Справа № 372/2934/14 Головуючий у І
інстанції Потабенко Л.В. Провадження №
22-ц/780/6535/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Л.А.Категорія 49
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Касьяненко Л.І.,

при секретарі Микитенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Обухівського районного суду
Київської області від 06 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: відділ ДВС Обухівського
МУЮ Київської області про звільнення
від сплати заборгованості по
аліментам, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом у якому просив звільнити його
від сплати заборгованості по аліментам
в розмірі 40277 грн. 45 коп. в зв'язку із
наявністю обставин, що мають істотне
значення, припинити стягувати з нього
аліменти на користь відповідачки на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
який постійно проживає разом з ним, та
знаходиться на його утриманні, та
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій
грошовій сумі в розмірі 1200 грн..
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що з 27.07.2004 року він перебував
у шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1
року у них народився син - ОСОБА_4. 01.07.2008
року, сторони розірвали шлюб, після
розірвання якого неповнолітня дитина
проживала разом з позивачем, та
знаходилась на його повному утриманні.
На протязі 2,5 років ОСОБА_4 проживав з
батьком без матері, ОСОБА_3, яка коштів
на утримання дитини не надавала, а 14
червня 2014 року відповідачка забрала
сина до себе і з цього часу він проживає
разом з матір'ю. Рішенням апеляційного
суду Київської області від 03.06.2013 року,
рішення Обухівського райсуду
Київської області від 05.03.2013 року
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
зобов'язано ОСОБА_2 сплачувати
щомісячно аліменти на утримання
неповнолітнього ОСОБА_4 в розмірі 1/4
частини від всіх заробітків починаючи
з 17 грудня 2012 року, та визначено місце
проживання дитини разом з матір'ю -
ОСОБА_3 У зв'язку з тим, що неповнолітня
дитина на протязі 2,5 років знаходилась
на утриманні позивача, та проживала
разом з ним він просить суд на підставі
ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України,
звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами, оскільки
вона виникла у зв'язку з обставиною, що
має істотне значення.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 06 жовтня 2014 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, представник позивача подав
апеляційну скаргу та просив рішення
суду першої інстанції скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким
задовольнити заявлені позовні вимоги,
з підстав неправильного застосування
судом норм матеріального і
процесуального права, а також з підстав
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що з грудня 2012
року по 14 червня 2014 року неповнолітній
ОСОБА_4 перебував на повному утриманні
батька - ОСОБА_2, що на його думку є
підставою для звільнення платника
аліментів від сплати заборгованості.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року "Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції повністю відповідає
зазначеним вимогам закону.

Відповідно до положень ч.2. ст. 197 СК
України суд може повністю або частково
звільнити платника аліментів від
сплати заборгованості за аліментами,
якщо вона виникла у зв'язку з його
тяжкою хворобою або іншою обставиною,
що має істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у шлюбі з 2004 року по
2008 рік. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Обухівського районного суду
від 01 липня 2008 року шлюб між сторонами
було розірвано.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 03.06.2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа орган опіки та піклування
Обухівської районної державної
адміністрації про визначення місця
проживання дитини, стягнення аліментів
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа орган опіки та
піклування Обухівської районної
державної адміністрації про
визначення місця проживання дитини,
рішення Обухівського районного суду
від 05 березня 2013 року скасовано, та
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_3 задоволено частково, та
визначено місце проживання
неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з
матір'ю ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у
розмірі 1/4 частини всіх видів його
доходу до досягнення дитиною
повноліття, але не менше 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 17 грудня
2012 року.

Судом також встановлено що
неповнолітня дитина після винесення
вищевказаного судового рішення,
залишилась проживати з батьком, що
визнається відповідачем, та
підтверджується актами обстеження
житлово-побутових умов сім»ї за період
з 02.03.2012 року по 03.04.2014 року.

08.07.2013 року відповідачка ОСОБА_3
звернулась до відділу ДВС Обухівського
МУЮ Київської області, з заявою про
примусове виконання виконавчого листа.

09.07.2013 року відділом ДВС Обухівського
МУЮ Київської області, було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
листа №1018/8127/12 виданого 03.06.2013 року
апеляційним судом Київської області
про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітньої дитини.

Станом на 31.08.2014 року, згідно довідки -
розрахунку відділу ДВС Обухівського
МУЮ Київської області, заборгованість
по аліментам ОСОБА_2 становила 30682 грн. 14
коп. В вересні 2014 року, з заробітної
плати ОСОБА_2 було утримано 2558 грн. 80
коп. в рахунок погашення
заборгованості по аліментам.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу
України за домовленістю між батьками
дитини той із них, хто проживає окремо
від дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

При розгляді справ про стягнення
аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10
ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх
відповідальність за прострочення
сплати.

Аліменти нараховуються відповідно до
вимог ст. 73 Закону України «Про
виконавче провадження», а розмір
заборгованості визначається державним
виконавцем виходячи з розміру
середньомісячної заробітної плати на
підставі відомостей відділу Державної
статистики відповідного району
Київської області, які надаються
щоквартально.

За змістом ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу
України, у разі непред'явлення без
поважної причини виконавчого листа до
виконання особою, на користь якої
присуджено аліменти, суд може
звільнити платника аліментів від
сплати заборгованості.

Враховуючи положення вказаних норм, а
також те, що неповнолітній ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 з грудня 2012 року по травень
2014 року проживав разом з батьком
ОСОБА_2, а з червня 2014 р. по даний час
проживає з матір'ю ОСОБА_3, крім того,
після набранням чинності рішенням
апеляційного суду Київської області
від 03.06.2013 року, яким було визначено
місце проживання неповнолітньої
дитини з матір'ю ОСОБА_3, позивач дитину
матері не віддав і рішення суду таким
чином умисно не виконав, аж поки
відповідачка не забрала дитину 14.06.2014
року, а тому колегія суддів прийшла до
висновку, що нарахування та стягнення з
позивача заборгованості по аліментах
на утримання дитини за цей період є
обґрунтованими.

Таким чином, висновки суду
відповідають вимогам закону та
обставинам справи, а рішення суду
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга позивача не
містить.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 06 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: