РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2014 року Дзержинський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого судді
Омельченко К.О.

за участю секретаря
Забіяки Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про визнання права власності на 1/3
частку квартири за набувальною
давністю, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просила
визнати за нею право власності на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1 за набувальною
давністю. В обґрунтування заявлених
вимог позивачка посилалась на те, що
вона є власницею даної квартири:
зокрема, до 22.10.1988 року користувалась
цією квартирою на правах основного
квартиронаймача, з 22.10.1988 року (після
сімейного обміну квартирами)
користувалась нею на правах члена сім'ї
своїх батьків, а з ІНФОРМАЦІЯ_2 (після
смерті мами) заволоділа всією
квартирою і користується нею, як єдина
спадкоємниця першої черги за законом,
яка прийняла спадщину.

З часу, коли ІНФОРМАЦІЯ_2, померла мама
позивачки, а батько жив окремо, ОСОБА_1,
вважала і зараз вважає батьківську
квартиру АДРЕСА_1 своєю власною. Але
із-за відсутності правоустановлюючих
документів у неї виникли складнощі з
оформленням прав власності на
квартиру.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 12 грудня 2013 року
задоволено клопотання позивачки
ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цій
справі та витребувано від
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
інформацію про те, за ким і на яких
підставах зараз залишаються
зареєстрованими всі частки квартири
АДРЕСА_1.

Після забезпечення доказів і отримання
Інформаційної довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 18.12.2013
року № 14893754 з Реєстраційної служби
ХМУЮ позивачка ОСОБА_1 уточнила свої
позовні вимоги ї просила визнати
рівними та виділити ОСОБА_3 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1 із спільної сумісної
власності ОСОБА_3 з ОСОБА_4, а також
просила визнати за позивачкою ОСОБА_1
право власності на цю 1/3 частку
квартири за набувальною давністю,
посилаючись на те, що з 12.11.1997 року (вже
більше 16-ти років) ніхто інший, крім неї
і її покійної мами, не виявляв і зараз
не виявляє намірів володіти,
користуватися чи визнати своєю 1/3
частку квартири, яка до цього часу
залишається зареєстрованою за ОСОБА_3

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, її представник подав заяву, в
якій просив справу слухати у їх
відсутності, позовні вимоги вони
підтримали, просили задовольнити їх в
повному обсязі з підстав, зазначених в
уточненій позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву, в
якій просила розглянути справу у її
відсутності та відсутності її
представника, проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 вони не
заперечували.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, причину неявки суду не
повідомили, про час та місце слухання
справи повідомлялась належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог, і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2,
позивачка ОСОБА_1, як єдина
спадкоємниця прав і обов'язків своєї
мами ОСОБА_5, заволоділа квартирою
АДРЕСА_1 і по цей час володіє цією
квартирою, як своєю власною.

Згідно ч. 5 ст 1268 ЦК України, незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Оформлення свідоцтва про
право на спадщину не обмежено в часі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

На даний час за ОСОБА_1 зареєстровано
право власності тільки на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
Витягом з державного реєстру про
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно від 11.04.2011 року № 29625270.

За покійним батьком позивачки, ОСОБА_4,
та її родичкою, ОСОБА_3, залишаються
зареєстрованими у спільній сумісній
власності 2/3 частки квартири АДРЕСА_1,
що підтверджується Інформаційною
довідкою з Реєстру прав власності на
нерухоме майно від 18.12.2013 року № 14893754.
Реєстраційної служби ХМУЮ.

Перехід права власності на батьківську
частку квартири, що зареєстрована за
ОСОБА_4, здійснюється в порялку
спадкування після виділення
відповідної частки із спільної
сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду. Виходячи з
цього, як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4 із їх
спільної сумісної власності на 2/3
частки квартири АДРЕСА_1 підлягає
виділенню кожному по 1/3 частці
зазначенної квартири.

Стосовно 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, що
підляягає виділенню ОСОБА_3, яка
виписалась з квартири 12.11.1997 року і не
користується нею вже більше 16-ти років,
ніхто інший, крім позивачки ОСОБА_1, не
виявляв і зараз не виявляє намірів
володіти, користуватися чи визнати цю
частку своєю. Якщо до вводу в дію
Цивільного кодексу України (з 01.01.2004
року) і поширення Прикінцевими та
перехідними положенями ЦК України норм
набувальної давності, починаючи з
01.01.2001 року, і були формальні володільці
чи власники цієї 1/3 частки квартири, то
вони вже погодилися з її втратою, - тому
ця частка може бути визнана власністю
фактичного добросовісного
давністнього володільця.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Особа, яка заявляє про
давність володіння, може приєднати до
часу свого володіння увесь час,
протягом якого цим майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Згідно правил ст. 344 ЦК України,
позивачка ОСОБА_1, як спадкоємниця прав
і обов'язків своєї мами ОСОБА_5, має
право до свого часу володіння
квартирою з ІНФОРМАЦІЯ_2, приєднати
період з 01 січня 2001 року (за три роки до
набрання чинності ЦК України 01 січня 2004
року) по ІНФОРМАЦІЯ_2, в якому 1/3 часткою
квартири АДРЕСА_1 відкрито і
безперервно володіла її покійна мама.

Для цілей набувальної давності,
відповідно до п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України про те,
що правила ст. 344 ЦК України про
набувальну давність поширюються,
починаючи з 01 січня 2001 року, термін
добросовісного володіння 1/3 часткою
квартири АДРЕСА_1 слід рахувати з 01.01.2001
року по 21.11.2013 року (по дату подання до
суду позовної заяви), що в сумі
становить більше 12 років і 9 місяців.

На підставі викладеного, слід прийти до
висновку, що з 01.01.2001 року, спадкодавець
ОСОБА_5, володіла 1/3 часткою квартири 4
роки 9 місяців і 8 днів підряд, а після
неї, - позивачка ОСОБА_1 особисто
володіє цією часткою квартири уже
більше 8 років і 1 місяця, прийнявши у
спадок всі права і обов'язки ОСОБА_5: як
її особисту власність, так і те, чим
вона добросовісно володіла.

Відповідно до ст. 346 ЦК України для
настання правових наслідків спливу
строку набувальної давності
(виникнення права власності)
набувачеві достатньо володіти чужим
майном із дотриманням вимог,
встановлених законом.

Строк набувальної давності спливає у
відповідні місяць та число останнього
року строку. З моменту спливу строку
набувальної давності у давнісного
володільця виникає право власності на
чуже майно, яким він відкрито і
безперервно володів.

10-ти річний срок набувальної давності
на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, що
залишається зареєстрованою на даний
час за ОСОБА_3, сплив 01 січня 2011 року.
Усіх вимог закону позивачка ОСОБА_1
дотрималась і у неї з 01 січня 2011 року
виникло право власності на цю частку
квартири в порядку набувальної
давності.

Право власності на 1/3 частку квартири у
ОСОБА_1 виникло незалежно від прав
попереднїх власників на неї, - воно не
базується на попередній власності та
відносинах правонаступництва, а
базується на сукупності обставин,
зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а
саме: тривалого, добросовісного,
відкритого та безперервного володіння
нерухомим майном, як своїм власним.

Тривалість володіння ОСОБА_1 (з
врахуванням часу володіння її покійної
мами, правонаступницею якої вона є) 1/3
часткою квартири АДРЕСА_1,
підтверджується тим, що 01.01.2011 року
закінчиться визначений у Цивільному
кодексі України 10-ти річний срок
безперервного володіння нерухомим
майном.

Добросовісне володіння випливає з
того, що ОСОБА_1 не знала і не повинна
була знати всіх минулих обставин
володіння частками квартири АДРЕСА_1,
бо до неї право володіння зазначеною
вище 1/3 часткою квартири перейшло в
порядку спадкування за законом прав і
обов'язків її покійної мами, ОСОБА_5, яка
за життя володіла і цією часткою
квартири.

Відкритість та безперервність
володіння підтверджується тим, що
ОСОБА_1 володіла і володіє всією
квартирою, без таємниць, а також те, що
протягом означеного в законі строку
інші особи не вчиняли дій, які б
свідчили про визнання нею обов'язку
повернути 1/3 частку квартири власнику,
а також те, що ні їй, ні її покійній мамі,
жодною особою протягом більше ніж 12-ти
років не пред'являвся позов про
повернення цієї частки.

Таким чином, за давністним володільцем
ОСОБА_1 підлягає визнанню право
власності на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1, що виділена ОСОБА_3 із спільної
сумісної власності з ОСОБА_4 на 2/3
частки квартири АДРЕСА_1, в порядку
набувальної давності.

З огляду на викладене, суд дійшов до
висновку про задоволення позову і
визнання за ОСОБА_1 право власності на
1/3 частку квартиру АДРЕСА_1 за
набувальною давністю.

Враховуючи вищевикладене, на підставі
ст.ст. 182, 344, 346, 370, 392 ЦК України, п. 8
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 15, ч. 1 ст.
27, ст. 30, ч. 2. ст. 31, ст.ст. 60, 169, 209, 213, 214, 215,
ч. 2 ст. 224 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в
повному обсязі. .

Визнати рівними частки ОСОБА_3 і ОСОБА_4
у спільній сумісній власності на 2/3
частки квартири АДРЕСА_1 та виділити
(визначити) ОСОБА_3 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за давністним володільцем
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, право власності на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1, що виділена
ОСОБА_3 із спільної сумісної власності
з ОСОБА_4, в порядку набувальної
давності.

Право власності ОСОБА_1 на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1 підлягає державній
реєстрації після набрання чинності
рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення через суд першої
інстанції. А особами, які були відсутні
під час оголошення рішення, - в той же
строк з моменту отримання копії
рішення.

Суддя