справа №482/43/14-ц
районний суд Миколаївської області у
головуючого судді Гажі О.П.
при секретарі судового засідання
з участю представника
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Нова
Одеса цивільну справу за позовом ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по кредитному договору,
Позивач 13.01.2014 року звернувся в суд з
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В своєму позові позивач
зазначив, що 12.07.2007 року між позивачем
та відповідачем було укладено
відповідно до якого, відповідачу було
відкрито картковий рахунок в
національній валюті та видано платіжну
картку і ПІН-код до неї та проводилось
її обслуговування, відповідно до умов,
викладених в Правилах здійснення
операцій за картковими рахунками.
Посилаючись на порушення відповідачем
умов вищевказаного кредитного
договору та Правил, на не виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
погашення кредиту, внаслідок чого,
станом на 26.11.2013 року, у неї виникла
загальна заборгованість за кредитним
просив суд стягнути з відповідача на
користь ПАТ «Дельта Банк» існуючу
заборгованість по кредитному договору
судові витрати по справі в сумі 229,40
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, але в своєму
позові заявив про розгляд справи у
його відсутність і про повне
підтримання позовних вимог, з
проханням їх задоволення в повному
обсязі та не заперечував проти
заочного порядку розгляду даної
справи, у випадку неявки в судове
засідання відповідача.
Представник відповідача в
судовому засіданні позовних вимог не
визнав та подав свої заперечення проти
позову та заяву про застосування до
спірних правовідносин строків
В обґрунтування своїх заперечень
на позов, представник відповідача
зазначив, що згідно п.п.1.4, 2.4-2.5
кредитного договору, відповідач
повинен був щомісячно вносити платежі
по цьому договору, строк дії якого
визначався на 1 рік, тобто до 12.07.2008 року,
послався на строк дії кредитної картки,
згідно з п.1.4 Тарифів, та на анкету
позичальника. Посилаючись на те, що
строк дії кредитної картки закінчився,
і що відповідач, як позичальник
припинила виплати по кредиту в 2009 році,
а позивач знаючи про ці порушення, на
протязі 4 років не звертався до суду за
захистом своїх порушених прав,
внаслідок чого пропустив строк
позовної давності, представник
відповідача просив суд, за цих підстав,
відмовити в задоволені позову.
Справа, у відповідності з вимогами ст.169
ЦПК України, розглянута у відсутність
представника позивача та відповідача,
на підставі письмової заяви
представника позивача та наявності у
справі достатніх даних про права та
взаємовідносини сторін.
Вислухавши пояснення і
заперечення проти позову представника
відповідача, дослідивши обставини
справи та перевіривши їх письмовими
доказами, оцінивши дослідженні в
судовому засіданні докази, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню, через пропуск
позивачем строку позовної давності.
Як вбачається з матеріалів справи, між
відповідачем і позивачем 12.07.2007 року
було укладено кредитний договір
відповідачу по її заяві, було відкрито
картковий рахунок в національній
валюті та видано платіжну картку на
строк 12 місяців і ПІН-код до неї та
проводилось обслуговування кредиту,
відповідно до умов, викладених в
Правилах здійснення операцій за
картковими рахунками.
Згідно з позовними вимогами, станом на
26.11.2013 року, у відповідача існує
загальна заборгованість за вказаним
кредитним договором, в загальному
заборгованості по тілу кредиту в сумі
4738,49 гривні, заборгованості по
відсоткам в сумі 5912,98 гривень,
заборгованості по комісії в сумі 9453,50
З наданих позивачем у додатку до позову
документів, однозначно вбачається, що,
згідно з п.п.1.4, 2.4-2.5 кредитного
договору, згідно з п.1.4 Тарифів на
обслуговування платіжної картки, який
є додатком до договору, строї дії
платіжної картки було визначено на 12
місяців і, що відповідач повинна була
щомісячно вносити обов'язковий
мінімальний платіж по кредиту в строк з
1 по 15 число місяця за звітним.
Згідно того розрахунку, який було
надано банком у додатку до свого
позову, вбачається, що останній платіж
відповідачем по даному кредитному
договору було вчинено нею 12.05.2009 року, в
Також суд зазначає, що кредитний
договір між сторонами було укладено на
відкриття карткового рахунку і
обслуговування платіжної
картки(овердрафт), без узгодженого
сторонами графіку погашення платежів,
а тому, платежі по цьому договору
позичальник, відповідно до п.2.5
договору, повинен був вносити
щомісячно, в рахунок погашення частини
заборгованості за кредитною лінією.
З тих письмових заперечень
представника відповідача, вбачається,
що строк виконання зобов'язань, який
було визначено щомісячними платежами,
відповідно до ч.3 ст.254 ЦК України,
спливає у відповідне число останнього
З копії кредитного договору, доданого
до позову, вбачається, що кінцевий
строк дії договору чітко не визначений,
а в п.4.2 договору зазначено, що він діє
до повного виконання сторонами
зобов'язань за цим договором.
Сама по собі, така умова договору, про
його дію до повного виконання
позичальником своїх зобов'язань, не
може вважатись як установлення строку
дії цього правочину, так як це не
відповідає вимогам ст.252 ЦК України. Про
це зазначає Верховний Суд України в
своїх правових висновках по справі
№6-116цс13 від 06.11.2012 року.
Так, статтею 252 ЦК України визначено, що
строки повинні визначатися роками,
місяцями, днями, годинами.
У відповідності до ч.5 ст.261 ЦК України,
за зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.
Враховуючи, що відповідач, який був
зобов'язаний щомісячно вносити
обов'язкові платежі по кредитному
договору, припинив свої зобов'язання за
цим кредитним договором в 2009 році, то
через місяць після останнього платежу,
тобто з 12.06.2009 року, у позивача виникло
право на судовий захист своїх
порушених прав за цим кредитним
Позивачу було достовірно відомо, що в
2009 році закінчився строк дії платіжної
картки на обслуговування карткового
рахунку відповідача, було відомо про
наявну у відповідача заборгованість по
кредиту, але позивач не вчинив дій щодо
судового захисту своїх прав у
визначені законодавством трирічний
строк та не подав до суду позову про
стягнення з відповідача існуючої
заборгованості по кредитному договору.
Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
Чинним законодавством допускається
зміна тривалості позовної давності,
але як вбачається з умов кредитного
договору, сторонами, при укладені цього
договору, позовна давність не
Початок перебігу позовної давності,
відповідно до ст.261 ЦК України,
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).
З досліджених в судовому засіданні
фактичних обставин, є очевидним той
факт, що з моменту припинення
відповідачем дій з погашення кредиту,
тобто з травня 2009 року, у позивача
виникло право на звернення до суду з
позовом про захист свого порушеного
права та з вимогою про погашення
кредитної заборгованості, але цього
позивач не робив протягом більше 3
років, а звернувся до суду лише 13 січня
2014 року, тобто після сплину трирічного
За таких обставин, з урахуванням
положень чинного законодавства та умов
кредитного договору, суд приходить до
висновку, що перебіг строку позовної
давності за даними правовідносинами
між сторонами, розпочався з наступного
місяця після останнього платежу, тобто
з 12 червня 2009 року.
При вирішенні даної справи, суд
керується принципами диспозитивності
та змагальності, розглядає справу в
межах заявлених вимог та встановлених
в судовому засіданні фактичних
обставин і, виходить з того, що
відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається.
Представник позивача в судове
засіданні не з'явився і не довів своїх
позовних вимог та не надав доказів, які
б свідчили про те, що відповідач якимсь
чином визнавав свій борг перед банком в
період з червня 2009 року по день
звернення банка до суду з позовом про
захист порушених прав. Позивач не надав
суду доказів поважності причин
пропуску строку позовної давності і не
звертався до суду з заявою про
поновлення цього строку.
Відповідач наполягає на застосуванні
судом строку позовної давності до
спірних правовідносин, про що подав
суду відповідну заяву.
Застосування позовної давності,
відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України,
можливе за клопотанням сторони
цивільного судочинства, що є підставою
для відмови у позові.
Сплин позовної давності до вимог про
стягнення грошових коштів по основному
зобов'язанню по тілу кредиту,
відповідно до ст.266 ЦК України,
унеможливлює також задоволення
додаткових вимог щодо стягнення
заборгованості по відсоткам та
Тому, за таких вищевикладених обставин,
суд приходить до висновку про те, що
позивач пропустив строк позовної
давності, що при наявній заяві
відповідача про застосування позовної
давності, є підставою відмови в повному
На таких правових позиціях стоїть
Верховний Суд України у висловлених
ним у правових висновках по справі
№6-116цс 13 від 0611.2013 року, які в силу ст.360-7
ЦПК України, є обов'язковими для
застосування всіма судами України.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України,
при відмові в задоволені позову, судові
витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст.10,11, 60, 179, 212-215 ЦПК
України, суд, -
Відмовити в задоволені позову ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по кредитному договору,
в зв'язку зі сплином строку позовної
Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Новоодеський
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги, яка подається протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особою яка приймала участь в розгляді
справи, але не була присутня при
проголошенні рішення суду, протягом 10
(десяти) днів з моменту одержання копії
даного рішення суду.

Головуючий: