інстанції - Костенко В. Г.Номер
провадження 22-ц/788/73/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю., Шевченка В. А.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 27 листопада 2013 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В
И Л А :

01 жовтня 2013 року ОСОБА_5, через свого
представника ОСОБА_6, звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
коштів в рахунок компенсації за
сплачені житлово-комунальні послуги
та зобов'язання вчинити дії. Свої
вимоги мотивує тим, що їй на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1, в
якій проживає відповідачка. 04.08.2012 року
між сторонами було укладено договір,
відповідно до якого відповідач
отримала в користування вищевказану
квартиру, а відповідачка
зобов'язалась оплачувати комунальні
послуги, проте в повному розмірі їх не
оплачує. За період 2010-2013 років
позивачка особисто сплатила 6964,79 грн.
на погашення боргу з
житлово-комунальних послуг. Окрім
того, станом на 01.10.2013 року
заборгованість по сплаті комунальних
послуг становила 735,22 грн., тому позивач
просила стягнути з відповідача на її
користь 6964,79 грн. відшкодування
сплачених послуг, зобов'язати
відповідача сплатити 735,22 грн.
заборгованості за спожиті послуги
та зобов'язати надалі сплачувати
спожиті відповідачкою за час
проживання комунальні послуги.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 27 листопада 2013 року,
позов ОСОБА_5 було задоволено частково.
Зобов'язано ОСОБА_3 сплатити ОСОБА_5
заборгованість по сплаті комунальних
послуг у сумі 735 грн. 22 коп. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 відшкодування
комунальних послуг у сумі 1671 грн. 64 коп.,
відшкодування витрат у сумі 71 грн. 69
коп., а всього 1743 грн. 33 коп. У
задоволенні іншої частини вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповноту
з'ясування обставин, які мають значення
для справи, просить його скасувати в
частині задоволених позовних вимог
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Зазначає, що при
укладенні договору, позивач ввела
ОСОБА_3 в оману, поставила її у
безвихідне становище. Крім того в
договорі не вказано, що відповідач
ОСОБА_3 повинна сплачувати всю суму
нарахованих комунальних платежів.

Заслухавши пояснення представників
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які
підтримали доводи апеляційної скарги,
ОСОБА_5 та її представника - ОСОБА_6, які
заперечують проти доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, матеріали цивільної
справи №592/6329/13-ц Ковпаківського
районного суду м. Суми,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд виходив з того, що між позивачем
і відповідачем існує договір, за
яким відповідач зобов'язаний
оплачувати комунальні послуги, тому
позивач має право вимагати компенсації
понесених внаслідок неналежного
виконання відповідачкою умов
договору збитків - оплаченої
позивачкою заборгованості з
комунальних послуг після укладення
договору в розмірі 1671,64 грн. та вимагати
сплатити заборгованість у сумі 735,22
грн. Окрім того, суд вважав
обґрунтованими вимоги про спонукання
ОСОБА_3 сплатити позивачці непогашену
заборгованість по сплаті комунальних
послуг у сумі 735 грн. 22 коп., яка виникла
станом на 01.10.2013 року.

Проте з таким висновком суду в повній
мірі погодитись не можна з огляду на
наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач є власником квартири
АДРЕСА_1 ( а.с. 7 ).

З 30.10.2002 року відповідач зареєстрована
і проживає у зазначеній квартирі, що
підтверджено довідкою про склад сім'ї (
а.с. 56 ). У квартирі зареєстровані також
позивач і її син ОСОБА_8, однак у
квартирі вони не проживають з 1998 року,
що визнається сторонами. Вказані
особи мають постійне місце
проживання у Російській Федерації.

Таким чином, сторони тривалий час
спільне господарство не ведуть та
мають напружені відносини між собою.

До серпня 2012 року між сторонами не було
чіткої домовленості щодо розподілу
оплати комунальних послуг по
зазначеній квартирі, у зв»язку з чим
виникали суперечки.

04.08.2012 року між сторонами укладений
договір про безоплатне користування
зазначеною квартирою. При укладенні
договору сторони дійшли згоди, що
жодних претензій вони одна до одної не
мають. Відповідач зобов'язалася
оплачувати комунальні послуги в
порядку та в строки встановлені
відповідними договорами та актами
законодавства ( а.с. 8-9 ).

Отже, виходячи зі змісту договору,
власник житлового приміщення (
позивачка ) погодився передати
відповідачці у користування все
житлове приміщення, без отримання
орендної плати, однак за умови повної
сплати комунальних послуг, тобто
належних та своєчасних розрахунків з
їх надавачами, не утворення
заборгованості.

В свою чергу, відповідачка, при
підписанні договору, не виказала
жодних заперечень та не зажадала
виділення їй не всього житлового
приміщення, а його частини. На протязі
кількох років відповідачка
користується всією квартирою
одноособово.

Даний договір сторонами не
розривався та недійсним у
передбаченому законодавством порядку
не визнавався.

Також з матеріалів справи
вбачається, що внаслідок неналежного
виконання відповідачкою умов
договору, утворилася заборгованість
з комунальних послуг. Внаслідок
цього, позивачка була вимушена
самостійно вживати заходи щодо її
погашення, позивачкою було сплачено
заборгованість з комунальних послуг
після укладення договору в розмірі 1620,50
грн., про що надані свідчать долучені
до матеріалів справи квитанції ( а.с.
15-23 ). Зокрема сплачено після
укладеного договору : за опалення - 1142,08
грн. ( а.с. 18-19 ), за експлуатаційні
витрати - 462,02 грн. ( а.с. 21-22 ) та за
комунальну електроенергію - 16,40 грн. (
а.с. 21-22 ).

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції вірно вважав, що
позивач має право вимагати компенсації
оплачених після укладення договору
сум. Такі витрати є збитками для
позивачки та підлягають компенсації
у відповідності до положень ст.ст. 22
та 611 ЦК України.

Невжиття заходів по погашенню боргу,
потягло б для позивачки негативні
наслідки у вигляді утворення значної
заборгованості, нарахування сум
неустойки, стягнення судових витрат
при зверненні надавачів послуг до
суду. Окрім того, чинним
законодавством передбачено і
припинення надавання відповідних
послуг у разі не погашення
заборгованості тривалий час.

Між тим, суд 1-ї інстанції допустив
помилку в підрахунках сплачених
позивачкою сум, стягнувши на її
користь з ОСОБА_3 1671 грн. 64 коп.
замість фактично сплачених 1620,50 грн.

За таких обставин, рішення суду в
цій частині вимог підлягає зміні.

Окрім того, колегія суддів вважає, що
рішення місцевого суду в частині вимог
щодо спонукання ОСОБА_3
сплатити позивачці заборгованість по
сплаті комунальних послуг у сумі 735 грн.
22 коп. не відповідає вимогам закону
та підлягає скасуванню, виходячи з
наступного.

Укладеним між сторонами договором не
передбачено стягнення або сплату
комунальних послуг на користь
безпосередньо власника.

Окрім того, такий спосіб захисту його
прав не випливає і з положень ст.ст. 16
та 611 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема :

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Таким чином, рішення в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову в задоволенні цих
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те,
що при укладанні договору позивачка
ввела ОСОБА_3 в оману, поставила її у
безвихідне становище, всупереч вимогам
ст.ст. 10 та 60 ЦПК України, достатніми та
беззаперечними доказами не
обґрунтовані. ОСОБА_3 не зверталась до
суду з позовом про визнання укладеного
договору недійсним або про його
розірвання.

Доказів звернень відповідачки
до правоохоронних органів з приводу
тиску на неї при укладанні договору
також не надано.

Не встановлені такі обставини і
судовими рішеннями в рамках
цивільної справи №592/6329/13-ц
Ковпаківського районного суду м. Суми
( а.с. 38-40 ).

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що відповідач ОСОБА_3 не повинна
сплачувати всю суму нарахованих
комунальних платежів, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки, як
зазначалося вище, відповідно до п. 4
укладеного між
сторонами договору, користувач ОСОБА_3
зобов'язується здійснювати
оплату вартості комунальних послуг в
порядку та в строки, встановлені
відповідними договорами та актами
законодавства України, а не 1/3 вартості
комунальних послуг, як вона
помилково зазначає.

Сторони укладали договір вільно
та самостійно визначили його умови,
що випливає зі змісту ст.ст. 6 та 627
ЦК України.

Відповідно до п.п. 3) та 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Рішення суду підлягає зміні і в
частині судових витрат.

Зокрема, позивачка, при
зверненні до суду, не оплатила
судовим збором вимоги немайнового
характеру у сумі 114 грн. 70 коп., судом
апеляційної інстанції ухвалюється
нове рішення про відмову у
задоволенні цієї частини вимог, тому
вказану суму судового збору за
розгляд справи в суді 1-ї інстанції,
а також 57 грн. 35 коп. судового збору
за розгляд справи в апеляційному
суді належить достягнути з позивачки
на користь держави.

Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України, пропорційно задоволеній
частині позову та апеляційної скарги,
з ОСОБА_5 необхідно стягнути на
користь ОСОБА_3 03 грн. 44 коп. судового
збору за розгляд справи в апеляційному
суді. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
необхідно стягнути 52 грн. 76 коп.
судового збору за розгляд справи в
суді 1-ї інстанції замість 71 грн. 69 коп.,
як вказано у рішенні суду.

В частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 щодо спонукання
ОСОБА_3 сплачувати в подальшому
спожиті нею комунальні послуги
сторонами рішення суду не
оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-316 ЦПК України,
колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 27 листопада 2013 року в
частині вирішення вимог щодо
спонукання ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_5
суму заборгованості по сплаті
комунальних послуг у сумі 735 грн. 22 коп.
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні цих вимог.

Рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 27 листопада 2013 року в
частині вирішення вимог щодо
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
збитків, понесених у зв»язку з
відшкодуванням комунальних послуг
змінити, зменшивши присуджену суму з
1671 грн. 64 коп. до 1620 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
держави 114 грн. 70 коп. судового збору за
розгляд справи в суді 1-ї інстанції та
57 грн. 35 коп. судового збору за
розгляд справи в апеляційному суді.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 03 грн. 44 коп. судового збору за
розгляд справи в апеляційному суді.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 52 грн. 76 коп. замість 71 грн. 69 коп.
в рахунок компенсації судового збору
за розгляд справи в суді 1-ї інстанції.

Рішення апеляційного суду набрало
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -