АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4478/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/602/14
Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р.І.
Доповідач Петренко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Петренка
В.М.

Суддів: Лобова О.А., Одринської
Т.В.

при секретарі : Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
та рішення Ленінського районного суду
м.Полтави від 26 грудня 2013 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача
апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

29 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідачки ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди завданої псуванням майна.

В обґрунтування своїх вимог вказав,
що є власником земельної ділянки
площею 831 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1
що підтверджується державним актом.
Одним із суміжних землекористувачів є
відповідачка ОСОБА_2 На протязі 2013 року
ОСОБА_2 три рази руйнувала огорожу,
побивши таким чином 16 листів шиферу.
Неправомірними діями внаслідок
псування ( побиття ) 16 листів шиферу
ОСОБА_2 завдала йому майнову шкоду на
суму 712 грн.

Прохає стягнути з ОСОБА_2 на його
користь у рахунок відшкодування
майнової шкоди 712 грн. 2000 грн. моральної
шкоди, судові витрати та витрати
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката в розмірі 1200 грн.

Рішенням Ленінського районного
суду м.Полтави від 26 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 га користь
ОСОБА_1 712 грн. на відшкодування
майнової шкоди, заподіяної
пошкодженням паркану, 229 грн. 40 коп.
судових витрати та 500 грн. витрат на
правову допомогу, а всього судових
витрат 729 грн. 40 коп..

З таким рішенням не погодилась
ОСОБА_2 В апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судом норм
цивільного процесуального та
матеріального права, прохає скасувати
вказане рішення суду першої інстанції
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позову.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі
прохає скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі. Вважає, що рішення у
справі прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального
законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню. Скарга ОСОБА_2
обґрунтована і підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
.скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення,
відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно вимог ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом свої порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 являється власником
земельної ділянки для ведення
садівництва площею 831 кв.м., що
розташована в АДРЕСА_1 що
підтверджується державним актом. Одним
із суміжних землекористувачів є
відповідачка ОСОБА_2

Встановлено, що в результаті
руйнування огорожі, яка встановлена на
межі між земельними ділянками ОСОБА_1
та ОСОБА_2 мало місце побиття шиферу.

Згідно вимог ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Отже підставою для
відповідальності є протиправне,
шкідливе, винне діяння завдавача шкоди.

Для підтвердження своїх вимог
позивач ОСОБА_1 надав акти складені
ОСОБА_3 та підписані ним і ОСОБА_4: від 24
квітня 2013 р., від 4 липня 2013 р. та від 13
жовтня 2013 р. у яких вказано, що в
результаті руйнування огорожі, а саме -
скидання шиферу, мало місце побиття
шиферу.

Чинне в Україні законодавство
передбачає, що відшкодуванню підлягає
лише шкода, яка є об'єктивним наслідком
(результатом) протиправної поведінки
заподіювача та покладає на позивача
обов'язок доказати наявність шкоди та
його розмір.

Матеріали справи не містять будь
яких доказів, які б свідчили, що саме
ОСОБА_2 винна у руйнуванні паркану та
побитті шиферу.

В актах, наданих позивачем як доказ
по справі, вказано, що мається факт
руйнування огорожі, але не вказано хто
руйнував огорожу, а отже вказані акти
не можуть бути доказом вини ОСОБА_2 в
заподіянні майнової шкоди.

До показів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд
відноситься критично, оскільки, як
встановлено судом вони знаходяться у
неприязних відношеннях з ОСОБА_2.

Не може служити доказом і
постанова Ленінського районного суду
від 2 жовтня 2013 року, на яку позивач
посилається як на один із доказів,
оскільки згідно вказаної постанови
ОСОБА_2 притягнута до адміністративної
відповідальності за ст.173 КУаП України
за сварку з сусідами під час якої
брутально лаялась.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вимог ст.ст.58,59 ЦПК
України докази по справі повинні бути
належними, допустимими та
достовірними.

Позивачем не доведено а судом в
ході розгляду справи не добуто доказів,
що майнову шкоду позивачу заподіяла
саме ОСОБА_2.а тому у задоволенні позову
про відшкодуванню матеріальної шкоди
необхідно відмовити.

Оскільки судом відмовлено в
задоволенні матеріальної шкоди не
підлягають задоволенню і вимоги про
стягнення моральної шкоди, судових
витрати та витрат на правову допомогу.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 обґрунтована і підлягає,
рішення суду першої інстанції від 26
грудня.2013 року підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307,309 ,316, 317 ЦПК
України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Полтави від 26 грудня 2013 року
скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий : суддя
_____________ Петренко В.М.

Судді :
_____________ Лобов О.А.

___________ Одринська Т.В.

З оригіналом згідно

Суддя
Петренко В.М.