АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Царенко Світлани
Миколаївни про зміну способу і порядку
виконання рішення суду, за
апеляційною скаргою представника
стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу
Солом'янського районного суду м.Києва
від 05 грудня 2013 року,

встановила:

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м.Києва від 28 лютого
2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
суму боргу за договором позики у
розмірі 788118,62 грн., судові витрати в
сумі 2833 грн., а всього на загальну суму
790 951,62 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
25 вересня 2012 року заочне рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 28 лютого 2012 р. залишено без змін.

У листопаді 2013 р. державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби
Солом'янськогорайонного управління
юстиції у м. Києві Цапенко  С.М.
звернулась до суду з заявою, в якій
просила змінити спосіб і порядок
виконання рішення суду, звернути
стягнення на майно боржника шляхом
реалізації ј частини квартири
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на праві
власності.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 05.12.2013 р. у задоволенні
вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить
скасувати вказану ухвалу суду та
постановити нову по суті заявлених
вимог.

Посилається на ті підстави, що
оскаржувана ухвала є
необґрунтованою, незаконною та такою,
що не відповідає практиці
Європейського Суду за прав людини,
відповідно до якої право на
виконання судового рішення є
складовою права на доступ до суду.
Судом першої інстанції неповно
досліджено докази та з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, порушено норми матеріального
та процесуального права.

Зазначив, що при вирішенні питання
про зміну способу виконання суд не
з'ясував обставини, що свідчать про
неможливість виконання рішення.
Звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.
Звернення стягнення на майно
боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника.
Черговість стягнення на кошти та
інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.
Реалізація арештованого майна
здійснюється державним виконавцем
шляхом продажу згідно з вимогою
закону.

В судовому засіданні представник
стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав заяву
про відмову від апеляційної скарги.

Розглянувши подану заяву, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч. 4 ст. 300 ЦПК України
особа, яка подала апеляційну скаргу,
має право протягом усього часу
розгляду справи відмовитися від неї
повністю або частково.

Враховуючи те, що право відмови від
апеляційної скарги передбачено
процесуальним законодавством, колегія
суддів вважає можливим заяву
задовольнити та закрити апеляційне
провадження у справі.

Керуючись ч. 4 ст. 300 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Заяву представника стягувача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_3 від
апеляційної скарги на ухвалу
Солом'янського районного суду м.Києва
від 05 грудня 2013 року.

Апеляційне провадження у справі
закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/820/2014

Головуючий у суді першої
інстанції: Букіна  О.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М