Справа № 209/5969/13-ц
Провадження № 2-о/209/18/14
РІШЕННЯ

іменем України

"03" лютого 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу в
порядку окремого провадження за заявою
ОСОБА_1, заінтересовані особи -
Територіальна громада в особі
Дніпровської районної в місті
Дніпродзержинську ради, Третя
дніпродзержинська державна
нотаріальна контора, Реєстраційна
служба Дніпродзержинського міського
управління юстиції про встановлення
юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в
якій просить суд встановити факт
належності йому на праві приватної
власності житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
який складається із житлового будинку
А-1, житловою площею 40,9 кв.м., загальною
площею 58,2 кв.м., літньої кухні Б-1, гаражу
В-1, колодязю №1, огорожі №2, водопроводу
№3, хвіртки № 4. В обґрунтування заяви
посилається на те, що він є сином
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які перебували у
зареєстрованому шлюбі з 17 травня 1959
року. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, і
після її смерті батько склав на його,
заявника, користь, склав заповіт, яким
на випадок своєї смерті зробив таке
розпорядження: усе своє майно, що буде
належати йому на день смерті, де б воно
не знаходилося і з чого б воно не
складалось, а також все те, на що він за
законом буде мати право, він заповідав
йому, заявнику. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько
ОСОБА_2 помер, і після його смерті
відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. Протягом
встановленого законом шестимісячного
строку він, заявник, звернувся до
Третьої Дніпродзержинської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
померлого батька, на підставі якої 25
червня 2011 року була заведена спадкова
справа. Але у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом у
вигляді вищевказаного житлового
будинку після померлого ОСОБА_2 йому
було відмовлено в зв'язку з тим, що
відсутні правовстановлюючі документи
на спадковий житловий будинок. і
відповідно до ст. 3 ЦПК України
державним нотаріусом йому було
рекомендовано звернутися до суду для
вирішення питання по суті. Вважає, що
батько правомірно набув право
власності на вищевказаний житловий
будинок, оскільки будинок був
збудований батьком за його особисті
кошти та власними силами на земельній
ділянці, розташованій по АДРЕСА_1, яка
була виділена батькові рішенням
виконавчого комітету
Дніпродзержинської міської ради № 728
від 16 серпня 1960 року для
індивідуального житлового
будівництва. 31 серпня 1960 року виконаний
виділ земельної ділянки, площею 510
кв.м., в натурі, і на підставі
вищевказаного рішення виконкому 16
вересня 1960 року між виконкомом
Дніпродзержинської міської ради та
батьком був укладений договір про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві особистої власності, виданий
Генеральний план дільниці будинку
АДРЕСА_1 до договору на будівництво.
Станом на 1965 рік батько побудував
житловий будинок А-1, літню кухню Б-1,
колодязь, огорожу, і в березні 1970 року
Дніпродзержинським БТІ були
виготовлені та видані батькові
поверхові плани зведених будівель,
відомість внутрішніх обмірів та
розрахунків приміщень будівлі А-1,
розташованих по АДРЕСА_1. В 1975 році
батьком був добудований тамбур до
літньої кухні та гараж В-1. На
теперішній час житловий будинок,
розташований по АДРЕСА_1, складається
із житлового будинку А-1, житловою
площею 40,9 кв.м., загальною площею 58,2
кв.м., літньої кухні Б-1, гаражу В-1,
колодязю №1, огорожі №2, водопроводу №3,
хвіртки №4, що підтверджується
технічним паспортом на житловий
будинок, який після проведення
технічної інвентаризації був
виготовлений та виданий йому,
заявнику, 26 серпня 2011 року ОКП
«Дніпродзержинське БТІ», в якому
власником нерухомого майна
зазначений його батько ОСОБА_2. З
моменту початку будівництва
житлового будинку, під час будівництва
і після його завершення його батьки,
а потім і він постійно проживали у
житловому будинку по АДРЕСА_1, вони всі
були зареєстровані за місцем
розташування будинку, який був їх
єдиним постійним місцем проживання.
Він, заявник, і зараз проживає та
зареєстрований в спадковому будинку.
Вважає, що з моменту завершення
будівництва його батько ОСОБА_2
правомірно набув на нього право
власності. Він, заявник, є спадкоємцем
за заповітом після свого померлого
батька ОСОБА_2, і своєчасно звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, не відмовлявся
від спадщини, проживав та продовжує
проживати та бути зареєстрованим в
спадковому будинку, і вважає себе
власником зазначеного будинку, як
спадкоємець за заповітом. Але через
відсутність реєстрації права
власності на ім'я померлого батька на
спадковий житловий будинок, не
зважаючи на те, що право власності
ОСОБА_2 ніким не оспорюється, він не
має можливості реалізувати свої права
власника нерухомого майна, і тому
вимушений звернутися до суду із цією
заявою, приймаючі до уваги
відсутність спору про право власності
на нерухоме майно між ним та будь-якими
особами.

Представник заявника ОСОБА_1. - адвокат
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився,
про час та місце судового розгляду
справи повідомлений належним чином
згідно вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, до
судового розгляду справи надав суду
заяву з клопотанням про розгляд справи
за його відсутності, та відсутності
заявника, заяву підтримав у повному
обсязі, наполягає на її задоволенні.

Представник Третьої
Дніпродзержинської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового розгляду справи
повідомлений належним чином згідно
вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, до
судового розгляду справи від
завідувача нотконтори надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника нотконтори.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності заявника та його
представника, та представника Третьої
дніпродзержинської державної
нотаріальної контори на підставі ч.2
ст.158 ЦПК України, відповідно до якої
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Представники заінтересованих
осіб - Дніпровської районної в місті
Дніпродзержинську ради, Реєстраційної
служби Дніпродзержинського міського
управління юстиції в судове засідання
не з'явилися, про час та місце судового
розгляду справи повідомлені належним
чином згідно вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК
України, що підтверджується копією
письмового повідомлення з відміткою
про отримання зазначеними установами
повідомлення про розгляд справи, до
судового розгляду справи заперечень
від них не надійшло, і тому суд вважає
за можливе розглянути справу за
відсутності зазначених
заінтересованих осіб.

Судом досліджені такі докази по
справі:

- Витяг про реєстрацію в
Спадковому реєстрі (а.с. 11), яким
підтверджується факт реєстрації
спадкової справи після померлого
ОСОБА_2 Третьою дніпродзержинською
державною нотаріальною конторою 25
червня 2011 року;

- копія паспорту заявника (а.с. 12),
якою підтверджується його особа
громадянина України;

- постанова державного нотаріуса
Третьої дніпродзержинської державної
нотаріальної контори від 16 червня 2012
року (а.с. 13), якою підтверджується факт
відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про
право на спадщину після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на житловий
будинок по АДРЕСА_1 в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на зазначений будинок;

- свідоцтво про смерть (а.с. 14), яким
підтверджується факт і дата смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2;

- свідоцтво про смерть (а.с. 15), яким
підтверджується факт і дата смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивача ОСОБА_3;

- заповіт (а.с. 16), яким
підтверджується факт складення ОСОБА_5
заповіту на користь свого сина
ОСОБА_1, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_6
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу 23 січня 2011 року;

- технічний паспорт на житловий
будинок, виготовлений станом на 26
серпня 2011 року (а.с. 17-20), яким
підтверджуються технічні
характеристики житлового будинку по
АДРЕСА_1, його загальна площа 58,2 кв.м.,
та житлова площа 40,9 кв.м, а також
наявність інших допоміжних будівель
та споруд, факт побудови нерухомого
майна в період з 1965 по 1975 рік;

- план поверхів будівлі А-1 від 03
березня 1970 року, план поверхів будівлі
Б-1 від 03 березня 1970 року, Генеральний
план будівель від 26 лютого 1970 року,
Генеральний план дільниці будинку від
01 червня 1962 року ( а.с. 21 - 24), якими
підтверджується факт побудови
ОСОБА_2 житлового будинку на земельній
ділянці по АДРЕСА_1, на підставі
затвердженого Генерального плану та
факт проведення в 1970 році технічної
інвентаризації житлового будинку;

- Акт від 31 серпня 1960 року (а.с. 25),
яким підтверджується факт відводу в
натурі земельної ділянки ОСОБА_2,
площею 510 кв..м., за адресою АДРЕСА_1 під
індивідуальне жиле будівництво;

- договір про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки по АДРЕСА_1 (а.с. 26-27), яким
підтверджується факт укладення 16
вересня 1960 року договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві особистої власності між ОСОБА_5
та Відділом комунального
господарства виконкому
Дніпродзержинської міської ради, який
посвідчений нотаріусом 1-ї
Дніпродзержинської нотаріальної
контори ОСОБА_7, зареєстрований в
реєстрі № 2/9916;

- звідний оціночний акт по
домоволодінню (а.с. 28), яким
підтверджується проведення оцінки
побудованого житлового будинку по
АДРЕСА_1 та його вартість станом на 26
лютого 1970 року в сумі 2124 рублів;

- відомість внутрішніх обмірів та
розрахунків приміщень (а.с. 29), якою
підтверджується внутрішні площі
житлового будинку по АДРЕСА_1 станом
на 26 лютого 1970 року;

- Витяг з домовою книги (а.с. 30 -32),
яким підтверджується факт реєстрації
заявника та його батьків в житловому
будинку по АДРЕСА_1;

- свідоцтво про одруження (а.с. 33),
яким підтверджується факт реєстрації
шлюбу між батьками позивача 17 травня 1959
року Дніпродзержинським міським ЗАГС,
актовий запис № 505;

- свідоцтво про народження, видане
Дніпровським відділом ЗАГС м.
Дніпродзержинська 29 квітня 1967 року,
актовий запис № 432 ( а.с. 33), яким
підтверджується факт походження
ОСОБА_1 від ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

- повідомлення ОКП
«Дніпродзержинське БТІ» від 04 жовтня
2011 року (а.с. 34), яким підтверджується
факт відмови у видачу позивачу витягу
із реєстру прав власності на нерухоме
майно для встановлення спадщини після
померлого ОСОБА_2 на житловий будинок
по АДРЕСА_1 в зв'язку з відсутністю на
підприємстві даних про реєстрацію
права власності на ім'я спадкодавця.

Вивчивши письмові докази та
матеріали справи, з'ясувавши обставини
та дослідивши їх доказами, суд вважає,
що заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
такі обставини та відповідні до них
правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є сином
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які перебували у
зареєстрованому шлюбі з 17 травня 1959
року, що підтверджується свідоцтвом
про народження, виданим 29 квітня 1967
року Дніпровським відділом ЗАГС м.
Дніпродзержинська, актовий запис № 432,
та свідоцтвом про одруження батьків
заявника, виданим Дніпродзержинським
міським ЗАГС 17 травня 1959 року, актовий
запис № 505 ( а.с. 33).

За життя батьком заявника ОСОБА_2 за
свої особисті кошти та за рахунок
власних сил був збудований житловий
будинок, розташований на земельній
ділянці по АДРЕСА_1, яка була виділена
забудовнику ОСОБА_2 на підставі
рішення виконавчого комітету
Дніпродзержинської міської ради № 728
від 16 серпня 1960 року для
індивідуального житлового
будівництва, 31 серпня 1960 року
виконаний виділ земельної ділянки,
площею 510 кв.м., в натурі, що
підтверджується актом представника
Управління головного архітектора м.
Дніпродзержинська (а.с. 25).

На підставі вищевказаного
рішення виконкому 16 вересня 1960 року між
Відділом комунального господарства
виконкому Дніпродзержинської міської
ради та ОСОБА_2 був укладений договір
про надання у безстрокове користування
земельної ділянки АДРЕСА_1 для
будівництва індивідуального жилого
будинку на праві особистої власності,
який посвідчений нотаріусом 1-ї
Дніпродзержинської нотаріальної
контори ОСОБА_7, зареєстрований в
реєстрі № 2/9916 ( а.с. 26-27), та за проектом
№ 181 -1 вар.І 09 вересня 1960 року виданий
затверджений Управлінням головного
архітектора міста Дніпродзержинська
Генеральний план дільниці будинку (а.с.
24).

На підставі планів поверхів будівель
А-1 та Б-1 (а.с. 21- 22), генерального плану
будівель (а.с. 23), вартістю будівель та
споруд (а.с. 28), відомістю внутрішніх
обмірів (а.с. 29), судом встановлено, що в
1965 році батько заявника ОСОБА_2
завершив будівництво житлового
будинку А-1, літньої кухні Б-1, колодязю,
огорожі, після чого
Дніпродзержинським бюро технічної
інвентаризації була проведена
технічна інвентаризація нерухомого
майна і в лютому - березні 1970 року
забудовнику видані вищевказані
документи.

В 1975 році ОСОБА_2 добудував тамбур до
літньої кухні та гараж В-1, що
підтверджується технічним паспортом,
виготовленим ОКП «Дніпродзержинське
бюро технічної інвентаризації» 26
серпня 2011 року на замовлення заявника
(а.с. 17-20), в якому вказані роки
побудови будівель та споруд, і згідно
якого з моменту завершення
будівництва і до теперішнього часу
склад нерухомого майна не змінився, і
житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1, складається із житлового
будинку А-1, житловою площею 40,9 кв.м.,
загальною площею 58,2 кв.м., літньої кухні
Б-1, гаражу В-1, колодязю №1, огорожі №2,
водопроводу №3, хвіртки №4.

Також судом встановлено, що після
завершення будівництва заявник та його
батьки зареєструвалися в житловому
будинку по АДРЕСА_1, і заявник до
теперішнього часу залишається
зареєстрованим в ньому, що
підтверджується Витягом з домової
книги (а.с. 30-32).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника -
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про смерть, виданим Відділом
реєстрації актів громадянського стану
виконкому Дніпровської районної ради
м. Дніпродзержинська ІНФОРМАЦІЯ_1,
актовий запис № 954 ( а.с. 15). Після її
смерті її чоловік та батько заявника -
ОСОБА_2 склав заповіт, яким на випадок
своєї смерті зробив таке
розпорядження: усе своє майно, що буде
належати йому на день смерті, де б воно
не знаходилося і з чого б воно не
складалось, а також все те, на що він за
законом буде мати право, він заповідав
ОСОБА_1. Цей заповіт 23 січня 2001 року був
посвідчений ОСОБА_6, приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
міського нотаріального округу,
зареєстрований в реєстрі № 327 ( а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що
підтверджується свідоцтвом про
смерть, виданим ІНФОРМАЦІЯ_2
Дніпровським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, актовий запис № 99
(а.с. 14). Після його смерті відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Заявник, як спадкоємець за заповітом,
протягом встановленого законом
шестимісячного строку звернувся до
Третьої Дніпродзержинської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
померлого батька та про отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, і на підставі його заяви 25
червня 2011 року було заведено спадкову
справу № 392/2011 ( а.с. 11- Витяг про
реєстрації в Спадковому реєстрі).

Але постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 16 червня 2012 року,
вих. № 1765/02-14, держаним нотаріусом
Третьої Дніпродзержинської державної
нотаріальної контори ОСОБА_8 заявнику
було відмолено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом у
вигляді вищевказаного житлового
будинку після померлого ОСОБА_2 в
зв'язку із відсутністю
правовстановлюючих документів на
спадковий житловий будинок та
відсутністю реєстрації права
власності на житловий будинок за
померлим ОСОБА_2.

Як встановлено судом, заявник є
спадкоємцем за заповітом після
померлого ОСОБА_2 і дійсно має право
на спадщину, що відкрилася після
смерті спадкодавця, в тому числі й на
житловий будинок, розташований по по
АДРЕСА_1.

Не зважаючи на відсутність реєстрації
права власності на спадковий житловий
будинок за померлим ОСОБА_2, суд дійшов
до висновку, що цей будинок дійсно
належав ОСОБА_2 на праві приватної
власності, і він правомірно набув
право володіти, користуватися та
розпоряджатися побудованим ним в
період з 1965 по 1975 роки нерухомим
майном, оскільки право власності на
житловий будинок набувається у
порядку, який був чинним на час
завершення його будівництва.

У 1975 році питання набуття права
власності регулювались Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 26
серпня 1948 року «Про право громадян на
купівлю і будівництво індивідуальних
житлових будинків» (далі - Указ від 26
серпня 1948 року), що був визнаний таким,
що втратив чинність, Указом Президії
Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988
року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до
Указу від 26 серпня 1948 року постановою
Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948
року «Про порядок застосування Указу
Президії Верховної Ради СРСР від 26
серпня 1948 року «Про право громадян на
купівлю і будівництво індивідуальних
житлових будинків» (далі - Постанова
від 26 серпня 1948 року), які, зокрема,
визначали умови та правові наслідки
будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня
1948 року кожен громадянин і кожна
громадянка мали право купити або
збудувати для себе на праві особистої
власності жилий будинок на один або два
поверхи з числом кімнат від однієї до
п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року
визначав, що земельні ділянки для
будівництва індивідуальних жилих
будинків відводяться за рахунок земель
міст, селищ, держземфонду і земель
держфонду у безстрокове користування,
а збудовані на цих ділянках будинки є
особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та
Постановою від 26 серпня 1948 року
підставою виникнення у громадянина
права власності на жилий будинок був
сам факт збудування ним його з
додержанням вимог цих актів
законодавства. І ці правові акти не
пов'язували виникнення права власності
на житловий будинок із проведенням
його реєстрації.

А тому суд вважає, що ОСОБА_2 на момент
своєї смерті був власником житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, оскільки побудував його на
відведеній у встановленому на той
законом порядку земельній ділянці для
будівництва індивідуального жилого
будинку. А тому, суд вважає, що
заявник, який своєчасно прийняв
спадщину, не відмовився від неї,
продовжує відкрито володіти та
користуватися спадковим нерухомим
майном, після смерті ОСОБА_2 набув
право власності на житловий будинок в
порядку спадкування за законом.

І зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом через
відсутність реєстрації за
спадкодавцем права власності на
спадковий житловий будинок, і
будь-якими іншими особами його права
власності на житловий будинок не
оспорюється, суд вважає, що заявник
правомірно звернувся до суду саме із
заявою в порядку окремого провадження
про встановлення юридичного факту
належності йому на праві приватної
власності зазначеного житлового
будинку.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
заявників, з таких мотивів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України
здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцю з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у
складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна. Право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.

Відповідно до ч. 2 п.5 ст. 234 суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
громадян, якщо чинним законодавством
не передбачений інший порядок їх
встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 31 березня
1995 року (зі змінами та доповненнями) в
порядку окремого провадження
розглядаються справи про встановлення
фактів, якщо: у відповідності до закону
такі факти породжують юридичні
наслідки; діючим законодавством не
передбачений інший порядок їх
встановлення; заявник не має іншої
нагоди одержати або відновити
документ, підтверджуючий факт, що має
юридичне значення; встановлення факту
не пов'язано з вирішенням спору про
право.

Керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1296,
1299 Цивільного кодексу України,
Постановою Верховного Суду України
від 18 грудня 2013 року № 6-137цс13,
керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 234, 256, 259
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1,
заінтересовані особи - Територіальна
громада в особі Дніпровської районної
в місті Дніпродзержинську ради, Третя
дніпродзержинська державна
нотаріальна контора, Реєстраційна
служба Дніпродзержинського міського
управління юстиції про встановлення
юридичного факту.

Визнати факт належності ОСОБА_1
на праві приватної власності
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, який складається із
житлового будинку А-1, житловою площею
40,9 кв.м., загальною площею 58,2 кв.м.,
літньої кухні Б-1, гаражу В-1, колодязю
№1, огорожі №2, водопроводу №3, хвіртки
№ 4, що є підставою для реєстрації
Реєстраційною службою
Дніпродзержинського міського
управління юстиції за ОСОБА_1 права
власності на вищевказане нерухоме
майно в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
А.Б. Ковальова