараж, чим
здійснила самовільне захоплення
земельної ділянки за адресою по
АДРЕСА_1, не отримавши належним чином
згоди виконавчого комітету на
тимчасове встановлення тимчасових
споруд.

Представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги з підстав
викладених в позові, просив позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
заперечила проти задоволення позову.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та перевіривши всі докази в
їх сукупності, прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 01.10.2012 р. складено
протокол про адміністративне
правопорушення (а.с.4) та постанову
адміністративної комісії по справі
адмінправопорушення (а.с.6) за порушення
правил благоустрою та самовільне
зайняття земельної ділянки (накладене
стягнення оплачено відповідачем). При
цьому в поясненнях протоколу, ОСОБА_3
зазначила про самовільне встановлення
нею металевого гаражу.

На момент подання позову до суду, а
також час прийняття рішення, документи
відповідачем не виготовлено, інших
доказів щодо спростування цього факту,
до суду не надано.

Як вбачається з вимог ст.31 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21.05.1997 р. до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать надання
відповідно до законодавства дозволу на
спорудження об'єктів містобудування
незалежно від форм власності, а також
державного контролю дотримання
законодавства, затвердженої
містобудівної документації при
плануванні і забудові відповідних
територій, зупинення у випадках,
передбачених законом, будівництва, яке
проводиться з порушенням
містобудівної документації і проектів
окремих об'єктів.

Окрім діючої норми Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», про
що зазначалось вище, виконавчим
комітетом Івано-Франківської міської
ради від 11.04.2013р. року прийнято рішення
№543, яким зобов'язано відповідача
демонтувати самовільно встановлений
гараж (а.с.7), що так і не було виконано
(а.с.8-9).

Положенням про порядок надання та
продовження терміну дії дозволу на
тимчасове встановлення
збірно-розбірних металевих гаражів в
дворах багатоквартирних житлових
будинків на території загального
користування м. Івано-Франківська,
затвердженого рішенням
Івано-Франківської міської ради від
28.02.2012 року №619-21 передбачено, що для
надання дозволу чи продовження дії
дозволу на встановлення тимчасове
встановлення збірно-розбірних
металевих гаражів в дворах
багатоквартирних житлових будинків на
території загального користування та
оформлення земельної ділянки
громадянам необхідно подати ряд
документів на ім'я голови міської ради,
відповідно до якого надається такий
дозвіл за рішенням виконкому та ради.

Як встановлено судом таких дозволів
відповідач не оформила.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Як зазначено п. 4 постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» самочинним вважається
будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна, якщо вони збудовані (будуються)
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Згідно ст.152 Земельного кодексу
України, держава забезпечує громадянам
та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Як слідує зі ст..212 Земельного кодексу
України самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будівель та споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки.

За вимогами ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. А тому позивач вправі подавати
такі вимоги до відповідача.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

З врахуванням вищезазначеного суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 376, 391 ЦК України, ст..152, 212 ЗК
України та керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительку АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, за власний рахунок
знести гараж по АДРЕСА_1 та повернути
самовільно зайняту земельну ділянку
під вказаним об'єктом власнику -
Івано-Франківській міській раді
(м.Івано_Франківськ, вул. Грушевського,
21), що представляє територіальну
громаду міста Івано-Франківська.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительку АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, на користь
Івано-Франківської міської ради,
м.Івано-Франківськ, вул. Грушевського,
21, , р/р № 0758 в
ГУДКСУ у Івано-Франківській області,
МФО 836014 отримувач: виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради,
судовий збір по справі в сумі 243 грн. 60
коп

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 15 грудня 2014 року.

Суддя
Польська М.В.