Справа № 161/5869/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Плахтій І.Б. Провадження №
22-ц/773/230/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І.,
Завидовської-Марчук О.Г.,

при секретарі - Мельничук Т.Ю.,

за участі: представника позивача -
ОСОБА_1,

представник
відповідача - Домальчука Р.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк» про
визнання недійсним договору поруки,

за апеляційною скаргою
відповідача публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» на заочне рішення
Луцького міськрайонного суду від 15
жовтня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 15 жовтня 2013
року позов ОСОБА_3 до ПАТ АБ
«Укргазбанк» про визнання недійсним
договору поруки задоволено.

Визнано недійсним договір поруки №1
від 18 серпня 2008 року між ВАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_3

Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» в
користь ОСОБА_3 114,70 грн. судового збору
та 900.48 грн. витрат на проведення
судової експертизи.

13 листопада 2013 року відповідач ПАТ АБ
«Укргазбанк» подав заяву про перегляд
заочного рішення, яка ухвалою цього ж
суду від 10 грудня 2013 року була залишена
без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач ПАТ АБ «Укргазбанк» просить
скасувати заочне рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення про
відмову в позові. Покликається на те, що
судом були порушені норми
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що відповідача та його
представника не було належним чином
повідомлено про час та місце розгляду
справи, позивачем пропущено строки
позовної давності, так як їй було
відомо про договір поруки з моменту
його укладення. Також вважає, що суд
першої інстанції встановивши факт
підписання договору іншою особою, а не
позивачем, зробив неправильний
висновок про визнання такого договору
недійсним, оскільки такий договір
повинен бути визнаний неукладеним.

В судовому засіданні представник
відповідача Домальчук Р.В. апеляційну
скаргу підтримав, покликаючись на
доводи, викладені в ній. Також подав
заяву про застосування строків
позовної давності.

Представник позивач ОСОБА_1 апеляційну
скаргу заперечив, оскільки вважає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Просив апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_3 не підписувала договір
поруки № 1 від 18.08.2008 року і про
наявність такого договору їй стало
відомо в кінці грудня 2012 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін з наступних підстав.

Судом правильно встановлено і це
підтверджується належними доказами,
які містяться в матеріалах справи, що
18.08.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ АБ
«Укргазбанк», та відповідачем ОСОБА_3
укладено договір поруки № 1 (а.с. 8-9), в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 126/08-К/02 від 18.08.2008
року укладеного між ВАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_3

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи № 572 від
28.08.2013 року підписи в графі
«поручитель» у договорі поруки № 1 від
18.08.2008 року та в графі «поручитель» у
додатковій угоді № 1 до договору поруки
№ 1 від 18.08.2008 року від 24.03.2011 року
виконані не ОСОБА_3, а іншою особою
(а.с.34-36).

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язань вчиняється у письмовій
формі. Таким чином, при укладенні
договору поруки особа, яка поручається
перед кредитором боржника за виконання
ним свого обов'язку повинна особисто
укласти в письмовій формі даний
договір та підписати його.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 не
підписувала договір поруки № 1 від
18.08.2008 року.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу. Згідно з ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його волі.

Судом першої інстанції встановлено, що
спірний договір, який відповідає за
формою та змістом вимогам закону, але
експертизою підтверджено, що одна із
сторін його не підписувала, а тому, з
врахуванням вимог вищезазначеного
законодавства, вірно прийшов до
висновку, що такий договір є вчиненим.
Отже, врахувавши встановлені
обставини, вимоги чинного
законодавства суд підставно визнав
даний договір недійсним.

Покликання відповідача на роз'яснення
викладені у п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» безпідставні,
оскільки до правовідносин в даному
випадку не можуть бути застосовані.

В апеляційній скарзі відповідач
вказує, що їх не було належним чином
повідомлено про час та місце розгляду
справи. Однак, при поданні заяви про
перегляд заочного рішення, поданні
апеляційної скарги відповідачем не
подано будь-яких належних доказів,
якими б спростовувалися висновки суду
першої інстанції при ухваленні
заочного рішення. Крім того,
апеляційним судом повно досліджено всі
обставини справи і встановлено, що таке
порушення (неповідомлення про дату
судового засідання) не призвело до
неправильного вирішення справи.

Не заслуговують на увагу і доводи
відповідача в апеляційній скарзі про
те, що позивачем пропущено строки
позовної давності. Заяву про
застосування строків позовної
давності відповідач не позбавлений був
подати разом із заявою про перегляд
заочного рішення, приєднати до
апеляційної скарги, проте таку заяву
відповідачем подано лише під час
апеляційного розгляду справи.

Судом встановлено, що позивачу стало
відомо про кредитний договір та
договір поруки після отримання вимоги
з банку про оплату кредитної
заборгованості в кінці грудня 2012 року.
Відповідачем не спростовано доводів
позивача, що вимога банку була
надіслана поручителю в грудні 2012 року.
Крім того, із даною позовною заявою до
відповідача позивач звернулася 02
квітня 2013 року. Тобто, позивачем не
пропущено строку звернення в суд із
даним позовом. Інших доказів
відповідач суду не надав.

Доводи відповідача, що позивачу було
відомо про договір поруки з моменту
його укладення, так як в кредитній
справі наявні заява про укладення
договору поруки, копія паспорта
позивача, довідка про її доходи,
довідка з місця проживання,
спростовані в судовому засіданні,
оскільки наявність даних документів в
кредитній справі та інших доказів по
справі не доводить факту, що позивачу
було відомо про укладений договір
поруки. Таким чином, подана заява про
застосування строків позовної
давності є безпідставною.

За правилами ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, виходячи із визначених ст. 303 ЦПК
України меж розгляду справи
апеляційним судом, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 218
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк»
відхилити.

Заочне рішення Луцького
міськрайонного суду від 15 жовтня 2013
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: