Справа № 694/25/14-ц
провадження 2/694/93/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н
И

11.02.2014 року
м. Звенигородка

Звенигородський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючої - судді Нестерук Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи
Ямборської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
треті особи: Звенигородська державна
нотаріальна контора, відділ
Держземагенства у Звенигородському
районі про скасування свідоцтва про
право на спадщину та визнання
належності кадастрового номеру до
іншої земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в
якому просить скасувати свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, видане
на її ім'я Звенигородською державною
нотаріальною конторою 21 серпня 2013 року
за № 1-1384 та внести до державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
запис про скасування державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку розміром 1,93 га в АДРЕСА_1.

Також просить визнати, що витяг з
державного земельного кадастру про
земельну ділянку № НВ-013 від 12
лютого 2013 року та вказаний кадастровий
номер :02:004:0418 відноситься до
земельної ділянки, що належить
позивачу ОСОБА_1 на праві власності
згідно державного акту на земельну
ділянку серія ЧР № 4-10-580, виданого 4
жовтня 2001 року Княжицькою сільською
радою Звенигородського району
Черкаської області; зобов'язати
Звенигородську державну нотаріальну
контору видати позивачу нове
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на земельну ділянку, що
належала спадкодавцю ОСОБА_6 згідно
державного акта про право на земельну
ділянку серії ЧР № 4-10-534, виданого 4
жовтня 2001 року Княжицькою сільською
радою Звенигородського району
Черкаської області. Позовні вимоги
мотивує тим, що згідно Державного акту
на право приватної власності на землю
серія ЧР № 4-10-580 від 04 жовтня 2001 року їй
належить земельна ділянка площею 1,94
га. ЇЇ батькові, ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, також належала земельна
ділянка площею 1,92 га на підставі
державного акта про право на земельну
ділянку серії ЧР № 4-10-534, виданого 4
жовтня 2001 року Княжицькою сільською
радою Звенигородського району, яку він
заповів позивачу. ОСОБА_1 вчасно
звернулася до Звенигородської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 21 серпня 2013
року № 1-1384. Однак при оформленні
спадщини позивач помилково надала
нотаріусу витяг із Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, яка належить їй, а не
спадкодавцю, та ці дані, а саме розмір
земельної ділянки та кадастровий
номер, були помилково внесені до
свідоцтва про право на спадщину. Вона
звернулася до нотаріуса з проханням
внести зміни у свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, однак їй було
відмовлено, що і змусило позивача
звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали повністю з підстав
викладених у позовній заяві та просили
їх задовольнити. Позивач пояснила, що в
зв'язку з внесенням нотаріусом
помилкових даних в свідоцтво про право
на спадщину за заповітом вона не може
зареєструвати право власності на
належну їй земельну ділянку та
отримати нове свідоцтво про право на
спадщину з правильними даними.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала в
повному обсязі та не заперечувала
проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилася. Подала до суду заяву, в
якій просить розглянути справу без її
часті. Позовні вимоги визнає та не
заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи відділу
Держземагенства у Звенигородському
районі Ямборська Т.В. не заперечувала
проти задоволення позову. Пояснила, що
на час отримання позивачем витягу з ДЗК
у ньому не зазначалось прізвище
власника земельної ділянки, що й
призвело до помилки під час оформлення
спадщини.

Представник третьої особи
Звенигородської державної
нотаріальної контори Черкаської
області в судове засідання не з'явився.
Про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. Причини
неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення сторін,
представника третьої особи, дослідивши
надані сторонами докази, суд приходить
до висновку, що позовна заява підлягає
до задоволення частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_6, про що видане свідоцтво
про смерть від 01.06.2012 серія НОМЕР_1 (а.с.
13).

Згідно заповіту від 12 серпня 2011 року
ОСОБА_6 заповів ОСОБА_1 земельну ділянку
розміром 1,92 га, що належала йому на
підставі державного акта про право
власності на землю серії ЧР № 4-10-534,
виданого Княжицькою сільською радою
Звенигородського району 04 жовтня 2001
року (а.с. 8, 17).

Позивач вчасно звернулась до
Звенигородської державної
нотаріальної контори та 21 серпня 2013
року їй було видано свідоцтво про право
на спадщину за заповітом № 1-1384 на
земельну ділянку, що належала ОСОБА_6
(а.с. 20).

При цьому позивач надала нотаріусу
витяг з державного земельного кадастру
щодо земельної ділянки площею 1,94 га,
яка належить ОСОБА_1 на підставі
державного акта про право власності на
землю серії ЧР № 4-10-580, виданого
Княжицькою сільською радою
Звенигородського району 04 жовтня 2001
рок (а.с. 14-16).

На підставі наданих ОСОБА_1 документів
державний нотаріус вказала у свідоцтві
про право на спадщину розмір земельної
ділянки 1,9383 га та кадастровий номер
:02:004:0418, які насправді відносять
до земельної ділянки позивача.

В той же час відповідно до витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку, що належала ОСОБА_6 на
підставі державного акту від 04.10.2001
року № ЧР 4-10-534 її кадастровий номер
:02:005:0167, а площа 1,9234 га (а.с. 92-94).

Позивач звернулась до нотаріуса
із заявою про видачу нового свідоцтва
про право на спадщину, однак постановою
Звенигородської державної
нотаріальної контори від 23.12.2013 року їй
було відмовлено, в зв'язку з тим, що
державна нотаріальна контора не може
самовільно скасовувати реєстрацію
спадщини та видати свідоцтво на те саме
майно (а.с. 18).

Згідно з вимогами ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень, що
містить п. 27 постанови № 7 Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» свідоцтво про право на
спадщину може бути визнано недійсним
не лише тоді, коли особа, якій воно
видане, не мала права на спадкування,
але й за інших підстав, установлених
законом. Іншими підставами можуть бути:
визнання заповіту недійсним, визнання
відмови від спадщини недійсною,
визнання шлюбу недійсним, порушення у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб тощо. Тобто
перелік підстав, з яких свідоцтво може
бути визнане судом недійсним, не є
вичерпним.

Враховуючи те, що в свідоцтві про
право на спадщину за заповітом № 1-1384,
яке видане позивачу ОСОБА_1, вказані
невірні дані про площу та кадастровий
номер земельної ділянки спадкодавця
ОСОБА_6, а нотаріус не може самостійно
внести зміни чи скасувати раніше
видане свідоцтво, суд вважає, що право
позивача є порушеним та має бути
захищене шляхом визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом № 1-1384 від 21 серпня 2013 року,
виданого Звенигородською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_1 на
земельну ділянку площею 1,9383 га у
спадковій справі № 428/2012 та скасування
державної реєстрації права власності
на підставі цього свідоцтва.

Разом з тим, суд не знаходить
підстав для задоволення позовних вимог
щодо визнання належності кадастрового
номера до іншої земельної ділянки та
зобов'язання нотаріуса видати нове
свідоцтво, оскільки спір з цього
приводу на даний час відсутній.

Судові витрати з відповідачів на
прохання позивача не стягуються.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1301 ЦК
України, та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, треті особи: Звенигородська
державна нотаріальна контора, відділ
Держземагенства у Звенигородському
районі про скасування свідоцтва про
право на спадщину та визнання
належності кадастрового номеру до
іншої земельної ділянки - задовольнити
частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом № 1-1384 від 21
серпня 2013 року, видане Звенигородською
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,9383
га у спадковій справі № 428/2012, заведеній
після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Скасувати державну реєстрацію у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно права власності на
земельну ділянку площею 1,9383 га,
кадастровий номер :02:004:0418, в
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1, здійснену
нотаріусом Звенигородської державної
нотаріальної контори на підставі
свідоцтва про право на спадщину № 1-1384
від 21.08.2013 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Повний текст рішення складено 14 лютого
2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Черкаської області через
Звенигородський районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.М. Нестерук