У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Касьяна О.П., Коротуна
В.М.,

Ступак О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті
особи: Тальнівський РС УДМС України в
Черкаській області, орган опіки і
піклування Тальнівської міської ради
Черкаської області, про виселення
тимчасових мешканців із жилого будинку
без надання іншого жилого приміщення,
за касаційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_8 на рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
області від 05 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом та з урахуванням
змінених позовних вимог просила
виселити із жилого будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1, без надання
іншого жилого приміщення ОСОБА_7 та
членів його сім'ї: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, як тимчасових мешканців,
стягнути з відповідачів на її користь
6000 грн витрат на правову допомогу, 107
грн 30 коп. судового збору, а також 97 грн
20 коп. на ксерокопіювання документів.

В обґрунтування своїх вимог посилалась
на ті обставини, що вона є власником
цього будинку, однак проживала разом з
родиною в Донецькій області, а з 1990 року
тимчасово дозволила проживати у
будинку ОСОБА_7, з яким у будинку без її
згоди почали проживати члени його сім'ї
- дружина, донька та син.

Оскільки відповідачі проживають у
будинку позивачки та добровільно
виселятися не бажають, просила
задовольнити позов.

Рішенням Тальнівського районного суду
Черкаської області від 13 травня 2013 року
позов задоволено частково.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
із житлового будинку.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 2500 грн. витрат на
правову допомогу та 107 грн 30 коп.
судового збору.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 05 серпня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача ОСОБА_8 просить скасувати
рішення апеляційного суду та залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
ухвалене згідно із законом, мотивуючи
свою вимогу порушенням апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі тривалий час користуються
будинком позивачки, без її згоди
проживають в ньому та зареєстровані,
чим позбавляють її права
розпоряджатись своїм майном на власний
розсуд, що є підставою для їх виселення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що відповідачами не порушено права
позивача щодо володіння, користування
та розпорядження належним їй житловим
будинком, а також що відповідачі
постійно проживають у спірному будинку
як члени сім'ї його власника -
ОСОБА_3 та за її згодою.

З таким рішенням апеляційного суду
погодитися не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Судами встановлено, що з 1975 року ОСОБА_3
є власником будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1.

У 1981 році позивачка переїхала на
проживання в Донецьку область та з 1990
року надала дозвіл тимчасово проживати
у будинку своєму брату ОСОБА_4, який
самостійно вселив у будинок ОСОБА_5, з
якою він перебував у шлюбних стосунках.

Під час їхнього проживання у них
народились діти - ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, які також проживають у будинку.

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований у
будинку з 11 травня 1990 року, а його
дружина та діти - з 13 липня 2003 року.

На даний час позивачка має намір
проживати у належному їй будинку, однак
відповідачі перешкоджають їй у цьому.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном, які він
здійснює на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Члени сім'ї власника жилого будинку,
які проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
належать дружина, їх діти і батьки.
Членами сім'ї може бути визнано й інших
осіб, якщо вони постійно проживають
разом з власником і ведуть з ним
спільне господарство (ст.
ст. 64, 156 Житлового кодексу України).

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції не дав належної оцінки
обставинам справи та не перевірив
доводів позивачки про те, що вона є
власником спірного будинку та має
право вимагати усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні ним, а
пославшись на те, що відповідачі є
членами її сім'ї та набули право
користування будинком, відмовив у
задоволенні позову.

При цьому суд не перевірив, на якій
підставі відповідачі вселились у
спірний будинок, чи були вони членами
сім'ї власника та чи набули права
користування будинком, а відтак не
визначився з характером спірних
відносин та нормами матеріального
права, що їх регулюють, не з'ясував, чи є
підстави для задоволення позову, не
перевірив законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, ухвалив передчасне рішення
з порушенням норм процесуального
права.

Невиконання судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, і є
підставою для скасування рішення суду
апеляційної інстанції та направлення
справи на новий розгляд до цього суду,
як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 потрібно
задовольнити частково, рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
області від 05 серпня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 05 серпня 2013 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
О.П. Касьян

В.М. Коротун

О.В. Ступак

С.П. Штелик