ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді Цимбал І.К.,

при секретарі Єфремову В.В.

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Києві подання відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, про зміну способу та
порядку виконання рішення суду, за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління пенсійного фонду
України у м. Києві, про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 29.07.2013 року у справі
№ 753/7758/13-а за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
пенсійного фонду України у м. Києві, про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, позов
задоволено частково.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2014 року,
постанова Дарницького районного суду
м. Києва залишена без змін.

06.08.2014 року було видано
виконавчий лист.

15.08.2014 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ м. Києва Бочковським
Т.О. ухвалено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

01.12.2014 року до суду звернувся відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві із заявою про зміну способу і
порядку виконання судового рішення у
справі № 753/7758/13-а, посилаючись на те, що
рішення суду у даній справі не виконане
по теперішній час; згідно проведеного
відповідачем перерахунку сума
заборгованості на користь позивача
ОСОБА_2 становить 22079,84 грн., але
зазначена сума позивачеві не
виплачується, тому ставиться питання
щодо зміни способу і порядку виконання
рішення суду у даній справі шляхом
стягнення з Головного управління
пенсійного фонду України у м. Києві на
користь ОСОБА_2 суми заборгованості.

В судове засідання представник
заявника не з'явився, надав до суду
заяву, де просив розглядати заяву у
його відсутність /а.с. 51/.

В судове засідання представник ГУПФУ у
м. Києві заперечувала проти
задоволення подання та надала письмові
заперечення.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
завяи повідомлені належним чином,
проте їх неявка не перешкоджає
розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що заява
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
порядку виконання рішення суду у
справі № 753/7758/13-а Головним
управлінням пенсійного фонду України у
м. Києві було проведено перерахунок
пенсії за період з 16.11.2012 по 31.08.2014 року у
розмірі 22079,84 грн., проте здійснити
виплату останній немає можливості за
відсутності бюджетних призначень на
вказані цілі /а.с. 57/.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 23
Бюджетного кодексу України, будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
встановленого законом про Державний
бюджет України у порядку, визначеному
цим кодексом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 87
Бюджетного кодексу України до
видатків, що здійснюються з державного
бюджету України належать видатки на
соціальний захист та соціальне
забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Бюджетного
кодексу України, розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та здійснюють платежі
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисом.

Враховуючи наведене, встановлено,
що боржником рішення суду самостійно
не виконується з незалежних від нього
причин, в зв'язку із чим відсутні
правові підстави для застосування до
боржника штрафних санкцій,
передбачених ст. 89 Закону України "Про
виконавче провадження".

Згідно ст.3 Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
від 05.06.2012 року, який набрав чинності з
01.01.2013 року, виконання рішення суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", передбачено, що у разі
якщо рішення суду не виконано протягом
двох місяців з дня винесення постанови
про відкриття виконавчого провадження,
крім випадків, коли стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій, державний виконавець зобов'язаний
звернутися до суду із заявою про зміну
способу і порядку виконання рішення.

Таким чином, зазначені зміни у
правовому регулюванні порядку
виконання судових рішень, боржником за
якими є державний орган, яким не
передбачено виконання рішень
зобов"язального характеру, є підставою
для зміни та встановлення способу і
порядку виконання судового рішення. Ці
заходи повинні забезпечити виконання
судового рішення і не поширюються на
відносини, які виникли після його
ухвалення.

Згідно ч.1 ст.255 КАС України Постанова
або Ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов"язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження", за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою чи за заявою сторін, а
також самі сторони мають право
звернутись до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Згідно з частиною четвертою статті 105
КАС адміністративний позов може
містити як вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії, так і стягнення з
відповідача - суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування
шкоди, завданої його незаконним
рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої,
другої статті 162 КАС у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: 1) визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; 2) зобов'язання
відповідача вчинити певні дії; 3)
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій; 4) стягнення з
відповідача коштів; 5) тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 6)
примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 7) примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства за межі України; 8)
визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень. Суд може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та
стаття 14 КАС встановлюють, що судові
рішення, зокрема постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Статтею 263 КАС передбачено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення у
разі неможливості його виконання у
встановленими раніше порядку і
способом. Змінюючи спосіб і порядок
виконання судового рішення, суд не може
змінювати останнє по суті.

Встановлені судами обставини не дають
підстав для висновку про неможливість
виконання судового рішення, що
відповідно до статті 263 КАС було б
підставою для зміни способу і порядку
його виконання, адже виплата
нарахованих сум соціальної допомоги
буде здійснена Головним управлінням
пенсійного фонду України у м. Києві
після надходження відповідних сум із
державного бюджету.

Посилання відділу ДВС на
неможливість виконання рішення суду
зобов'язального характеру щодо
проведення соціальних виплат у зв'язку
з відсутністю такого виду рішень у
визначеному статтею 2 Закону України
від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» переліку рішень,
виконання яких гарантовано державою,
не заслуговують на увагу, оскільки з
огляду на положення статті 124
Конституції України та статті 14 КАС
постанови в адміністративних справах,
що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України незалежно від
обраного судом способу захисту
порушеного права позивача
(зобов'язання відповідача вчинити
певні дії чи стягнення з нього коштів).

Для відновлення права ОСОБА_2 на розмір
пенсії, передбачений Законом № 1294, суд
прийняв постанову про зобов'язання
Головного управління пенсійного фонду
України провести перерахунок пенсії та
здійснити відповідні виплати в
установленому законом розмірі, що
відповідало заявленим у позові
вимогам. Розрахунок належної ОСОБА_2
суми перерахунку за спірний період
судом не здійснювався, тому, змінивши
спосіб виконання такої постанови із
зобов'язання виплатити зазначену
допомогу на стягнення конкретної суми
цієї допомоги, суд змінить постанову по
суті, вийшовши при цьому за межі
позовних вимог та вирішивши питання, що
не були предметом дослідження судом
при розгляді справи.

Згідно постанови ВСУ від 11.11.2014 року №
21-394а14, колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що зміна
на підставі статті 263 КАС способу і
порядку виконання судового рішення не
передбачає зміни обраного судом
відповідно до статті 162 КАС при
ухваленні рішення способу відновлення
порушеного права. Отже, зміна способу і
порядку виконання рішення суду про
зобов'язання органу ПФУ здійснити
виплату із зобов'язання на стягнення
такої виплати є незаконною.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.255, 263 КАС України,
постанови ВСУ від 11.11.2014 року № 21-394а14,
суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом п"яти днів з дня її
проголошення або протягом п"яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Головуючий: