Справа № 627/238/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року
смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого судді- Вовк Л.В.

з участю секретаря - Солонецької
Я.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача-ОСОБА_3,

відповідача- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Краснокутськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів та відшкодування моральної
шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів .

В позові , ОСОБА_2 вказав , що в
березні 2010 року до нього звернувся
відповідач з пропозицією відновити
належний йому автобус « Еталон БАЗ - А
079 .25 , який 15.03.2009 року ,в результаті
ДТП , згорів та прийшов до повної
непридатності. Вони мали намір
здійснити ремонтно-відновлювальні
роботи згорілого автобусу за спільні
кошти і в подальшому здійснювати
рейси пасажирів. На думку позивача ,
між ним та відповідачем було укладено
договір відповідно до ст.6 ЦК України. 21
квітня 2010 року на товарній біржі «
Альянс», відповідно до договору
купівлі -продажу, вони придбали
аварійний автобус за 1000 грн. Позивач
за власні кошти у розмірі 1500 грн..
поставив транспортний засіб на облік
в МРЕВ м.Богодухів , зареєструвавши
його на ім»я відповідача. Після чого,
за власні кошти придбав в м.Житомир та
у м.Бориспіль запасні частини до
вказаного автобусу всього на загальну
суму 58235,75 грн., що підтверджується
відповідними рахунком-фактурою та
рахунком. Крім того , ним були понесені
витрати на шпаклівку та фарбування
автобуса, ремонтно-зварювальні роботи
та інші роботи , які він оцінює в сумі
5000 грн., про що можуть підтвердити
свідки. Здійснювались ним і інша
закупівля запасних частин на суму 11865
грн. , проводилися роботи на суму 42330
грн. Всього ним було затрачено на
відновлення автобусу 117430 грн. . Крім
того , діями відповідача, на думку
позивача, завдана моральна шкода , яку
він оцінює в 10000 грн.. Прохав стягнути з
відповідача витрати на відновлення
автобусу в сумі 117 430 грн. 75 коп. та 10000
грн. моральної шкоди та сплачений
судовий збір.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
позов, прохали його задовольнити.

Відповідач , представник
відповідача у судовому засіданні позов
не визнали , пояснивши , що автобус він
купив сам , здійснював його ремонт за
власні кошти. Прохав в позові
відмовити.

Суд заслухавши пояснення сторін ,
дослідивши матеріали справи , прийшов
до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено ,
що відповідно до свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_1 , 20 квітня 2010 року
автобус марки БАЗ А079.25 ,2007 року випуску
, було зареєстровано Житомирським
ОРЕВ .

21 квітня 2010 року , згідно
біржового договору купівлі-продажу
транспортного засобу , на товарній
біржі « Альянс» , ОСОБА_4 придбано вище
вказаний автобус.

28 квітня 2010 року транспортний
засіб зареєстровано у ВРЕВ №6 ДАЇ
м.Богодухів ГУМВС України у
Харківській області , про що свідчить
відповідне свідоцтво про реєстрацію
НОМЕР_2.

Всі витрати при реєстрації в
сумі 840,56 грн. були понесені ОСОБА_4, про
що свідчить відповідь начальника ВРЕВ
ГУМВС України в Харківській області
по обслуговуванню Богодухівського та
Краснокутського районів від 02.04.2013
року.

З лютого 2009 року ОСОБА_4 працює
водієм у ТОВ « Вікінг -Авто» , з 21 липня
2010 року відремонтований автобус
зданий в оренду ТОВ « Вікінг -Авто» , а з
11 серпня 2010 року автобус здійснює
рейсові перевезення.

Про те , що ОСОБА_4 здійснював
закупівлю запасних частин в сумі 61467,82
грн. свідчать рахунки -фактури від
20.04.2010 року, від 22.05.2010 року , від 2.06.2010
року,

Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_5 пояснив , що до нього
звертався ОСОБА_4 , як пайовик,
скористатися для відновлювання
автобусу гаражним боксом. Однак
автобус , ОСОБА_4 відразу не поставив ,
лише через деякий час він приїхав на
відремонтованому автобусі та почав
користуватися гаражним боксом. За чий
рахунок ремонтувався автобус йому не
відомо.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що
дійсно на прохання ОСОБА_2 допомагав
здійснювати на подвір»ї позивача
зварювальні роботи по відновлюванню
автобусу , коштів за роботу йому ніхто
не сплачував. Свідок заборгував ОСОБА_2
і тому зварювальні роботи здійснював
безоплатно. Також свідок вказав , що
ремонтні роботи автобусу здійснювали
як ОСОБА_2 так і ОСОБА_4 , щоб позивач та
відповідач домовлялися разом
здійснювати перевезення на вказаному
автобусі , він такої розмови не чув , та
що ОСОБА_2 ремонтував автобус за свої
кошти , які повинен був в подальшому
йому повернути відповідач ОСОБА_4 ,
свідку не відомо.

Як пояснив свідок ОСОБА_7 , що на
прохання ОСОБА_4 він возив на своєму
автомобілі позивача та відповідача в
м.Житомир оглянути та згодом придбати
автобус. Всі витрати на поїздку ,
харчування були понесені ОСОБА_4
Автобус в присутності свідка не
купувався , позивачем та відповідачем
велися спільні розмови щодо стану
автобусу та його ціни. Оглядали вони
згорілий автобус , а який був саме
придбано та ким , йому не відомо. Також
свідок пояснив, що ОСОБА_4 не прохав
ОСОБА_2 відновлювати автобус та не
обіцяв за це ніяких коштів.

Свідок ОСОБА_8 пояснив у
судовому засіданні , що є сусідом
ОСОБА_2 і що він бачив через паркан , що
згорілий автобус знаходився на
подвір»ї у ОСОБА_2 . Йому відомо, що
згорілий автобус належить ОСОБА_4 .
Ремонтні роботи проводилися як ОСОБА_4
так і ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_9 пояснив , що він
три роки тому працював водієм у ТОВ
«Вікінг авто» , разом з ним працювали і
ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , однак ОСОБА_2 згодом
звільнився з роботи за власною
ініціативою. Про те, що сторони
відновлювали автобус та за чий рахунок
, йому не відомо .

Свідок ОСОБА_10 пояснив , що він є
ФО-підприємцем та дійсно ОСОБА_4 у
нього здійснював закупівлю запасних
частин , про що були видані відповідні
рахунки-фактури .

Допитана у судовому засіданні
свідок ОСОБА_11 пояснила , що є дочкою
відповідача і коли батько ОСОБА_4
потрапив до лікарні , всі витрати
понесла мати , про те, щоб надав
матеріальну допомогу ОСОБА_2 їй не
відомо. Крім того, їй відомо , що
ремонтом автобусу займався саме
батько за власні кошти.

Допитані у судовому засіданні
свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14
повідомили , що їм відомо, що в 2005 році
відповідач втрачав свідомість, керуючи
транспортним засобом..

Суд вважає , що показаннями
свідків вимоги позивача не доведені ,
а рахунки -фактури виписані на ім»я
ОСОБА_2 не підтверджують того , що
позивач купував запасні частини для
ремонту автобусу та витрачав їх на
його ремонт .

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін.

Сторони зобов'язані визначити
коло фактів, на які вони можуть
посилатися як на підставу своїх вимог і
заперечень, і довести обставини, якими
вони обгрунтовують ці вимоги й
заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім
випадків, встановлених статею 61 цього
Кодексу.

За таких підстав суд вважає , що
позивач не надав суду доказів , які
обґрунтовують його вимоги щодо
повернення коштів як безпідставно
отриманих та відшкодування моральної
шкоди . Таким чином, суд приходить до
висновку, що немає правових підстав для
задоволення даного позову про
повернення безпідставно отриманих
коштів та відшкодування моральної
шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60,209, 212 - 215 ЦПК
України, суд ,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
безпідставно отриманих коштів та
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Накладений арешт на транспортний
засіб « Еталон БАЗ -А 079.25 « д.н.з. НОМЕР_3
зареєстрований за ОСОБА_4 , відповідно
до ухвали Краснокутського районного
суду Харківської області від 20.02.2013
року - скасувати після набрання
рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Краснокутський районний суд шляхом
подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги .

Суддя: Л. В. Вовк