Єдиний унікальний номер 341/3230/13-ц
Номер провадження 2/341/111/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року Галицький районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді -
Гаполяка Т.В.

секретаря судових засідань - Томин
Л.В.

в м. Галичі розглянувши цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
майном та стягнення моральної шкоди,
суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до Галицького
районного суду Івано-Франківської
області з позовом до ОСОБА_3, уточнивши
позовні вимоги, просить суд винести
рішення, яким:

1. Встановити наступний порядок
користування спільно набутими
автомобілями:

- автомобіль Mercedes-Benz 500 SEL (НОМЕР_4)
д.н.з. НОМЕР_1, 2000 року випуску, придбаний
01 листопада 2006 року;

автомобіль Богдан DF-25 (НОМЕР_5) д.р.з.
НОМЕР_6, 2006 року випуску, придбаний 07
листопада 2007 року;

автомобіль JEEP Gran Gheroke 5.2 (НОМЕР_7), д.р.з.
НОМЕР_8, 1995 року випуску придбаний 07
квітня 2011 року - залишити в
користуванні відповідача ОСОБА_3.

- автомобіль IVEKO 35S18V (НОМЕР_9), д.н.з.
НОМЕР_2, 2006 року випуску, придбаний 21
вересня 2010 року,

автомобіль Mercedes-Benz S 500 L (НОМЕР_10) д.н.з.
НОМЕР_3, 2003 року випуску, чорного
кольору, придбаний 21 вересня 2010 року -
залишити в користуванні позивача
ОСОБА_2.

2. Зобов'язати відповідача ОСОБА_3
передати позивачу ОСОБА_2 технічний
паспорт та комплекти ключів від
автомобіля IVEKO 35S18V (НОМЕР_9), д.н.з.
НОМЕР_2, 2006 року випуску, придбаного 21
вересня 2010 року та технічний паспорт та
комплекти ключів від автомобіля
Mercedes-Benz S 500 L (НОМЕР_10) д.н.з. НОМЕР_3, 2003
року випуску, чорного кольору,
придбаного 21 вересня 2010 року.

3 Зобов'язати відповідача ОСОБА_3
не чинити позивачу ОСОБА_2 перешкод в
користуванні та володінні
трикімнатною квартирою, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_2
комплект ключів від трикімнатною
квартирою, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

4. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача ОСОБА_2 50 000 грн. на
відшкодування за завдану моральну
шкоду.

Ухвалою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 29 січня
2014 року позов в частині зобов'язати
відповідача ОСОБА_3 не чинити позивачу
ОСОБА_2 перешкод в користуванні та
володінні трикімнатною квартирою, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
передати ОСОБА_2 комплект ключів від
трикімнатною квартирою, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 заявою
представника позивача залишено без
розгляду.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що перебуває у
шлюбі з відповідачем, який
зареєстровано 15 листопада 2003 року. За
час шлюбу набуто майно, встановлення
порядку користування яким є предметом
розгляду даної справи. Також набуто
інше майно, поділ якого, а також
спірного за цим позовом, є предметом
цивільного спору про розірвання шлюбу
та поділ майна.

Відповідач позбавив позивача реальної
можливості користуватись та володіти
спірним майном, зокрема без згоди
позивача зняв з реєстрації автомобілі
Mercedes-Benz S 500 L (НОМЕР_10) д.н.з. НОМЕР_3 та JEEP
Gran Gheroke 5.2 (НОМЕР_7), д.р.з. НОМЕР_8. В
добровільному порядку згоди щодо
користування спірним майном сторони не
дійшли. Враховуючи те, що з початку 2013
року позивач, враховуючи неправомірні
дії відповідача, позбавлена можливості
використовувати наявну квартиру для
свого проживання та проживання сина,
зберігання речей, змушена винаймати
інше житло, винаймати легковий та
грузовий транспорт - наявний певний
дискомфорт і чим спричинена моральна
шкода, яку позивач оцінює в 50 000 грн.

В судовому засіданні представники
позивача - адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5
позов підтримали. Додатково пояснили,
що спірна квартира, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 придбана сторонами як
«сирець», в такій не здійснено
оздоблювальні роботи. Однак, позивач
мала намір завершити ремонт квартири, а
також використовувати квартиру для
зберігання речей. Зазначили, що на
даний час на розгляді Галицького
районного суду Івано-Франківської
області перебуває справа про
розірвання шлюбу та поділ майна
подружжя ОСОБА_2, однак розгляд даної
справи не перешкоджає можливості
користування майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, у зв'язку
з чим ОСОБА_2 звернулась з зазначеним
позовом.

В судовому засіданні представник
відповідача позов заперечив. Зазначив,
що відповідач не перешкоджав позивачу
в користуванні спірною квартирою. Дана
квартира придбана без оздоблення і
така в даний час перебуває в стадії
ремонту і не придатна для проживання та
зберігання речей. Ключі від квартири
були передані майстрам, які здійснюють
ремонт та в подальшому втрачені.
Позивач не виявляла бажання
здійснювати ремонт квартири. За її
вимогою, яка була викладена в позові,
щодо надання комплекту ключів
відповідач з участю спеціаліста без
пошкодження вхідних дверей, відчинив
такі, замінив замок ключі від якого
були втрачені та передав такі позивачу.
Щодо автомобілів, то такі на даний час
відчужені і не перебувають в
користуванні відповідача.

Заслухавши пояснення представників
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач та
відповідач перебувають у шлюбі, який
зареєстровано 10 листопада 2003 року, що
стверджується наявною в матеріалах
справи копією свідоцтва про одруження
(а.с. 6), однак в кінці 2012 року припинили
фактичні шлюбні відносини, що
визнається сторонами. На даний час на
розгляді Галицького районного суду
Івано-Франківської області перебуває
спір між сторонами про розірвання
шлюбу та поділ майна подружжя, в т.ч. і
спірного:

автомобіля Mercedes-Benz 500 SEL (НОМЕР_4) д.н.з.
НОМЕР_1, 2000 року випуску, придбаний 01
листопада 2006 року;

автомобіля Богдан DF-25 (НОМЕР_5) д.р.з.
НОМЕР_6, 2006 року випуску, придбаний 07
листопада 2007 року;

автомобіля JEEP Gran Gheroke 5.2 (НОМЕР_7), д.р.з.
НОМЕР_8, 1995 року випуску придбаний 07
квітня 2011 року;

автомобіля IVEKO 35S18V (НОМЕР_9), д.н.з.
НОМЕР_2, 2006 року випуску, придбаний 21
вересня 2010 року;

автомобіля Mercedes-Benz S 500 L (НОМЕР_10) д.н.з.
НОМЕР_3, 2003 року випуску, чорного
кольору, придбаний 21 вересня 2010 року, що
визнається сторонами.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України,
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Право спільної сумісної власності не
передбачає визначення часток
співвласників у праві спільної
власності, а відтак цей режим спільної
власності ще більшою мірою "зв'язує"
його учасників, ніж право спільної
часткової власності, учасник якої
наділений правом вимагати виділення
йому у натурі частини майна у володіння
та користування (ч. 2 - 4 ст. 358 ЦК), а також
самостійно розпоряджатися своєю
часткою (ст. 361 ЦК). Навпаки,
співвласники майна, що знаходиться у
спільній сумісній власності, не тільки
володіють та користуються, але й
розпоряджаються таким майном за
спільною згодою.

Даний режим спільної власності вказує
на те, що усі учасники мають одержати
реальну можливість володіти та
користуватися спільним майном у
натурі. Здійснення повноважень
володіння та користування одним з
учасників щодо усього спільного майна
не може не порушувати аналогічних
речових прав інших співвласників (ч. 2
ст. 13 ЦК).

Зазначений позивачем порядок
користування автомобілями, а саме
виділення в користування кожній із
сторін конкретних автомобілів, які є
індивідуально-визначеними речами по
суті нівелює режим спільної сумісної
власності подружжя щодо даних
автомобілів, оскільки унеможливлює
користування іншою стороною
індивідуально визначеним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, в задоволенні
позову в частині визначення порядку
користування майном, зокрема шляхом
виділення кожному із сторін в
користування конкретних автомобілів,
слід відмовити, оскільки такі вимоги
суперечать положенням ЦК України.

Судом встановлено, що 17 грудня 2010 року
відповідачем ОСОБА_3 придбано квартиру,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На
час придбання в квартирі не проведено
оздоблювальні роботи, після купівлі
такої розпочато ремонт, що визнається
сторонами.

Згідно наявного в матеріалах справи
копії комісійного акту від 21 січня 2014
року (а.с. 38) в квартирі ведуться
ремонтні роботи по штукатуренню стін,
відсутня підлога, міжкімнатні двері,
опалення, побілка стін та стелі,
освітлення, така не придатна для
користування.

Враховуючи зазначений стан квартири,
суд вважає, що така не придатна для
використання за цільовим призначенням.
Сторонами не надано, відповідно судом
не здобуто доказів того, що позивач
мала намір і вчиняла дії спрямовані на
здійснення ремонту квартири з метою
проживання в такій, а відповідач
перешкоджав в цьому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Враховуючи на недоведеність наявності
неправомірних дій відповідача по
відношенню до позивача щодо
користування квартирою, автомобілями
(відмова в задоволенні позову в частині
визначення порядку користування
такими), суд вважає, що в задоволенні
позову в частині стягнення моральної
шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.60 СК України, ст. 368,369, 1167 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 15, 30, 57 - 60, 130, 208, 209, 212,
213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:Т. В. Гаполяк