АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3112/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 59 Зайончковська І.
А. Доповідач в апеляційній інстанції
Міщенко С. В. УХВАЛА
11 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМіщенка С. В.суддівМагди Л.
Ф. , Трюхана Г. М. при
секретаріАнкудінові О.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Управління пенсійного фонду
України в м. Сміла та Смілянському
районі на рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 07 листопада 2014 року по
цивільній справі за позовом Управління
пенсійного фонду України в м. Сміла та
Смілянському районі до ОСОБА_6 про
повернення надміру виплачених сум
в с т а н о в и л а :
У серпні 2014 року начальник управління
пенсійного фонду України в м. Сміла та
Смілянському районі - С.В. Глізнецов
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6
про повернення надміру виплачених сум
Свою заяву обґрунтовував тим, що з 17
грудня 2003 року ОСОБА_6 за її заявою було
призначено пенсію за віком як
науковому працівнику.
У травні 2011 року відповідач звернулась
до управління з заявою про переведення
із пенсії за віком як науковому
працівнику на звичайну пенсію за віком.
Під час перевірки доданих до заяви
документів, управлінням було з'ясовано,
що з 05 січня 2004 року по 30 листопада 2008
року відповідач працювала в
Черкаському обласному державному
проектно-технологічному центрі
охорони родючості ґрунтів і якості
продукції «Облдержродючість».
Оскільки ОСОБА_6 не повідомила
управління про своє офіційне
працевлаштування, у неї утворилась
переплата пенсії в сумі 26 263 грн. 65 коп.
за період з січня 2004 року по липень 2011
При врегулюванні мирним шляхом даної
ситуації, позивачем була отримана
заява від ОСОБА_6 датована 22 липня 2011
року про її згоду на утримання суми
переплаченої пенсії по 5% щомісяця до
повного її погашення.
Однак, згідно заяви від 29 липня 2011 року
та розпорядження управління від 02
серпня 2011 року це утримання було
припинено в зв'язку з відмовою
Залишок переплаченої пенсії по
особовому рахунку ОСОБА_6 складає 26 185
Дану суму позивач намагався стягнути з
відповідача , звернувшись до неї з
адміністративним позовом , проте
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2014
року провадження у справі було закрито
та роз'яснено, що даний позов повинен
розглядатись в порядку цивільного
судочинства.
У своїй заяві начальник управління
пенсійного фонду України в м. Сміла та
Смілянському районі - С.В. Глізнецов
просив суд стягнути з ОСОБА_6 суму
безпідставно виплаченої пенсії в
розмірі 26 185 грн. 12 коп. на користь
Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 07
листопада 2014 року позов управління ПФУ
в м. Сміла та Смілянському районі
залишено без задоволення.

Витрати по справі у вигляді судового
збору в сумі 261 грн. 85 коп. віднесено на
рахунок держави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, перший заступник начальника
управління пенсійного фонду України в
м. Сміла та Смілянському районі - А.Г.
Чорний подав апеляційну скаргу, в якій
посилався на те, що судом першої
інстанції ухвалено незаконне та
необґрунтоване рішення. Зокрема
вказав, що відповідно до ст. 102 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
пенсіонери зобов'язані повідомляти
органу, що призначає пенсії, про
обставини, які спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати. У разі невиконання цього
обов'язку і одержання у зв'язку з цим
зайвих сум пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду . Тобто позовна
давність, яка була підставою залишення
районним судом позову без задоволення,
у справах про завдання шкоди, яка була
спричинена переплатою пенсії з вини
пенсіонера, не має бути застосована в
даному випадку. Оскільки нормами
вказаного закону передбачено обов'язок
повного відшкодування шкоди.

Апелянт, посилаючись на причинний
зв'язок між діями ОСОБА_6 та наявністю
шкоди, завданої управлінню, просив суд
скасувати рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 07 листопада 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити в повному обсязі позовні
вимоги управління ПФУ в м. Сміла та
Смілянському районі.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність, обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу належить відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Розглянувши справу № 6-151 цс 13 ,
Верховний Суд України з приводу даних
правовідносин у постанові від 22 cічня
2014 року вказав, що відповідно до
статті 1215 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) не підлягає
поверненню безпідставно набуті
заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуті особою кошти, що
належать до виплат встановлених
абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК
України, за відсутності рахункової
помилки з боку особи, яка добровільно
провела їх виплату, та факту
недобросовісності набувача, не
підлягають поверненню.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 по досягненню нею пенсійного
віку звернулася до Пенсійного фонду
України ( відділення ПФУ у
Смілянському р-ні) з заявою про
призначення пенсії, при цьому їй була
призначена наукова пенсія на яку вона
мала право .Що визнає позивач по справі.

Після оформлення пенсії , 05 січня 2004
року відповідач працевлаштувалася до
Черкаського обласного державного
проектно-технологічного центру
охорони родючості ґрунтів і якості
продукції «Облдержродючість» на
посаду, яка не дає право на отримання
наукової пенсії . Що не позбавляло її
право отримувати даний вид пенсії як
працюючому пенсіонеру . Чого також не
заперечує сторона позивача.

У вказаній установі ОСОБА_6
пропрацювала до 30 листопада 2008 року , та
, як офіційно працююча особа ,
здійснювала сплату всіх належних
платежі до бюджету з її заробітної
плати , в тому числі й внески до
пенсійного фонду України.

У свою чергу , Пенсійний фонд України в
особі Управління ПФУ в Смілянському
районі, здійснював контроль за станом
сплати пенсійних внесків на заробіток
ОСОБА_6 .Про що свідчать надіслані на
адресу відповідача довідки за формою
СК-1.2 , які остання надала в судове
засідання .

Наявність яких підтверджує той факт, що
ОСОБА_6 не приховувала факт
працевлаштування , а Управління ПФУ в
Смілянському районі, де відповідач
перебувала на обліку, було обізнане з
тим, що даний пенсіонер є працюючим з
часу її працевлаштування після виходу
на пенсію. І будь-яких претензій з
приводу приховування даних про
працевлаштування чи невірної
інформації про себе до ОСОБА_6 , ні
управління пенсійного фонду України в
м. Сміла та Смілянському районі , ні
управління пенсійного фонду України в
Смілянському районі ( до його злиття з
управлінням ПФ в м.Сміла) - не висувало.

При цьому посилання представника
управління пенсійного фонду України в
м. Сміла та Смілянському районі на ту
обставину, що управління пенсійного
фонду України в м. Сміла та
Смілянському районі не знало про це ,
оскільки ці дані отримувало Управління
ПФУ в Смілянському районі - суперечать
нормі п.1.1 « Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах»
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 21 травня 2002 р. за N 442/6730,
де зазначено, що Управління
Пенсійного фонду України (далі - Фонд) у
районах, містах і районах у містах (далі
- Управління) є органами Фонду,
підпорядкованими відповідно головним
управлінням Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - регіональні
управління), що разом з цими
управліннями утворюють систему
територіальних органів Фонду.

Тому , за таких обставин , твердження
управління пенсійного фонду України в
м. Сміла та Смілянському районі про
недобросовісність дій з боку ОСОБА_6 ,
пов'язаних з приховуванням інформації
від Пенсійного фонду України про те, що
вона є працевлаштованим пенсіонером , -
є безпідставними . А отже, в силу вимог
ч.1 ст.1215 ЦК України, безпідставною є й
вимога про стягнення з відповідача
зазначеної в позові суми.

Крім того управління пенсійного фонду
України в м. Сміла та Смілянському
районі в ході розгляду справи судом
першої інстанції не надало належних
розрахунків суми зайво сплаченої
пенсії в розмірі 26 185 грн. 12 коп. .
Враховуючи, що при доведенні позовних
вимог представник позивача посилався
на ту обставину, що відповідач ніби-то
отримав зайві кошти за рахунок
неправильно проведеної індексації
пенсійних виплат як працюючій
пенсіонерці, але не підтвердив
доказами як ця сума утворилася та в
чому полягає вина відповідача , яка
факт працевлаштування не приховувала.
Хоча ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачає,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, що беруть участь
у справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.

Про що вказав суд першої інстанції в
мотивувальній частині рішення ,
відмовляючи в задоволенні позову
управління пенсійного фонду України в
м. Сміла та Смілянському районі. І цих
висновків суду не заперечував
представник управління пенсійного
фонду України в м. Сміла та
Смілянському районі в поданій
апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Тому , оскільки вказаних вище висновків
суду першої інстанції не оспорив
представник управління пенсійного
фонду України в м. Сміла та
Смілянському районі у поданій
апеляційній скарзі, фактично
погодившись з висновками суду першої
інстанції, що ОСОБА_6 недобросовісних
дій, які могли призвести до переплати
їй пенсії - не вчиняла , а позивач не
надав доказів протилежного, то й
підстав для перегляду рішення у зв'язку
з порушенням норм матеріального права ,
що регулює порядок і розміри виплати
пенсій з боку відповідача, відповідно
до ч.1 ст.303 ЦПК України, колегія суддів
не вбачає.

Звертаючись зі скаргою , представник
управління пенсійного фонду України в
м. Сміла та Смілянському районі
послався як на підставу скасування
судового рішення лише на ту обставину ,
що суд невірно зазначив у
мотивувальній частині рішення про
пропуск позивачем строків позовної
давності по зверненню до суду за
захистом. Але ці твердження є
помилковими та суперечать обставинам
справи.

Відповідно до ст. 257, ЦК України, строк
позовної давності - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальний строк
позовної давності встановлюється
тривалістю в три роки. Перебіг строку
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Суд встановив, що відповідач працювала
до 2008 року , про її працевлаштування
було відомо органам Пенсійного фонду
України , суму боргу за пенсійними
виплатами позивач самостійно
нарахував ОСОБА_6 18 травня 2011 року,
розпорядження про припинення
відрахувань з пенсії переплаченої суми
26 185 грн. 12 коп. позивач видав 02.08.2011
року, а в суд з позовною заявою
управління пенсійного фонду України в
м. Сміла та Смілянському районі
звернулося 12.08.2014 року. Тобто після
спливу трирічного строку навіть з дати
винесення розпорядження про
припинення відрахувань. При цьому
позивач не просив суд про поновлення
пропущеного строку позовної давності
в порядку , що передбачений ч.5 ст.267 ЦК
України . Тому правильними є висновки
суду, що управління пенсійного фонду
України в м. Сміла та Смілянському
районі звернулося з даним позовом з
пропуском строків позовної давності.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

За таких обставин , враховуючи , що суд
першої інстанції ухвалив правильне по
суті рішення, повно і всебічно
дослідивши обставини справи та надані
сторонами докази, давши їм належну
оцінку, правильно застосувавши норми
матеріального права до даних
правовідносин , з чим погодилось
управління пенсійного фонду України в
м. Сміла та Смілянському районі , не
оскарживши висновків суду щодо не
доведеності вимог позовної заяви , а
доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на формальних міркуваннях та не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, - то дану апеляційну
скаргу належить відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в м. Сміла та
Смілянському районі на рішення
Смілянського міськрайонного суду
Черкаської області від 07 листопада 2014
року - відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 07
листопада 2014 року по цивільній справі
за позовом Управління пенсійного фонду
України в м. Сміла та Смілянському
районі до ОСОБА_6 про повернення
надміру виплачених сум пенсії -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :