Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2014 року Заставнівський районний
суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Угриновської Л.Я.

при секретарі Вікторівській Д.Я.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Заставна цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади с.Йосипівка
Заставнівського району про визнання
права власності на спадщину за
заповітом,

В С Т
А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом, в якому просить визнати за ним
право власності на житловий будинок із
господарськими спорудами, який
розсташований в АДРЕСА_1 в порядку
спадщини за заповітом після смерті
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В
мотивування позову посилається на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько
ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась
спадщина, яка складається із житлового
будинку з погосподарськими будівлями,
що розташований АДРЕСА_1. Згідно
заповіту , посвідченого виконкомом
Звенячинської сільської ради від
31.05.2000 року все своє майно батько
заповів йому. Позивач посилається на
те, що в установленому порядку прийняв
спадщину, оскільки звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, проте у видачі
свідоцтва про право власності йому
відмовлено із-за відсутності
правовстановлюючих документів про
належність цього майна спадкодавцеві.
Спадкоємцем, котрий має право на
обов"язкову частку в спадщині за
заповітом є його брат ОСОБА_3, котрий
від своєї частки в спадщині відмовився.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги повністю, мотивував їх
вищенаведеним.

Представник територіальної громади в
судове засідання не з»явився, в заяві
до суду просить розглядати справу у
його відсутності, позовні вимоги
визнає повністю.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_2. За життя останній зробив
розпорядження своїм майном, склавши
31.05.2000 року заповіт, який був
посвідчений секретарем Звенячинської
сільської ради за реєстровим №19,
згідно якого все своє майно заповів
ОСОБА_1 . До складу спадщини входить
житловий будинок з погосподарськими
будівлями. що розташований в АДРЕСА_1

Вiдповiдно до ст.1222 ЦК України
спадкоємцями за заповiтом i за законом
можуть бути фiзичнi особи, якi є живими
на час вiдкриття спадщини.

Спадкоємцем в порядку ст.1241 ЦК України
є син померлого ОСОБА_3 , котрий від
свої частки в спадщині відмовився,
подавши до Заставнівської державної
нотаріальної контори відповідну заяву.

За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК
України , спадкуванням є перехiд прав та
обов'язкiв (спадщини) вiд фізичної особи,
яка померла (спадкодавця), до інших осiб
(спадкоемців). Спадкування
здійснюється за заповiтом або за
законом. До складу спадщини входять yci
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент вiдкриття
спадщини i не припинилися внаслідок
його смерті, а тому прийняття спадщини
частинами не можливе.

Спадкоємець за заповiтом чи за законом
має право прийняти спадшину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи iз застереженням.
Спадкоємець, який постiйно проживав
разом iз спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом шестимісячного
строку не заявив про вiдмову вiд неї.
Незалежно вiд часу прийняття спадщини
вона належить спадкоемцеві з часу
відкриття спадщини.

Вiдповiдно до ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час смерть не проживав
постiйно iз спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Згідно довідки №1921 від 16.12.2013 року
виданої виконавчим комітетом
Звенячинської сільської ради із
померлим ОСОБА_2 ніхто не проживав.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до
Заставнівської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, згідно якої заведена
спадкова справа № 171/2013, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію в Спадковому реєстрі №33977580
від 16.05.2013 року .

Відповідно до положення ч.1 ст.1297 ЦК
України, спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов"язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свiдоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

На виконання вимоги даної статті,
позивач звернувся до нотаріальної
контори із відповідною заявою, проте
йому відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину по заповіту, оскільки
ним не було надано правовстановлюючих
документів на житловий будинок.
Вказане підтверджується Постановою
про відмову у вчиненні нотаріальних
дій від 22.11.2013 року.

Встановлено, що за життя ОСОБА_2 не
оформив документи на належне йому
нерухоме майно та не зареєстрував його
в органах БТІ.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснювався в Україні (УРСР) із 1979
року.

Згідно інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
заступником Міністра комунального
господарства Української РСР 31 січня
1966 року, яка втратила чинність на
підставі наказу Держжитлокомунгоспу
України від 13 грудня 1995 року № 56,
передбачено обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п.4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п.20
Інструкції). Тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності .

Вищий Спецiалiзований Суд України з
розгляду цивільних i кримінальних
справ в iнформацiйному листi вiд 16.05.2013 №
24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування" п 3.3.
наголошує, що всi господарсько-побутові
будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi
належать громадянам i були побудовані
до Указу Президії Верховної Ради
Української РСР вiд 22 січня 1979 року "Про
боротьбу з самовільним будівництвом
господарсько-побутових будiвель ", i під
час технічної інвентаризації не були
відображені в матеріалах
інвентаризації як самовільні, не
вiдносяться до категорії самовільних
(самочинних).

Також в даному листі зазначається, що
записи у погосподарських книгах, при
вирішенні питання про визнання права
власності на житлові будинки i споруди
у порядку спадкування, оцiнюються у
сукупності з iншими доказами, таким як:
рiшення про оформлення права власностi
громадян на будинки, технiчним
паспортом на будiвлi, документами про
вiдведення в установленому порядку
земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Факт належності ОСОБА_2
вищезазначеного житлового будинку
підтверджується записом в
погосподарській книзі сільської ради,
що підтверджується довідкою
Звенячинської сільської ради та
інвентарною справою.

Постанова Пленуму Верховного суду
України вiд 04.10.1991р. №7 "Про практику
застосування судами законодавства, що
регулююе право приватної власності
громадян на жилий будинок" у п. 9
зазначає, що право власності на
житловий будинок, збудований
громадянами на вiдведенiй в
установленому порядку на земельній
дiлянцi i прийнятий в експлуатацію
виникає з часу його реєстрації
виконкомі місцевої ради.

Згідно рішення Звенячинської
сільської ради Заставнівського району
від 02.03.1994 року "Про приватизацію
земельних ділянок" було вирішено
передати у приватну власність ОСОБА_2
земельну ділянку 0,20 га в с. Йосипівка .

Громадяни, які збудували житлові
будинки до 05 серпня 1992 року, могли за
умови прийняття їх в експлуатацію
відповідними комісіями, мають право
отримати правовстановлюючі документи
на будинок, навіть якщо його споруджено
самовільно (самочинно) на земельній
ділянці , яка перебуває в їх законному
користуванні або у приватній
власності . За наявності відповідних
доказів судами може визнаватися право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, збудовані до 05 серпня
1992 року , на які спадкодавцем не було
отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно ст. 328 ЦК України , право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема iз
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо iнше прямо не
випливає iз закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разi
вiдсутностi документів на право
власності, власник може вимагати
визнання права власності в судовому
порядку.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст.1235,1236,1241,1268 ЦК України, ст.ст. 213-215
ЦПК України , суд -

В И Р
І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1
загальною площею 91,30 кв.м, житловою
площею 52,60 кв.м і складається із
житлового будинку літ. «А», гаража літ.
«Б», бані літ. «В», літньої кухні літ. "Г",
вбиральні літ."Д", огорожі №1,
хвіртки-воріт №2 , інвентарною вартістю
138449 грн., в порядку спадщини за
заповітом після смерті батька ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга подається до
Чернівецького апеляційного суду через
районний суд протягом 10 днів з часу
проголошення.

Суддя