АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів: Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу судді Оболонського районного
суду міста Києва від 11 грудня 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду із позовом, на обґрунтування
якого зазначив, що 03 серпня 2007 року між
Банком та ОСОБА_2 було укладено договір
кредитну № 24-12/190, за яким останній
отримав кредит у розмірі 980 000,00 доларів
США з кінцевим терміном погашення
заборгованості до 02 серпня 2017 року
року, зі сплатою 13% річних.

У цей же день, між Банком, ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 був укладений договір поруки №
42.02-11/749 на забезпечення виконання
кредитних зобов'язань ОСОБА_2

Зазначаючи, що станом на 25 жовтня 2013
року є заборгованість за договором
кредиту, тому просив стягнути з ОСОБА_1
556 747,92 доларів США, що за курсом НБУ
становить 4 450 086,13 грн., а також просив
покласти на відповідача судові
витрати. (а.с.1-3)

Ухвалою судді Оболонського районного
суду міста Києва від 21 листопада 2013
року відкрито провадження у зазначеній
справі. (а.с.27)

Ухвалою судді Оболонського районного
суду міста Києва від 11 грудня 2013 року
заяву представника ПАТ «Укрсоцбанк»
про забезпечення позову задоволено,
накладено арешт на все рухоме та
нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1
(а.с.44)

В апеляційній скарзі на ухвалу судді
Оболонського районного суду міста
Києва від 11 грудня 2013 року ОСОБА_1
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та невідповідність висновків
суду обставинам справи, просив її
скасувати та постановити нову ухвалу
про відмову в задоволенні заяви. На
обґрунтування скарги зазначив, що
позивач не навів доводів, які свідчили
б про необхідність застосування
заходів забезпечення позову у вигляді
накладення арешту, так само
оскаржувана ухвала не містить мотивів,
з яких суд дійшов до висновку, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду. (а.с.80-81)

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 підтримала скаргу і
просила її задовольнити, представник
позивача Євтодьєв А.О. заперечував
проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи не прибули про час та місце
розгляду справи були сповіщені
належним чином про що у справі є
докази.(а.с.105-107)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305
ЦПК України, колегія суддів визнала
неявку такою, що не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість ухвали, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

При цьому, забезпечення позову
допускається, якщо невжиття таких
заходів може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими вимогами.

За роз'ясненнями, що містяться в п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006р. № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Позивачем не надано доказів наявності
належного відповідачу рухомого або
нерухомого майна, його вартості, не
встановлено таких і районним судом.
Накладення арешту взагалі на все
рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1
порушує встановлений ч. 3 ст. 152 ЦПК
України принцип співмірності виду
забезпечення позову із заявленими
вимогами, оскільки містить припущення
та не враховує вартість арештованого
майна.

Тому ухвалу судді Оболонського
районного суду міста Києва від 11 грудня
2013 року не можна визнати законною і
обґрунтованою, вона підлягає
скасуванню.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва
від 04 березня 2014 року рішення
Оболонського районного суду міста
Києва від 11 грудня 2013 року скасовано та
відмовлено в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Враховуючи вищевикладене та
відсутності підстав для забезпечення
позову у задоволенні якого судом
відмовлено, колегія суддів не вирішує
по суті заяву Банку про забезпечення
позову.

Ухвала колегії суддів апеляційного
суду відповідно до ч. 1 ст. 324 ЦПК України
у касаційному порядку оскарженню не
підлягає.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу судді Оболонського районного
суду міста Києва від 11 грудня 2013 року
- скасувати.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б. Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/85/2014

Головуючий у першій інстанції -Луценко
О.М.

Доповідач Левенець Б.Б.