АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц-7961889
Головуючий у 1 інстанції - Супрун Г.Б.
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 2 грудня 2009 року

в справі за позовом АКБ «Правекс-Банк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Компанія
«Укренерговосток-1» про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А
:

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 2 грудня 2009 року задоволено
зазначений позов та стягнуто на
користь АКБ «Правекс-Банк» з
відповідачів солідарно заборгованість
за кредитним договором в сумі 22 089 136
грн.

Зазначене рішення суду переглядалося в
апеляційному порядку за апеляційними
скаргами представників ОСОБА_2 та ТОВ «
Компанія «Укренерговосток-1» і
рішенням колегії суддів з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва від 27 жовтня 2010 року рішення суду
в частині стягнення кредитної
заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
залишено без змін,а рішення в частині
стягнення кредитної заборгованості з
ТОВ «Компанія «Укренерговосток-1»
скасовано і провадження у справі
закрито, у зв,язку з тим, що зазначені
вимоги не підлягають розгляду в
порядку цивільного судочинства.

15 жовтня 2013 року апеляційну
скаргу на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 2 грудня 2009
року подав чоловік відповідачки ОСОБА_2
- ОСОБА_1, в якій посилається на те,
рішенням суду зачіпаються
безпосередньо його законні права та
інтереси щодо спільного з ОСОБА_2
майна,а саме квартири АДРЕСА_1 на
придбання якої нею і було отримано
кредит в АКБ «Правекс-Банк», проте його
не було залучено до участі в справі.
Окрім цього, задовольняючи позовні
вимоги банку суд не звернув увагу,що
положення договору кредиту про зміну
процентної ставки в односторонньому
порядку є нікчемними, а тому обчислений
банком розмір заборгованості є
невірним,але ці обставини судом не
перевірено та взагалі не встановлено
який розмір відсоткової ставки були
застосовано позивачем при обрахуванні
заборгованості. Окрім цього, вважає
апелянт, вимоги банком заявлено
передчасно,оскільки строк повернення
ОСОБА_2 кредиту за договором
передбачено до 28 липня 2013 року і банк
вже захистив своє право та звернувся до
приватного нотаріуса з вимогою про
вчинення нотаріального напису на
договорі іпотеки і 29 травня 2009 року
такий напис було вчинено, з урахуванням
чого, вважає, що рішення суду,яке
оскаржується може призвести до
подвійного стягнення заборгованості. З
зазначених підстав ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову АКБ «Правекс-Банк» в
задоволені позову .

В судове засідання суду апеляційної
інстанції апелянт, сторони та інші
особи,які беруть участь у справі не
з,явилися. Про місце та час розгляду
справи, відповідно до ст.ст.74.76 ЦПК
України, повідомлені належно, причини
неявки в судове засідання не
повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін,або інших осіб,які беруть участь
у справі,належним чином повідомлених
про час та місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи в
апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши апеляційну скаргу, в
межах її доводів, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України та в строки
встановлені для йоговиконання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

За змістом статті 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані
позикодавцеві у строк та в порядку, що
встановлені договором. За ч. З цієї ж
статті позика вважається повернутою в
момент передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання,або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов,язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов,язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом,28 липня 2008 року між
АКТ «Правекс -Банк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 1311-00208Р, за умовами
якого банк надав її кредитні кошти в
сумі 17 802 000 грн. строком до 28 липня 2013
року та зі сплатою відсотків за весь
час користування кредитом в розмірі
20.99% річних.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов,язань за кредитним договором 29
липня 2008 року між банком, ОСОБА_3та ТОВ
«Укренерговосток-1» укладені договори
поруки № 1311-00208Р-1 та № 8Р-2.

Відповідно до п. 6.1.3. кредитного
договору ОСОБА_2 зобов'язалася
своєчасно повернути кредит та
сплачувати відсотки за користування
кредитом. Договором передбачено, що
відсотки за користування кредитом
підлягають сплаті щомісячно (за час
фактичного користування грошовими
коштами протягом календарного місяця)
у строк до 10-го числа місяця включно,
наступного за місяцем нарахування
відсотків.

Згідно з п. 2.1. договорів поруки
поручителі зобов'язуються у випадку
невиконання або неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором виконати за ОСОБА_2її
зобов'язання на умовах, в порядку та
строки, встановлені кредитним
договором та всіма змінами та
доповненнями до нього.

Задовольняючи позовні вимоги АКБ
«Правекс-Банк» та стягуючи з
відповідачів солідарно кредитну
заборгованість, суд першої інстанції,
виходив з їх доведеності та того, що з
серпня 2008 року ОСОБА_2 зобов'язання за
кредитним договором порушує і станом
на 22.05.2009 року заборгованість за
договором з врахуванням відсотків і
користування кредитом та пені склала 22
089 136, 76 коп.

Такі висновки суду зроблено щодо всіх
заявлених позивачем вимог та на
підставі поданих сторонами доказів,
яким дана правильна оцінка. У рішенні
наведені мотиви, з яких суд надає
перевагу одним доказам над іншими і
його висновки в цій частині є
обґрунтованими.

Судом повно та всебічного з'ясовані
обставини справи, перевірені доводи і
заперечення сторін та застосовані
правові норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що рішення
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законним та
обгрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

Стосовно доводів апеляційної
скарги ОСОБА_1 про порушення під час
розгляду справ його прав та інтересів
щодо спільного з ОСОБА_2 майна подружжя
то ці доводи на правильність висновків
суду не впливають та спростовуються
наступним.

Згідно роз,ясень, викладених в
п.25 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства про вирішення
справ, що виникають з кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №5
(яка є чинною на час подачі ОСОБА_1
апеляційної скарги), при оскарженні,
зокрема, кредитного договору одним з
подружжя суди мають виходити з того, що
положення ст.65 СК України щодо порядку
розпорядження майном, що є об,єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, регулюють відносини,які
стосуються розпорядження майном що є у
спільній сумісній власності подружжя і
не стосуються прав одного з подружжя на
отримання кредиту, оскільки кредитний
договір є правочином щодо отримання у
власність грошових коштів.

Згідно положень зазначеної
Постанови передбачено також, що
наявність виконавчого напису
нотаріуса, вчиненого за невиконання
кредитного договору за відсутності
реального виконання боржником свого
зобов,язання, не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін і не звільняє боржника від
відповідальності за виконання ним
грошового зобов,язання та не позбавляє
кредитора права на отримання відсотків
за користування кредитом і пені
передбаченої договором за несвоєчасну
сплату кредиту, з урахуванням чого
доводи апеляційної скарги про подвійне
стягнення з ОСОБА_2 кредитної
заборгованості є такими, що не
заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги
про порушення судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права під час ухвалення рішення суду 2
грудня 2009 року колегія суддів не
приймає, оскільки,які вбачається це
рішення було вже предметом перегляду в
апеляційному порядку та згідно рішення
Апеляційного суду м.Києва від 27 жовтня
2010 року, в частині стягнення з ОСОБА_2
кредитної заборгованості за договором
кредиту від 28 липня 2008 року залишено в
силі і на даний час є чинним.

Відповідно до ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 2 грудня 2009 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді