Єдиний унікальний номер 341/1513/13-ц
Номер провадження 2/341/21/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Галич

Галицький районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді -
Мельника І.І..

секретаря -
Матейко О.С.

представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
ОСОБА_9

представника Галицької

міської ради -
Чемеринської В.М.

відповідча -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Галичі
справу за позовом ОСОБА_5 до Галицького
районного споживчого товариства,
Галицької міської ради, ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 про встановлення земельного
сервітуту, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до
Галицького районного споживчого
товариства (РСТ) і просить встановити
йому постійний платний земельний
сервітут щодо земельної ділянки, яка
перебуває у користуванні відповідача
для проїзду автотранспортом до
належної йому на праві власності
земельної ділянки, стягнути в його
користь з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 24 грудня 2012 року до
участі в справі в якості
співвідповідача було залучено
Галицьку міську раду, а ухвалою суду
від 23 грудня 2013 року до участі в справі
в якості співвідповідачів також
залучено ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги останнього підтримав
повністю і суду пояснив, що 03 серпня 2012
року позивачем на підставі договору
купівлі-продажу було придбано у ОСОБА_6
земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,14 га, що знаходиться по АДРЕСА_1.
В майбутньому має намір змінити
цільове призначення цієї земельної
ділянки та використати її для
будівництва індивідуального
житлового будинку. Для цього її
необхідно облаштувати, що вимагає
належного доступу до неї для заїзду
автотранспорту та іншої техніки, який
можливий через земельну ділянку
суміжного землекористувача -
Галицького РСТ, яке користується цією
земельною ділянкою на підставі
договору оренди з Галицькою міською
радою для обслуговування будівлі
товариства по АДРЕСА_2.

Вважає, що для періодичного заїзду
автотранспортом на земельну ділянку
позивача найменш обтяжливим способом є
проїзд по частині земельної ділянки,
яка перебуває в користуванні
Галицького РСТ шириною в 3,5 метра від
межі земельної ділянки ОСОБА_7 по лінії
Г-В, згідно державного акту, яка
практично не використовується
Галицьким РСТ .

Встановлення проїзду через земельні
ділянки інших суміжних
землекористувачів, якими є мати
позивача - ОСОБА_7 та ОСОБА_6, обумовлює
пошкодження власності останніх.

З метою обмеженого користування
земельною ділянкою відповідача і
встановлення сервітуту, позивач
ОСОБА_5 15 серпня 2012 року в письмовій
формі звернувся до керівництва
Галицького РСТ, в чому йому було
безпідставно відмовлено. З відповідною
заявою він (позивач) також звертався до
відділу регіонального розвитку
містобудування та архітектури
Галицької райдержадміністрації,
звідки отримав відповідь, що можливим
єдиним найменш обтяжливим заїздом до
його земельної ділянки є проїзд через
територію Галицького РСТ, шириною 3,5
метри, згідно ДБН 360-92.

Вимоги позивача по встановленню
земельного сервітуту обумовлюються
наступним, так згідно ст. 401 ЦК України
право користування чужим майном може
бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів чи
іншого нерухомого майна для
задоволення потреб інших осіб, яке не
можуть бути задоволені іншим способом.
Сервітут є право обмеженого
користування чужим майном. Потреба у
ОСОБА_5 щодо встановлення сервітуту
виникла в зв'язку з тим, що він не може
задовольнити свої потреби будь-яким
іншим способом. Тому, просить позов
задовольнити в повному обсязі згідно
поданих доповнень, та встановити на
постійній основі платний земельний
сервітут на користь ОСОБА_5, щодо
земельної ділянки, яка знаходиться в
оренді Галицького районного
споживчого товариства для права
періодичного проїзду по ній легковим
та вантажним транспортом до належної
йому на праві приватної власності
земельної ділянки.

Представник відповідача -
Галицького РСТ в судовому засіданні
ползову не визнав, посилаючись на те, що
земельний сервітут першочергово мав би
бути передбачений та встановлений при
купівлі позивачем земельної ділянки,
яка ним була придбана у сусіда його
матері - ОСОБА_8, який доступ та заїзд
до даної ділянки мав з АДРЕСА_1

Крім того, земельна ділянка була
придбана позивачем для ведення
особистого селянського господарства і
межує із земельною ділянкою його
матері - ОСОБА_7, через що він має
можливість користуватися проїздом
через подвір'я матері, а укладаючи
договір купівлі-продажу земельної
ділянки з ОСОБА_6 повинен був
передбачити встановлення проїзду за
рахунок власних земельних ділянок до
новопридбаної ним земельної ділянки,
цільове призначення якої, є ведення
особистого селянського господарства.
Тому, тут будуть порушені права
Галицького РСТ, як законного
землекористувача і створено перешкоди
в користуванні орендованою ним
земельною ділянкою. Галицьке РСТ
користується земельною ділянкою
тривалий час і у відповідності до
земельного кодексу України у 2006 році
ним було виготовлено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для обслуговування
адміністративного будинку та кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_2 та погоджено
межі із власниками суміжних земельних
ділянок. За період оренди Галицьким
РСТ було сплачено в бюджет близько 45 000
тис. грн. орендної плати за землю, а
відтак відповідачеві, як орендареві
забезпечується захист прав на
орендовану земельну ділянку нарівні із
захистом права власності на земельну
ділянку відповідно до закону.

Через орендовану Галицьким РСТ
земельну ділянку ніколи не було
проїзду до проданої ОСОБА_5 земельної
ділянки, а навпаки, наявний шлях до
цієї ділянки існував та існує тепер
через земельну ділянку, яка
залишається у власності продавця
ОСОБА_6 з АДРЕСА_1. Зважаючи на
вищевикладене, позивачу й було
відмовлено в задоволенні його заяви
про встановлення земельного
сервітуту. В задоволенні позову просив
відмовити.

Представник співвідповідача -
Галицької міської ради в судовому
засіданні позову не визнала,
посилаючись на те, що відповідач
відповідно до договору оренди,
укладеного між Галицькою міською радою
та Галицьким РСТ, останнє правомірно
і тривалий час користується переданою
в оренду земельною ділянкою, за
користування якою своєчасно вноситься
відповідна плата. На її думку,
укладаючи договір купівлі-продажу
земельної ділянки з ОСОБА_6, позивач
повинен був передбачити встановлення
проїзду до неї за рахунок власних
земельних ділянок. Зважаючи на те, що
земельна ділянка була придбана ним для
ведення особистого селянського
господарства, потрапити на неї для
таких цілей позивач може через
подвір'я ОСОБА_6, в якого він придбав цю
земельну ділянку, так і через подвір'я
своєї матері - ОСОБА_7

Не заперечила, що в разі зміни
позивачем цільового призначення
земельної ділянки і використання її
для будівництва індивідуального
житлового будинку, необхідно
облаштувати періодичний заїзд
автотранспорту та іншої техніки, який
найменш обтяжливим способом буде
проїзд по частині земельної ділянки,
яка перебуває в користуванні
Галицького РСТ шириною в 3,5 метра від
межі земельної ділянки ОСОБА_7, для чого
необхідно встановити сервітут, який
мав би бути платним.

Визнана по справі співвідповідачем
ОСОБА_7, яка є матір'ю позивача, в
судовому засіданні заперечила будь-яку
можливість заїзду автотранспорту на
земельну ділянку сина через її
подвір'я. У неї у власності наявна
земельна ділянка розміром 0.06 га, на
якій вздовж знаходяться будівлі та
споруди, зокрема курник, теплиця,
стайня, криниця, виноградник, посаджені
молоді плодові дерева, подвір'я
викладене тротуарною плиткою. Питання
щодо заїзду сином до придбаної ним
земельної ділянки між ними
обговорювалося і вони обоє прийшли до
висновку про можливість встановлення
такого заїзду через земельну ділянку
Галицького РСТ, з керівництвом якого
намагались домовитись на
взаємовигідних умовах, зокрема
підтримання заїзду та прилеглої
території в належному санітарному
стані, облаштування огорожі,
встановлення плати за проїзд. Оскільки,
влаштування періодичного проїзду
через належну їй земельну ділянку до
ділянки сина є неможливим, у
встановленні сервітуту щодо її
земельної ділянки просила відмовити.

Визнаний по справі
співвідповідачем ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явився через похилий вік
і стан здоров'я. Він подав суду письмову
заяву, в якій просив розглядати справу
у його відсутність, свої пояснення, які
він давав в попередніх судових
засіданнях, підтримує. Як встановлено
судом, ОСОБА_6 пояснював, що позивач
придбав у нього земельну ділянку,
заїзд на яку можливий тільки через
ділянку районного споживчого
товариства. Заїзду до проданої ним
земельної ділянки він не
використовував і щоб позивач міг
заїхати до придбаної ділянки через
його (ОСОБА_6) земельну ділянку, то йому
необхідно зруйнувати огорожу, бетонний
фундамент, зрізати кілька фруктових
дерев в саду. Заперечив щодо
встановлення земельного сервітуту
щодо його земельної ділянки.

Заслухавши доводи сторін, їх
представників та перевіривши
матеріали справи суд вважає, що позов
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що в серпні 2012
року позивач придбав у власність в
ОСОБА_6 земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,14 га, що знаходиться по АДРЕСА_1
, що стверджується копією договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Галицького
районного нотаріального округу 03
серпня 2012 року та копією витягу з
Державного реєстру правочинів (а.с. 6, 7).
З копії викопіровки опорного плану м
Галич № 1: 2.600 (а.с. 11) вбачається, що
заїзд автотранспортом на придбану
позивачем земельну ділянку
безпосередньо з тієї, чи іншої вулиці -
відсутній.

Як ствердив у судовому засіданні
представник позивача, останній має
намір змінити цільове призначення
придбаної земельної ділянки та
використати її для будівництва
індивідуального житлового будинку,
виготовляє для цього необхідні
документи.

Для подальшого облаштування
земельної ділянки та належного
доступу до неї, зокрема періодичного
заїзду автотранспорту та іншої техніки
позивач звертався з письмовими
заявами (а.с. 8, 28) до суміжного
землекористувача - Галицького РСТ з
пропозицією про встановлення для нього
права постійного оплатного земельного
сервітуту, який добровільно встановити
керівництво Галицького РСТ
відмовляється (а.с. 29 - 32).

Згідно з ч. 1 ст. 401 ЦК України право
користування чужим майном може бути
встановлене щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів чи іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, яке не можуть бути
задоволені іншим способом. Сервітут є
право обмеженого користування чужим
майном.

Статтями 98, 99 Земельного кодексу
України встановлено, що право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений, в тому числі у
вигляді надання права проїзду на
транспортному засобі по наявному
шляху.

Таким чином, для встановлення
земельного сервітуту необхідно, щоб
земельна ділянка, у відношенні якої
встановлюється земельний сервітут,
належала особі на праві власності або
іншому передбаченому законом порядку.

З копії договору оренди землі від
02.01.2007 року та додаткових угод,
укладених між Галицькою міською радою
та Галицьким РСТ (а.с.27-56) видно, що
останній має право користуватися
наданою йому земельною ділянкою.

З акту обстеження земельної
ділянки позивача за № 20 від 05.12.2012 року
(а.с. 76 - 77), складеного з участю
представників сторін, голови
депутатської земельної комісії
Галицької міської ради та головного
спеціаліста-юрисконсульта управління
Держкомзему в Галицькому районі
вбачається, що до його (позивача)
ділянки є можливість облаштувати
проїзд через земельні ділянки
Галицького РСТ, ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Як встановлено судом і цього не
заперечили в судовому засіданні
співвідповідач ОСОБА_7 та представник
Галицької міської ради Чемеринська
В.М., яка була членом комісії по
обстеженню земельної ділянки позивача,
а також ОСОБА_6, найменш обтяжливими
способом для власника земельної
ділянки є встановлення земельного
сервітуту у вигляді надання права
проїзду легковим та вантажним
транспортом щодо земельної ділянки,
яка перебуває в користуванні
Галицького РСТ.

Будь-яких доказів, які б вказували
на неможливість, або наявність більш
обтяжливих наслідків, ніж в інших
суміжних землекористувачів, щодо
можливості встановлення земельного
сервітуту у вигляді надання права
проїзду позивачу легковим та вантажним
транспортом щодо земельної ділянки,
яка перебуває в користуванні
Галицького РСТ, суду не надано.

Враховуючи те, що земельна ділянка,
щодо якої позивач просить встановити
земельний сервітут у вигляді надання
права проїзду легковим та вантажним
транспортом, Галицьке РСТ користується
на правах оренди і платить орендну
плату суд вважає, що сервітут повинен
бути платним. При цьому, розмір плати
при встановленні сервітуту слід
визначити з розрахунку 50% орендної
плати за площу в 0,0138 га, що становитиме
362 грн. 63 коп. в рік. В разі зміни розміру
орендної плати за землю, зміні
підлягатиме розмір плати по сервітуту.

На підставі ст.ст. 98, 99, 100 ч.2 ЗК
України, ст. ст. 401, 402 ч.2 ЦК України,
керуючись ст.ст. 60, 209, 214-215, 218 ЦПК
України суд,-

в и р і
ш и в :

Позов задовольнити частково.

Встановити постійний та оплатний
земельний сервітут на земельній
ділянці площею 0,0138 га, що знаходиться
за адресою по АДРЕСА_3 і є в
користуванні Галицького районного
споживчого товариства на підставі
договору оренди, шириною 3,5 м. по межі
земельної ділянки ОСОБА_7 з правом
проїзду по ній легковим та вантажним
транспортом до належної на праві
приватної власності земельної ділянки
ОСОБА_5.

Визначити розмір плати при
встановленні сервітуту з розрахунку 50%
орендної плати за площу в 0,0138 га, що
становитиме 362 грн. 63 коп. в рік. В разі
зміни розміру орендної плати за землю,
зміні підлягатиме розмір плати по
сервітуту.

В позові до Галицької міської ради,
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом десяти днів з дня
його проголошення. через суд Галицький
районний суд. Особи,які брали участь у
розгляді справи але не були присутні
під час його проголошення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з часу отримання копії
судового рішення.

Суддя:І. І. Мельник