Справа № 755/2751/14-ц
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"15" грудня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву представника
ОСОБА_1 про постановлення додаткового
рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції в місті
Києві про визнання недійсними та
скасування постанов та зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и в :

20 серпня 2014 року Дніпровським районним
судом міста Києва вказана справа була
розглянута та було ухвалено рішення,
відповідно до якого позовні вимоги
задоволено частково. Дане рішення не
оскаржувалося, набуло законної сили.

До суду звернувся представник позивача
з заявою щодо ухвалення додаткового
рішення, оскільки, при постановленні
рішення не було вирішено питання щодо
судових витрат відповідно до вимог ст.
88 ЦПК України. Просив стягнути 1 500,00 грн.
- витрати на правову допомогу, 1 864,00 грн.
- витрати на переїзд, 3 967,20 грн. - добові, 2
192,40 грн. - компенсацію за втрачений
заробіток, 730,80 грн. - компенсацію за
відрив від звичайних занять, а всього 10
254,90 грн.

Перевіривши матеріали справи, та
документи додані до заяви про
винесення додатково рішення суд дійшов
наступного.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої постановлено рішення,
суд присуджує з другої сторони всі
судові витрати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом. До
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать: витрати на правову
допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України
встановлено, що витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги.

Відповідно до статті 85 ЦПК України
витрати, пов'язані з переїздом до
іншого населеного пункту сторін та їх
представників, а також найманням житла,
несуть сторони. Стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення, та її
представникові сплачуються іншою
стороною добові (у разі переїзду до
іншого населеного пункту), а також
компенсація за втрачений заробіток чи
відрив від звичайних занять.
Компенсація за втрачений заробіток
обчислюється пропорційно від розміру
середньомісячного заробітку, а
компенсація за відрив від звичайних
занять - пропорційно від розміру
мінімальної заробітної плати.
Граничний розмір компенсації витрат
сторін та їх представників, що
пов'язані з явкою до суду,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Витрати на правову допомогу в розмірі 1
500,00 грн. стягненню не підлягають,
оскільки стороною позивача не надано
доказів здійснення даної плати
(квитанція до прибуткового касового
ордеру, платіжне доручення з відміткою
банку або інший банківський документ,
касові чеки тощо). Крім того, не надано
документів, які підтверджують, що
особа, яка діяла в інтересах позивача є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.
Згідно з нормами ЦПК України, надання
правової допомоги є самостійною
процесуальною діяльністю, яка
здійснюється особою, яка є фахівцем у
галузі права і за законом має право на
надання правової допомоги. Згідно зі
ст. 12 ЦПК України, правова допомога
надається адвокатом або іншими
фахівцями у галузі права в порядку,
встановленому законом, але діють вони
від свого імені, їх дії не створюють
обов'язків для особи, якій вони надають
правову допомогу. На те, що особа, яка
надає правову допомогу, не є
представником осіб, що беруть участь у
справі, вказує формулювання ст. 47 ЦПК
України. Представники й особи, які
надають правову допомогу - це різні
суб'єкти цивільного процесу.

Частиною 1 ст. 85 ЦПК України
встановлено, що витрати, пов'язані з
переїздом до іншого населеного пункту
сторін та їх представників, несуть
сторони. Сума коштів в розмірі 1 864,00 грн.
не підлягає стягненню, оскільки
витрати, які пов'язані із прибуттям до
суду, а саме переїздом до іншого
населеного пункту несуть самі сторони.

Під добовими розуміються витрати на
харчування, міський проїзд та інші
витрати, пов'язані і перебуванням в
іншому населеному пункті. Відповідно
до Інструкції про службові відрядження
добові виплачуються за кожний день
(включаючи день від'їзду та приїзду)
перебування працівника у відрядженні в
межах України, враховуючи вихідні,
святкові й неробочі дні та час
перебування в дорозі (разом з
вимушеними зупинками). Оскільки, добові
виплачуються особам, які перебувають у
відрядженні, в стягненні коштів в сумі 3
967,20 грн. належить відмовити.

Не підлягає стягненню і компенсація
про втрачений заробіток в сумі 2 192,40
грн. Право на одержання компенсації за
втрачений заробіток мають самозайняті
особи та підприємці, які забезпечують
себе роботою, а отже, і заробітком
самостійно. Заробіток може бути
втрачено, якщо він був. Компенсація за
втрачений заробіток обчислюється
пропорційно від розміру середнього
місячного заробітку. Тому для
компенсації втраченого заробітку слід
надати докази, які підтверджують
середньомісячний заробіток. В даному
випадку сторона позивача вказаних
доказів не надала.

Стаття 85 ЦПК України передбачає
компенсацію за втрачений заробіток чи
відрив від звичайних занять. Дана норма
закону передбачає два різні інститути,
які виникають з різних підстав.

Компенсація за відрив від звичайних
занять можлива, якщо сторона не працює
та не має самостійного доходу. Доказів
на підтвердження представником не
надано. У зв'язку з чим, вимога про
стягнення компенсації за відрив від
звичайних занять в сумі 730,80 грн. не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 1 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо стосовно якої-небудь
позовної вимоги, з приводу якої сторони
подавали докази і давали пояснення, не
ухвалено рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
заяви представника позивача про
стягнення судових витрат.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 12, 47, 79, 84, 85, 88, 220, 223, 294 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

В частині стягненні судових витрат в
розмірі 10 254,90 грн. з Головного
управління юстиції в місті Києві на
користь ОСОБА_1 - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене
до Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
рішення.

Додаткове рішення набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: