ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1893/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р.
смт. Петриківка

Петриківський районний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Соловйова І.М., за
участю секретаря судового засідання
Столяренко Н.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу №187/1893/13-ц за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
Державна виконавча служба
Баглійського районного управління
юстиції м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області про
визнання права власності,-

Встановив:

20.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом (з урахуванням уточненого
позову а.с.25-27) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа Державна виконавча служба
Баглійського районного управління
юстиції м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області про
визнання права власності про визнання
добросовісним покупцем в угоді
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 210990
реєстраційний номер НОМЕР_1 та зняття
автомобіля з-під арешту, посилаючись на
те, що 16.06.2012 року він придбав
автомобіль ВАЗ 210990 реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належав ОСОБА_3 Позивач
зазначив, що між ним та ОСОБА_2,
довіреною особою ОСОБА_3, укладено
усний договір купівлі-продажу
автомобіля за 40 000 грн. У зв'язку з
відсутністю коштів на оформлення
автомобіля ОСОБА_2 склав на нього та
його цивільну дружину генеральну
довіреність на володіння транспортним
засобом строком на п'ять років. Вважає,
що постійне користування автомобілем,
проведення технічного огляду та
поточного ремонту, оформлення
страхового полісу є фактичним
прийняттям автомобіля в користування.
В даний час при спробі зняти з обліку
автомобіль йому стало відомо, що на
автомобіль накладено арешт. Позивач
вказує, що на підставі того, що на
автомобіль накладено арешт, він
опинився у такому становищі, коли не
може розпорядитися майном, за яке
заплатив великі гроші і яке, фактично
належить йому з 16.06.2012 року. В зв'язку з
даними обставинами позивач змушений
був звернутися до суду за захистом
своїх прав.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги визнав, однак
заперечував проти стягнення з нього
судових витрат.

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, про причини своєї неявки
не повідомила.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що в задоволенні позовних вимог
слід відмовити, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, відповідачу
ОСОБА_3 належить автомобіль марки ВАЗ
210990, 2006 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, синього кольору.

16.06.2012 року позивач передав ОСОБА_2 40 000
грн., натомість останній надав ключі
від автомобіля, страховий поліс,
техпаспорт. Цього ж дня ОСОБА_2, як
довірена особа ОСОБА_3 надав
довіреність ОСОБА_1 Зазначене ОСОБА_2 не
заперечується.

Відповідно до договору доручення,
укладеного між ними, ОСОБА_2, діючи по
довіреності від імені ОСОБА_3,
уповноважив позивача та ОСОБА_4,
розпоряджатися від його імені (продати,
користуватися та експлуатувати)
належний йому на підставі свідоцтва
про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2,
виданого 13.09.2011 року
Дніпродзержинським ВРЕР ДАІ УМВС
України в Дніпропетровській області,
вищевказаний автомобіль. Дана
довіреність була укладена строком на
п'ять років.

Згідно листа Державної виконавчої
служби Баглійського районного
управління юстиції м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 23.12.2013 року №02/07-14/14246 03.02.2012
року до відділу надійшов виконавчий
лист №2-3330 від 17.06.2011 року виданий
Шевченківським районним судом м. Києва
про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості
за кредитним договором. У зв'язку з чим
було відкрито виконавче провадження.

Суд зазначає, що підстави набуття права
власності на майно чітко визначені
цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження", особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції. Якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії. Договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Суду не були надані докази набуття
права власності на вказане майно в
порядку визначеному законом,
нотаріального посвідчення вказаного
договору, а також його державної
реєстрації, докази ухилення сторони
від його посвідчення та реєстрації, що
відповідно до ст. 220 ЦК України є
підставою нікчемності правочину.

Вказаний транспортний засіб на момент
розгляду справи зареєстрований за
відповідачем ОСОБА_3, що сторонами не
заперечувалося.

Таким чином судом встановлено, що
позивач на час винесення постанови про
накладення арешту не був власником
автомобіля, так як він не набув таке
право у встановленому законом порядку.
Разом з тим позивачем не зазначені
підстави визнання за ним права
власності на спірне мано, враховуючи
посилання щодо наявності вже такого
права у позивача, відповідно до
укладеного договору купівлі-продажу.

Спосіб захисту порушеного на думку
особи права, обирається стороною
самостійно.

Відповідно до п. п. 2, 7, 8 Порядку
державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі -
Правила) передбачено порядок набуття
права власності на транспортний засіб
з обов'язковою реєстрацією власником
придбаного транспортного засобу на
підставі документів, що підтверджують
право власності.

Власники транспортних засобів -
юридичні та фізичні особи або їх
представники зобов'язані
зареєструвати їх протягом 10 діб після
придбання або митного оформлення, чи
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Реєстрація транспортних засобів
здійснюється на підставі заяви
власника і документів, що посвідчують
його особу, правомірність придбання
транспортного засобу, відповідність
конструкції транспортного засобу
встановленим вимогам безпеки
дорожнього руху, а також вимогам, які є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Для реєстрації транспортних засобів,
що перебували в експлуатації і
зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім
названих документів, додається
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про
зняття транспортного засобу з обліку.

Суд зауважує, що видача генеральної
довіреності без укладення договору
купівлі-продажу не можна вважати
договором, що укладений відповідно до
закону та допускає перехід права
власності на автомобіль.

За наслідком відсутності правових
підстав визнання права власності не
підлягають задоволенню і інші позовні
вимоги, які є похідними від первісних
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 214-215, 226-228, ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа Державна виконавча служба
Баглійського районного управління
юстиції м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області про
визнання права власності - залишити без
задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст буде виготовлено та
підписано 07.03.2014 року.

Суддя(підпис) І. М. Соловйов

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО

Суддя
І.М. Соловйов