Провадження №2/761/7986/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Маліновської В.М.,

при секретарі
Лазоришинець К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 (Позивач)
звернулась до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_2 (Відповідач) про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У позовній заяві Позивачка просила: -
стягнути з ОСОБА_2, 1972року народження,
на користь ОСОБА_1, аліменти на
утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1 000,00 грн. щомісяця, починаючи з
дня пред'явлення позову до досягнення
повноліття; - відповідно до вимог п.1 ч.1
ст.367 ЦПК України допустити негайне
виконання судового рішення в межах
платежу, встановленого законом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
04.08.2001р. між Позивачкою та Відповідачем
зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони
мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 07
червня 2005 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було розірвано, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 588 від
07.06.2005р., що підтверджується Свідоцтвом
про розірвання шлюбу, яке видане
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві 07.10.2005р.
серії НОМЕР_1 (а.с.2).

Після розірвання шлюбу, син - ОСОБА_3
проживає разом з позивачкою та
знаходиться на її утриманні, водночас
Відповідач з моменту розлучення
перестав брати участь у вихованні
дитини і припинив надавати матеріальну
допомогу на її утримання. Всі витрати
по вихованню, навчанню, утриманню,
оздоровленню, лікування ОСОБА_3, його
розвитку, повністю фінансує Позивачка.
Позивачка зазначила, що Відповідач має
нерегулярний і мінливий дохід, який
повністю витрачає на свої потреби, а
тому Позивачка вважає за доцільне
стягнути з нього на утримання сина
аліменти у твердій грошовій сумі в
розмірі 1 000,00 грн.

В судовому засіданні Позивачка
пояснила, що Відповідач не приймає
участі в утриманні дитини, жодної
допомоги не надає, після розлучення
вона самостійно утримувала дитину, але
дитина зростає і відповідно зростають
витрати, у зв'язку з чим вважає, що
Відповідач як батько дитини також
повинен брати участь в утриманні
дитини.

Відповідач у судовому засіданні не
заперечував того, що він не надає
жодної матеріальної допомоги на дитину
і раніше Позивачку така ситуація
влаштовувала. Пояснив, що він не має
офіційної роботи та постійного доходу,
заробляє на проживання тимчасовими
заробітками, що просив врахувати при
визначенні аліментів. Вказав, що
сплачувати аліменти у розмірі 1000,00грн.
він не має можливості.

Заслухавши пояснення Позивачки,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом з'ясовано, 04.08.2001р. між Позивачкою
та Відповідачем зареєстровано шлюб. У
Позивачки та Відповідача від шлюбу є
спільна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
про що в книзі записів актів
громадянського стану про народження
19.09.2003р. зроблено відповідний запис №
1957, що підтверджується Свідоцтвом про
народження від 19.09.2003р., виданим
Відділом реєстрації актів
громадянського стану Деснянського
районного управління юстиції у м.Києві,
в якому зазначено в графі «мати»:
ОСОБА_1, «батько» - ОСОБА_2 (а.с.3).

Шлюб між Позивачкою та Відповідачем
було розірвано, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 588 від
07.06.2005р., що підтверджується Свідоцтвом
про розірвання шлюбу, яке видане
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві 07.10.2005р.
серії НОМЕР_1 (а.с.2).

Судом встановлено, що Позивачка разом з
сином проживають за адресою: АДРЕСА_1,
що відповідачем у судовому засіданні
не заперечувалось.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про
права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі
Конвенція), яку було ратифіковано
Постановою Верховної Ради України
№789-XII від 27.02.1991р. та яка набула
чинності для України 27.09.1991р., в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи
інших осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції
держави-учасниці докладають всіх
можливих зусиль до того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки або
у відповідних випадках законні опікуни
несуть основну відповідальність за
виховання і розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України (далі СК України) батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу
України, при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

При визначенні розміру аліментів,
судом враховується, що дитина проживає
з матір'ю, батько участі в утриманні
дитини в добровільному порядку не
приймає.

Окрім того, судом враховуються
пояснення Відповідача про те, що він не
має офіційної роботи та заробляє на
проживання тимчасовими заробітками, а
доказів зворотного у судовому
засіданні сторонами не надано.

Згідно ст.184 Сімейного кодексу України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову (ст. 191 СК України).

Днем звернення Позивачки до суду є 01
жовтня 2014р., оскільки саме цим днем
позовна заява здана безпосередньо до
канцелярії Шевченківського районного
суду м. Києва, що підтверджується
відповідним штампом на першому аркуші
позову та відсутністю доказів
(конверта) про направлення позову
поштою.

Під час розгляду справи, Відповідачем
не було надано суду документів, які б
підтверджували його офіційне
працевлаштування, розміру доходу,
пояснень або заперечень по суті
позовних вимог та інших відомостей, які
могли б мати значення для вирішення
справи.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
прожитковий мінімум на:- дітей віком
від 6 до 18 років: з 1 січня 2014 року
становить 1286 гривень.

Суд, приймаючи до уваги всі обставини
та оцінивши відповідні докази, вважає,
що в інтересах дитини позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню
шляхом стягнення з Відповідача
аліментів на користь Позивачки на
утримання ОСОБА_3 в щомісячному
розмірі 600,00 грн., що складає приблизно
майже половину прожиткового мінімуму
на дитину віком від 6 до 18 років.

Крім того, відповідно до частини 3
статті 88 Цивільного процесуального
кодексу України (далі -ЦПК України),
Відповідач зобов'язаний сплатити
судовий збір у розмірі 243,60грн. в дохід
держави.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 367
ЦПК України, суд допускає негайне
виконання рішення суду у межах суми
платежу за один місяць.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст. 180-184, 185, 191 Сімейного кодексу
України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88,
174, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі - 600,00 грн.
щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в
частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліментів на утримання сина -
ОСОБА_3 в межах платежу за 1 (один) місяць
у розмірі - 600,00грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: