Справа №487/2381/14-ц 17.12.2014 17.12.2014 17.12.2014
Провадження №22-ц/784/3243/14
Провадження № 22ц/784/3243/14
Головуючий у 1-ї інстанції Агєєва Л.І.
Доповідач в апеляційній
інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової
О.О.,

при секретарі: Орельській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 22 жовтня 2014 року

за її позовом

до ОСОБА_3,

Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївської області (далі - ДПІ у
Заводському районі м. Миколаєва)

про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом та його уточненням до
ОСОБА_3, ДПІ у Заводському районі м.
Миколаєва про виключення з опису
належного їй майна: човна металевого
№УНА-210 типу «Казанка-5м»; 2 штук
металевих весел; мотора марки «Yamaha-autolube
30», 1999 року випуску, двохконтактного;
ехолота марки «Humminberdfishfinder 535», серії
8; акумулятора марки «Істок» 60Ам.

Позивачка зазначала, що вона є
власником вищезазначеного майна, яке
без її дозволу взяв відповідач ОСОБА_3
для риболовлі.

24 травня 2011 року ОСОБА_3 був затриманий
за незаконний вилов риби, та у нього
було вилучено належне позивачці майно,
яке за вироком Заводського районного
суду м. Миколаєва від 14 листопада 2011
року як знаряддя злочину конфісковано
в дохід держави.

Посилаючись на це, позивачка просила
виключити належне їй майно з опису та
передати його їй як власнику.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 22 жовтня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 18
листопада 2014 року розподілені судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду і
ухвалите нове, яким задовольнити її
позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції керувався тим, що
позивачкою ОСОБА_2 не надані належні
докази на підтвердження її права
власності на майно, яке визнано
знаряддям злочину, та конфісковано за
вироком суду у засудженого ОСОБА_3.

З такими висновками суду слід
погодитися, оскільки вони відповідають
нормам процесуального та
матеріального права, та підтверджені
обставинами справи.

При вирішенні справи судом
установлено, що 24 травня 2011 року
відповідача ОСОБА_3 було затримано
представниками органів рибоохорони за
незаконний вилов риби цінних порід. При
затриманні у нього вилучено та описано
майно, в тому числі, що вказано в акті
опису №1: човен металевий «Крим»
кольору хакі; 2 штуки металевих весел;
вагон алюмінієвий; мотор марки
«Yamaha-autolube 30», 1999 року випуску,
двохконтактний; ехолот марки
«Humminberdfishfinder 535», серії 8;
акумулятор марки «Істок» 60Ам
(кримінальна справа №1-556/11 а.с.9,16-17).

За вказаним фактом відносно ОСОБА_3
порушена кримінальна справа за
ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.
249 КК України.

За постановою слідчого по кримінальної
справі від 20 червня 2011 року вилучене у
ОСОБА_3 майно визнано речовим доказом
та передано на відповідальне
зберігання державному інспектору з
охорони навколишнього середовища
(кримінальна справа №1-556/11 а.с.53-54).

Вироком Заводського районного суду м.
Миколаєва від 14 листопада 2011 року
відповідача ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
249 КК України, та призначено покарання.
Майно, що було визнано речовими
доказами, передано в дохід держави як
конфісковане.

З матеріалів кримінальної справи, що
була досліджена судом, убачається, що у
процесі досудового і судового слідства
не засуджений ОСОБА_3, не позивачка
ОСОБА_2 із заявами до органів дізнання,
слідства та суду з приводу належності
майна не зверталися.

При затриманні, вилученні майна та
складанні протоколу про
адміністративне правопорушення
(кримінальна справа №1-556/11 а.с.9)
відповідач ОСОБА_3 видав майно, що в
подальшому було описано в акті №1, як
таке що належить йому, та не яких
зауважень з приводу його належності
позивачці при підписанні протоколу не
заявив.

Окрім цього, в процесі досудового та
судового слідства відповідач ОСОБА_3 не
міг визначитися з назвою та належністю
човна, який у нього було вилучено,
визначаючи його назву то як «Крим», то
як «Казанка», то як такий, що належить
його сусіду, то як такий, що належить
йому, але оформлений на його пасербицю.
З приводу іншого майна, яке вказане в
опису №1, відповідач його
приналежність собі не заперечував.

Водночас, звертаючись із позовом до
суду про виключення майна із опису,
позивачка ОСОБА_4 не надала жодного
правовстановлюючого документу або
іншого належного доказу стосовно
належності їй майна, що було вилучено у
відповідача ОСОБА_3, а саме: 2 штук
металевих весел; мотору марки «Yamaha-autolube
30», 1999 року випуску, двохконтактного;
ехолоту марки «Humminberdfishfinder 535», серії
8; та акумулятору марки «Істок»
60Ам.

Отже, висновок суду першої інстанції
щодо безпідставності зазначених вимог
позивачки ОСОБА_2 є обґрунтованим.

Посилання апелянта на акт огляду
малого судна (а.с.33) як документ, що
підтверджує її право власності на
мотор, який конфіскований за вироком
суду, є помилковим, так як вказаний акт
не є належним доказом, що містить
інформацію про її як власника
зазначеної речі, а також вказані в
цьому акті індивідуальні ознаки мотору
не відповідають тим ознакам, які
перелічені в акту опису майна №1.

Разом з тим, стосовно виключення човна
металевого із акту опису майна та
звільнення з під арешту, то з наданих
позивачкою документів вбачається, що
їй належить човен прогулянковий
№УНА-210 типу «Казанка-5м», довжиною 4,9м,
шириною 1,65м та висотою 0,72м (а.с.33-36).

В той же час, за протоколом виїмки від 20
червня 2011 року (кримінальна справа
№1-556/11 а.с.49-50) у ОСОБА_3 було вилучено
човен кольору хакі без номерних знаків
та назви, довжиною 4,5м, шириною 1,6м та
висотою 1,2м. При ознайомленні з
матеріалами кримінальної справи
ОСОБА_3 зауважень з приводу опису човна
та його належності іншій особі не
зроблено (кримінальна справа №1-556/11
а.с.109).

Отже, за індивідуально визначеними
ознаками індентифіцировать належний
позивачці човен «Казанка» як човен, що
було вилучено у відповідача ОСОБА_3 та
конфісковано у дохід держави, не
можливо.

За такого, суд дав належну правову
оцінку доказам і дійшов правильного
висновку про те, що позивачкою не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження її права власності на
майно, яке описане в акті №1, а тому
немає підстав для виключення цього
майна з акту описи та звільнення з-під
арешту.

При з'ясуванні та встановлені
зазначених фактів судом не було
порушено норм цивільного
процесуального закону та правильно
застосовано норми матеріального права.

Що стосується посилання ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі на те, що судом не
враховано наявність помилки в назві
майна, що описано в акті №1, то воно
вірно не прийнято судом до уваги, так як
законом передбачено порядок внесення
зауважень при складання таких
документів, а також передбачено право
звинуваченого або підсудного на
внесення зауважень та клопотань в
процесі попереднього та судового
слідства.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків місцевого суду,
а тому не можуть бути підставою для
скасування рішення, ухваленого з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. В зв'язку з чим,
апеляційна скарга в силу ч. 1 ст. 308 ЦПК
підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 22 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді