Справа № 368/2254/13-ц Головуючий у І
інстанції Закаблука О.В.Провадження №
22-ц/780/1463/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» на
рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 03 грудня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом та просив
стягнути з відповідача на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» заборгованість у
розмірі 22 764 грн. за кредитним договором
від 29.11.2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
29.11.2006 року відповідач отримав кредит у
розмірі 5 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30 %
річних. ОСОБА_2 погодився з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою, що
підтверджується підписом у заяві.
Позивач виконав свої зобов'язання за
договором в повному обсязі, однак
відповідач не виконує належним чином
покладені на нього обов'язки, у зв'язку
з чим утворилася заборгованість, яка
станом на 23.10.2013 року склала 22 764 грн.
Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 03 грудня 2013 року
Публічному акціонерному товариству
Комерційний Банк «ПриватБанк»
відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що відповідач
погодився з Умовами надання
банківських послуг та Правилами
користування платіжною карткою. Судом
першої інстанції помилково
застосовано строк позовної давності,
який був збільшений сторонами у
письмовій формі. Закінчення строку дії
договору не звільняє особу від
відповідальності за порушення умов
договору. ОСОБА_2, починаючи з 2006 року по
даний час, користується коштами банку в
повній мірі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 29.11.2006 року ПАТ
«Комерційний банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 уклали договір, відповідно до
якого, останній отримав кредит у
розмірі 5 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Зазначений договір був укладений
шляхом отримання банком підписаної та
заповненої відповідачем заяви від
29.11.2006 року, відповідно до якої
відповідач погодився з умовами надання
банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ
«Приватбанк», заборгованість ОСОБА_2 за
договором № б/н від 29.11.2006 року станом
на 23.10.2013 року складає 22 764 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом - 4 545 грн. 62
коп.,

- заборгованість по процентам - 16 658 грн.
19 коп.,

- заборгованість по судових штрафах - 1
560 грн. 19 коп. (а.с.3).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що сплив
строк позовної давності звернення до
суду, а тому вимога про стягнення
заборгованості до задоволення не
підлягає.

Колегія суддів погоджується по
суті з висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 на видачу
йому кредитної картки від 29.11.2006 року,
останньому було видано банківську
кредитну картку з кредитним лімітом 5 000
грн. та терміном дії до вересня 2008 року.

Пунктом 9.12 «Умов та правил надання
банківських послуг» визначено термін
дії договору - 12 місяців, якщо протягом
цього строку жодна зі сторін не
поінформує іншу сторону про зупинення
дії Договору, він автоматично
пролонговується на цей же строк.

Відповідно до п. п. 3.1.3, 3.1.5 «Умов та
правил надання банківських послуг» по
закінченню строку дії, відповідна
картка продовжується банком на новий
строк шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії; замовлені клієнтом
картки, в тому числі продовжені з новим
строком дії (корпоративні, особисті
платіжні), але не отримані,
зберігаються в Банку для видачі
Клієнту 6 місяців (а.с.7).

В матеріалах справи відсутні відомості
про те, що після закінчення терміну дії
кредитної картки, тобто 01.10.2008 року,
ОСОБА_2 замовляв у банку і отримував
нову картку на новий строк.

Таким чином, строк дії договору,
укладеного між ОСОБА_2 та банком,
закінчився 30.09.2008 року, оскільки не був
продовжений на новий строк відповідно
до умов договору.

Відповідно до ст.ст. 257, 261 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Оскільки, після закінчення дії
договору сторони його не продовжили,
відповідної заяви про продовження та
видачу нової картки відповідач не
подавав, картку з новим строком дії не
отримував, строк позовної давності
необхідно рахувати, починаючи з 01.10.2008
року.

Згідно з вимогами ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що до
ухвалення судом першої інстанції
рішення, 03.12.2013 року відповідач подав до
суду письмову заяву про застосування
строку позовної давності (а.с.25).

Враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було
заявлено позов 06.11.2013 року, тобто з
пропуском строку позовної давності,
який сплив 01.10.2011 року, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції відповідають фактичним
обставинам справи, рішення суду
ухвалене з дотриманням норм
матеріального права, а тому підстави
для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 03 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.