Справа № 1326/6518/12
Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/563/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник
Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Данилик І.І.,

з участю ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
представника Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
- Винницького В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на заочне рішення Франківського
районного суду м. Львова від 04 березня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_7, треті особи -
Франківська районна адміністрація
Львівської міської ради та Львівське
комунальне підприємство
«Магістральне» про зобов'язання
відповідачів привести у попередній
стан самовільно переобладнану
квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану
та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
вищезазначеним з позовом та, уточнивши
його, просила зобов'язати ОСОБА_4
привести у попередній стан самовільно
переобладнану квартиру АДРЕСА_1 до
попереднього стану та стягнути з
відповідача на її користь моральну
шкоду в розмірі 5 000 гривень.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що відповідач,
будучи власником та проживаючи
поверхом нижче у квартирі АДРЕСА_1, без
будь-яких дозволів здійснив
перепланування своєї квартири, в
результаті чого, на її думку,
порушилась цілісність конструкцій,
опірність існуючих стін, що становить
загрозу її квартирі, а також, що
становить небезпеку для її життя та для
мешканців будинку, оскільки
відповідачі самовільно втрутились в
газову та водовідвідну систему
будинку, у зв'язку з чим 15.03.2010 року
Франківською районною
адміністрацією Львівської міської
ради прийнято рішення №98 «Про
приведення до попереднього стану
самовільно перепланованої квартири на
АДРЕСА_1, оскільки перепланування
виконане з порушенням вимог ДБН 2005
«Житлові будинки», та зобов'язано
ОСОБА_4 у місячний термін за власні
кошти привести у попередній стан
самовільно переплановану квартиру.
Добровільно привести самовільно
переплановану квартиру відповідач
відмовився, на звернення ЛКП
«Магістральне» не реагує, в зв'язку з
чим вона змушена звернутися до суду за
захистом своїх прав. Крім цього, ОСОБА_2
вважає, що протиправними діями
відповідача їй спричинено значну
моральну шкоду, оскільки постійно
думаючи про обвал свого помешкання,
вона втратила душевний спокій, її
турбує недосипання, нервові зриви,
головні болі, у зв'язку з чим, вона
втратила працездатність.

Заочним рішенням Франківського
районного суду м. Львова від 04 березня
2013 року вищезазначений позов
задоволено частково.

Суд зобов'язав відповідача ОСОБА_4
привести у попередній стан, який
існував до березня 2004 року, самовільно
переобладнану квартиру АДРЕСА_1.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 500 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
судові витрати в розмірі 99 грн. 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог суд
першої інстанції відмовив.

Ухвалою Франківського районного суду
м. Львова від 17 жовтня 2013 року залишено
без задоволення заяву ОСОБА_4 про
перегляд вище зазначеного заочного
рішення суду.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4 в
загальному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що відповідно до
технічних висновків експерта всі
обстежені несучі конструкції
знаходяться у задовільному стані і їх
несуча здатність на діючі навантаження
повністю забезпечена, посилення стіни
виконувати не потрібно, жорсткість
посиленої стіни забезпечена.

Апелянт стверджує, що після
перепланування в його квартирі
сантехнічне обладнання (унітаз,
умивальник, ванна, кухонна плита)
можуть бути підключені до загально
будинкових мереж, місця їх
розташування не суперечить діючим
нормативним документам.

Апелянт просить заочне рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволення
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
тощо. Оцінка зібраних по справі доказів
має здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
урахуванням положень ст.57-66 ЦПК
України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених ст.61 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до вимог частини другої
ст.303 ЦПК України, апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи та
вирішити спір у межах заявлених
позовних вимог та зібраних у справі
доказів.

Указаних вимог суд першої інстанції не
дотримав.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_2,
власником якої є позивачка,
розташована на четвертому поверсі
дев'ятиповерхового будинку, а квартира
НОМЕР_1 означеного будинку, власником
якої є відповідач, розташована на
третьому поверсі і складається із двох
жилих кімнат, площею 29,2 кв.м., кухні та
комунальних вигод, загальна площа
квартири 47,4 кв.м.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідач у належній йому на праві
власності квартирі НОМЕР_1 провів
реконструкцію квартири, в результаті
якої замість роздільного санвузла
влаштовано суміщений, площею 3,3 кв.м. За
результатами розгляду скарг позивачки,
ЛКП «Магістральне» як
балансоутримувач та Франківська
районна адміністрація Львівської
міської ради за проведення
реконструкції квартири без дозволу
власника будинку неодноразово
попереджали відповідача про
необхідність приведення квартири у
попередній стан, однак, питання щодо
виконання таких приписів у примусовому
порядку не ставилось (а.с.24-26,81) і, як
вбачається із матеріалів справи,
заявлений Франківською
райадміністрацією Львівської міської
ради позов до ОСОБА_8 про зобов'язання
до приведення квартири у попередній
стан ухвалою Франківського районного
суду м.Львова від 29.11.2012 року залишений
без розгляду.

Відповідно до ст.152 ЖК України,
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, проводяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради.

Згідно з ч.2 ст.383 ЦК України, власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Задовольняючи позовні вимоги про
зобов'язання відповідача привести
самовільно переобладнану квартиру
АДРЕСА_1 у попередній стан, суд виходив
з того, що проведена відповідачем
реконструкція належної йому квартири
не відповідає будівельно-технічним
нормам, є самочинною, відтак,
відповідно до положень ч.7 ст.376 ЦК
України її необхідно привести до
попереднього стану.

Проте, з висновком суду не можна
погодитись, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
вимогах закону.

Відповідно до положень ст.15 ЦПК
України, у порядку цивільного
судочинства підлягають захисту
порушені, невизнані або оспорювані
права, свободи чи інтереси, що
виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових
відносин.

Відповідно до ст.10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Із висновку експертного
будівельно-технічного дослідження від
11.04.2012 року, проведеного ПП
«Юридично-експертна компанія «Юрекс»
за заявою позивачки вбачається, що
предметом експертного дослідження
було встановлення причин залиття
квартири АДРЕСА_1, належної
відповідачу, відповідно до актів від
05.02.2009 року та від 16.02.2009 року, складених
ЛКП «Магістральне» , та відповідності
її планування поповерховому плану.
Проте, питання щодо впливу проведеної
реконструкції в квартирі НОМЕР_1 на
стан квартири НОМЕР_2, належної
позивачці, яка розташована поверхом
вище, чи будинку вцілому, не було
предметом дослідження, а відтак,
висновок про невідповідність
проведеної реконструкції в квартирі
відповідача державним будівельним
нормам не може бути підтвердженням
порушення прав та інтересів
позивачки.

Як вбачається із технічного висновку
ПП ОСОБА_9 за результатами обстеження
квартири АДРЕСА_1 (а.с.147-150), проведеною в
квартирі реконструкцією демонтовано
каркасні перегородки не несучі, несучі
конструкції не порушені і додаткових
конструктивних заходів виконувати не
потрібно, жорсткість посиленої стіни
забезпечена. Відповідно до листа ДП
«Містопроект» від 16.10.2012 року за №
1055/11-1, сантехнічне обладнання після
перепланування квартири НОМЕР_1 може
бути підключеним до загально
будинкових мереж, місця їх
розташування не суперечать діючим
державним будівельним нормам (а.с.205).
Жодних доказів на спростування
зазначених висновків позивачем не
представлено, як і не представлено
доказів на підтвердження порушення
внаслідок проведеної реконструкції в
квартирі АДРЕСА_1 прав та інтересів
позивачки як власника квартири НОМЕР_2
зазначеного будинку.

З огляду на встановлені вище обставини,
колегія суддів доходить висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову, а відтак, рішення
суду, як ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
в силу ст.309 ЦПК України належить
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч. 2
ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Франківського
районного суду м. Львова від 04 березня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в позові ОСОБА_2
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.