У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів: Ковальчук Н.М.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,
з участю позивача ОСОБА_1 та
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Березнівського районного суду
від 22 січня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики та зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору позики, стягнення
витрат на погашення кредиту та
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О
В И Л А :

29 березня 2013 року ОСОБА_1
звернулася в Березнівський районний
суд з позовною заявою, в якій вказувала,
що в червні 2011 року вона передала в
позику ОСОБА_3 9515 грн. та
зобов'язувалась повернути їй вказані
грошові кошти до 06 червня 2012 грн., що
стверджується письмовою розпискою, але
оскільки остання не виконує взяті на
себе зобов'язання просила суд стягнути
вказану суму в примусовому порядку.

06 червня 2013 року ОСОБА_3
звернулася в суд із зустрічним позовом
до ОСОБА_1, в якій просила визнати
недійсним вищевказаний договір позики,
оскільки ніяких грошових коштів у
останньої вона в позику не брала, а
розписку написала під психологічним
тиском ОСОБА_1 у зв'язку із виявленою
нестачею товарів в магазині, який
належить сину останньої і у якого вона,
ОСОБА_3, неофіційно працювала
продавцем.

Крім того, ОСОБА_3 просила суд
стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати
на погашення кредиту в сумі 12927,76 грн.,
який нею було отримано на придбання
побутової техніки і яку ОСОБА_1 забрала
собі, а також 2000 грн., в рахунок
відшкодування завданої моральної
шкоди, і судові витрати по справі,
розмірі 2229 грн. 40 коп.

________________________________________________________________________
___________

Провадження № 22-ц/787/506/2014
Головуючий у 1 інстанції : Мельник В.Я.

Доповідач : Григоренко М.П.

08 липня 2013 року ОСОБА_1 подала
заяву про збільшення позовних вимог,
відповідно до якої просила стягнути з
ОСОБА_3 суму боргу за договором позики -
9500 грн., 3 % річних від простроченої суми
боргу - 309 грн. 99 коп., індекс інфляції з
червня 2012 року по липень 2013 року - 389 грн.
50 коп., а всього 10199 грн. 49 коп.

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача ОСОБА_4
просив стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 10005 грн. 02 коп.

Рішенням Березнівського районного
суду від 22 січня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задоволено
частково.

Визнано недійсним договір позики за
розпискою на суму 9515 грн. 57 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_3 - відмовлено.

В поданій на рішення суду
апеляційній скарзі ОСОБА_1
покликається на його незаконність,
через порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи.

Зазначає, що суд першої інстанції не
досліджував трудовий договір від 10.02.2011
року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Особисто вона не могла надати та не
надавала довідки в магазин „Олімп", що
ОСОБА_3 працює в неї, оскільки трудовий
договір укладався не з нею.

Зокрема вона не має ніякого відношення
до нестачі матеріальних цінностей по
місцю роботи ОСОБА_3

Суд першої інстанції не взяв до уваги
її пояснення, що саме ОСОБА_3 попросила
позичити їй кошти в сумі 10000 грн.,
оскільки допустила нестачу, працюючи
продавцем у ОСОБА_6.

Розмір позики згідно розписки в сумі 9515
грн. 57 коп. дає підстави вважати, що така
сума з копійками є скоріше сумою
нестачі в магазині, що сталася з вини
ОСОБА_3, якій вона позичила 9515 грн. без
копійок.

Вважає, що оскаржуване рішення суду
ґрунтується на припущеннях, оскільки
ОСОБА_3 не надала суду будь-яких доказів
на підтвердження фізичного чи
психологічного тиску насильства та
погроз фізичною розправою над нею чи
членами її сім'ї, що спонукало її
написати письмову розписку.

Із цих підстав просить скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове, яким її позов задовольнити, а у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
відмовити.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_3 вказує, що оскаржуване рішення
вважає законним та обґрунтованим, тому
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи
ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 просила апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Визнаючи недійсним договір позики та
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив із того, що дослідженими в
судовому засіданні доказами доведено,
що ОСОБА_3 ніяких грошових коштів в
червні 2011 року у ОСОБА_1 фактично в
позику не брала, а письмову розписку, на
суму 9515 грн. 57 коп., написала під
психологічним тиском з боку останньої,
в зв'язку із виявленням нестачі товарів
на вказану суму в магазині
„ІНФОРМАЦІЯ_1", в якому ОСОБА_3
працювала продавцем і який належить
синові ОСОБА_1 ОСОБА_5

Дані висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи, наявним у справі доказам та
ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги також не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції, оскільки під час
судового розгляду справи 06 червня 2013
року ОСОБА_1 особисто дала пояснення
суду і підтвердила ту обставину, що
розписка на суму 9515 грн. 57 коп. була
написана ОСОБА_3 у зв'язку із виявленою
нестачею товарів на вказану суму в
магазині її сина „ІНФОРМАЦІЯ_1", в якому
ОСОБА_3 працювала продавцем, але в
наступному ОСОБА_1 відмовилась від цих
своїх пояснень і суд першої інстанції
обґрунтовано прийняв до уваги саме ці
пояснення, оскільки вони повністю
узгоджуються з іншими обставинами
справи, а наступні пояснення останньої
в суді першої інстанції та в ході
апеляційного розгляду справи є
суперечливими та неповними.

Відповідно до статті 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менше як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Суд першої інстанції вірно вказав у
своєму рішенні, що оскільки нестача
грошових коштів в магазині
„ІНФОРМАЦІЯ_1" не була зафіксована у
встановленому порядку, тому також
відсутні підстави вважати, що мала
місце новація боргу, у відповідності до
положень статті 1053 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно, всебічно і
повно встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення Березнівського районного суду
від 22 січня 2014 року підлягає залишенню
без змін, як ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Березнівського районного суду
від 22 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити
ухвалу апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.