АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7275/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 2/638/25/13-ц
Категорія: договірні
Доповідач - Котелевець А.В.
15 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
суддів
-Кіпенка І.С., Шаповал Н.М.,
секретаря - Варюшичевої А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 12 грудня 2013 року за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
кредитними договорами,

в с т а н о
в и л а:

В жовтні 2009 року Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі
- ПАТ «ОТП «Банк») в особі
Карножицького Валентина Валентиновича
звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитними договорами.

На обґрунтування позивач вказав, що
26 грудня 2007 року з Закритим акціонерним
товариством «ОТП «Банк» (далі - ЗАТ «ОТП
Банк»), правонаступником якого є ПАТ
«ОТП «Банк», укладено договір №
ML-704/009/2007, відповідно до умов якого
ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 215 000
доларів США 00 центів зі сплатою
відсотків у відповідних розмірах з
кінцевою датою погашення 26 грудня 2022
року.

Цього ж дня для забезпечення
зобов'язань за договором кредиту з
ОСОБА_2 укладений договір поруки №
SR-704/009/2007.

Однак умови кредитного договору
виконані не були, у зв'язку з чим станом
на 6 жовтня 2009 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі 1
850 051 грн. 86 коп.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив стягнути на користь ПАТ
«ОТП «Банк» дану заборгованість, а
також судовий збір і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи на загальну суму 1 820
грн. 00 коп. з відповідачів в солідарному
порядку.

В грудні 2009 року позов було
уточнено.

Позивач в особі Олефір Валерія
Віталійовича зазначив, що 29 березня 2006
року укладено договір № CL 700/1189/2006,
відповідно до умов якого ПАТ «ОТП
«Банк» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 23
228 доларів США 00 центів зі сплатою 12%
річних строком до 25 березня 2011 року.

Цього ж дня для з ОСОБА_1 укладено
договір застави № PCL 700/1189/2006, предметом
якого є легковий автомобіль RENAULT MEGAN
SCENIC, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Однак умови кредитного договору
виконані не були, у зв'язку з чим станом
на 27 листопада 2009 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі
109 528 грн. 73 коп.

8 червня 2006 року укладено договір
№ ML 700/492/2006, відповідно до умов якого
ПАТ «ОТП «Банк» надало ОСОБА_1 кредит в
розмірі 100 000 доларів США 00 центів зі
сплатою 11% річних строком до 8 червня
2021 року.

Цього ж дня з ОСОБА_1 укладено
договір іпотеки № PML 700/492/2006/1,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Однак умови кредитного договору
виконані не були, у зв'язку з чим станом
на 27 листопада 2009 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі
835 642 грн. 46 коп.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив також стягнути з ОСОБА_1
на користь ПАТ «ОТП «Банк»
заборгованість за договорами кредиту
№ CL 700/1189/2006 в розмірі 109 528 грн. 73 коп. та
№ ML 700/492/2006 в розмірі 835 642 грн. 46 коп.

В уточнених в листопаді 2010 року
вимогах позивач в особі Олефір В.В.
просив стягнути на користь ПАТ «ОТП
«Банк» заборгованість за договором
кредиту № ML-704/009/2007 в розмірі 224 066
доларів США 08 центів, що еквівалентно 1
772 340 грн. 28 коп. (тіло кредиту з
відсотками), 93 002 грн. 17 коп. штрафних
санкцій та судові витрати в загальному
розмірі 1 820 грн. 00 коп. з відповідачів в
солідарному порядку, а з ОСОБА_1 -
заборгованість за договорами кредиту
№ CL 700/1189/2006 в розмірі 12 179 доларів США 54
центи, що еквівалентно 96 338 грн. 94 грн.,
та № ML 700/492/2006 в розмірі 102 695 доларів
США 76 центів, що еквівалентно 812 313 грн.
19 коп.

Ухвалою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 28 серпня 2013 року ПАТ
«ОТП Банк» замінено на ТОВ «ОТП
Факторинг Україна».

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 12 грудня 2013 року,
уточненим ухвалою цього ж суду від 14
березня 2014 року, позов задоволено
частково.

З ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» солідарно
стягнута заборгованість за договором
кредиту № ML-704/009/2007 від 26 грудня 2007 року
в загальному розмірі 1 865 342 грн. 45 коп.
та 1 820 грн. 00 коп. судових витрат.

З ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» стягнута
заборгованість за договором кредиту №
ML 700/492/2006 від 8 червня 2006 року в розмірі
812 313 грн. 19 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 1 липня 2014 року
та додатковим рішенням Апеляційного
суду Харківської області від 19 серпня
2014 року рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 12 грудня
2013 року скасовано в частині відмови в
задоволенні позову.

З ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» стягнуто
заборгованість за договором кредиту №
CL 700/1189/2006 від 29 березня 2006 року в
розмірі 12 179 доларів США 54 центів, що
еквівалентно 96 338 грн. 94 коп.

В іншій частині рішення залишено
без змін.

З ОСОБА_1 на користь держави
стягнуто судовий збір в розмірі 1 827
грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 -
представник ОСОБА_2, посилаючись на
порушення норм матеріального,
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої та
другої інстанцій, ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі. Зокрема,
зазначає, що рішення ухвалено за
відсутності доказів на підтвердження
факту отримання кредиту та утворення
заборгованості за кредитними
договорами; правочину про підвищення
процентної ставки з 5,99% до 13,49% з 26
грудня 2007 року та до 16,49% з 1 грудня 2008
року з ОСОБА_1 укладено не було; факт
передачі права вимоги належним чином
не підтверджено; обсяг
відповідальності за договором поруки
збільшено за відсутності факту
належного повідомлення поручителя,
отже договір поруки є припиненим;
справа розглянута за правилами
загальної підсудності, однак на час
ухвалення рішення відповідачі не
проживали на території Дзержинського
районного суду м. Харкова; позовна
заява, яка не відповідала вимогам
статей 119, 120 ЦПК України, безпідставно
не залишена без розгляду; про заміну
кредитора ТОВ «ОТП Банк» ОСОБА_1
повідомлений не був; заміна позивача
відбулася без будь-яких належних та
допустимих доказів правонаступництва.

В запереченнях на апеляційну
скаргу Дідоха І.З. - представник ТОВ
«ОТП Факторинг Україна», просить
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги ОСОБА_1

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог статті 318 ЦПК України
якщо апеляційні скарги на рішення або
ухвалу суду першої інстанції були
подані в установлений цим Кодексом
строки, але надійшли до суду після
закінчення апеляційного розгляду
справи або коли строки на одання
апеляційної скарги у зв'язку з
пропущенням їх поважних причин були
поновлені або продовжені і особа, яка
подала апеляційну скаргу, не була
присутня під час розгляду справи,
апеляційний суд розглядає цю скаргу за
правилами цієї глави.

Залежно від обґрунтованості
скарги, зазначеної в частині першій
цієї статті, суд ухвалює рішення або
постановляє ухвалу відповідно до
статті 307 цього Кодексу. При цьому за
наявності підстав може бути скасовано
рішення або ухвалу апеляційного суду.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції вважав доведеними
вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в
частині солідарного стягнення з ОСОБА_1
та ОСОБА_2 заборгованості за договором
кредиту № ML-704/009/2007 від 26 грудня 2007 року
в загальному розмірі 1 865 342 грн. 45 коп.,
а з ОСОБА_1 - за договором кредиту № ML
700/492/2006 від 8 червня 2006 року в розмірі 812
313 грн. 19 коп.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції вважав, що наявність
виконавчого напису за відсутності
реального виконання боржником свого
зобов'язання (добровільного чи
примусового) не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін та не позбавляє кредитора права
на судовий захист. Тому позов ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» в частині стягнення
з ОСОБА_1 заборгованості за договором
кредиту № CL 700/1189/2006 від 29 березня 2006
року в розмірі 12 179 доларів США 54
центів, що еквівалентно 96 338 грн. 94 коп.,
також підлягає задоволенню.

Однак з такими висновками як суду
першої інстанції, так і суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитор) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ст. 625 ЦК
України).

Матеріали справи свідчать, що 26
грудня 2007 року з ЗАТ «ОТП «Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
«Банк», укладено договір № ML-704/009/2007,
відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано
кредит в розмірі 215 000 доларів США 00
центів зі сплатою відсотків у
відповідних розмірах з кінцевою датою
погашення 26 грудня 2022 року.

Цього ж дня для забезпечення
зобов'язань за договором кредиту з
ОСОБА_2 укладений договір поруки №
SR-704/009/2007.

29 березня 2006 року укладено договір
№ CL 700/1189/2006, відповідно до умов якого
ПАТ «ОТП «Банк» надало ОСОБА_1 кредит в
розмірі 23 228 доларів США 00 центів зі
сплатою 12% річних строком до 25 березня
2011 року.

Цього ж дня для з ОСОБА_1 укладено
договір застави № PCL 700/1189/2006, предметом
якого є легковий автомобіль RENAULT MEGAN
SCENIC, реєстраційний номер НОМЕР_1.

8 червня 2006 року укладено договір
№ ML 700/492/2006, відповідно до умов якого
ПАТ «ОТП «Банк» надало ОСОБА_1 кредит в
розмірі 100 000 доларів США 00 центів зі
сплатою 11% річних строком до 8 червня
2021 року.

Цього ж дня з ОСОБА_1 укладено
договір іпотеки № PML 700/492/2006/1, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1 (а. с. 3, 12, 33, 36,
202 т. 1; 161-162 т. 2).

Звертаючись до суду з позовом
про стягнення заборгованості за
вказаними договорами кредиту, ПАТ «ОТП
«Банк» в уточнених в листопаді 2010 року
вимогах просив стягнути
заборгованість: за договором кредиту
№ ML-704/009/2007 в розмірі 224 066 доларів США 08
центів, що еквівалентно 1 772 340 грн. 28
коп. (тіло кредиту з відсотками), 93 002
грн. 17 коп. штрафних санкцій та судові
витрати в загальному розмірі 1 820 грн. 00
коп. - з відповідачів в солідарному
порядку, а з ОСОБА_1 - за договорами
кредиту № CL 700/1189/2006 в розмірі 12 179
доларів США 54 центи, що еквівалентно 96
338 грн. 94 грн., та № ML 700/492/2006 в розмірі 102
695 доларів США 76 центів, що еквівалентно
812 313 грн. 19 коп.

Відповідно до частини першої
статті 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України
законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня. Іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути
виконане у гривнях. Використання
іноземної валюти, а також платіжних
документів в іноземній валюті при
здійсненні розрахунків на території
України за зобов'язаннями допускається
у випадках, порядку та на умовах,
встановлених законом (частини перша та
третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету
Міністрів України від 19 лютого 1993 року
№ 15-93 «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»
операції з валютними цінностями
здійснюються на підставі генеральних
та індивідуальних ліцензій НБУ.
Операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до
пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення
боргу за кредитним договором в
іноземній валюті, суд повинен
установити наявність в банку ліцензії
на здійснення операцій з валютними
цінностями, а встановивши вказані
обставини, - стягнути грошову суму в
іноземній валюті.

Відповідно до частини другої
статті 533 ЦК України, якщо в
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті в гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

У справі, яка є предметом перегляду,
в мотивувальних частинах рішень
наведені розрахунки заборгованості за
кредитними договорами з переведенням
іноземної валюти в українську за
курсом, установленим НБУ на час
виникнення заборгованості.

Такі висновки суду першої та
апеляційної інстанцій є
необґрунтованими і не узгоджуються з
вимогами частини другої статті 533 ЦК
України.

Саме таку правову позицію
висловив Верховний Суд України в
постанові від 24 вересня 2014 року №
6-145цс14.

Рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача пояснив, що ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» не має
ліцензії на здійснення платежів в
іноземній валюті, тому розрахунки
здійснюються у гривнях з урахуванням
курсу долару США.

З самостійним позовом про
стягнення заборгованості за
договорами кредиту № ML-704/009/2007, № CL
700/1189/2006 та № ML 700/492/2006 ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» не звертався та не
позбавлений такої можливості.

З огляду на це, рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 12 грудня 2013 року, уточнене
ухвалою цього ж суду від 14 березня 2014
року, а також рішення Апеляційного суду
Харківської області від 1 липня 2014 року
та додаткове рішення цього суду від 19
серпня 2014 року підлягають скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитними договорами.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1
п. п. 1, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія

в
и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 12 грудня 2013 року,
ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 14 березня 2014 року, рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 1 липня 2014 року та додаткове рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 19 серпня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитними договорами - відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня його проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді