АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № № апеляційного
провадження:22-796/2807/14 Головуючий у суді
першої інстанції: Лозинська М.І.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А. У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - Семенюк Т.А.
Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.
при секретарі - Круглику В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 12 грудня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа: Служба у справах дітей
Солом'янської районної у місті Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод у вихованні онуки та
визначення способів участі у її
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на
рішення суду, в якій просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог, вважаючи,
що судом порушені норми матеріального
та процесуального права, не враховано
обставини, які мають суттєве значення
для справи.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася,
хоча була повідомлена про час та місце
розгляду справи належним чином, про
причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ст. 305 ЦПК України,
колегія суддів вважає за можливе
слухати справу у відсутність не
з'явившийся особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
звернулась до суду з даним позовом до
відповідачів посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що її
син ОСОБА_6 з 07. 08. 2010 року перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від
шлюбу з якою має доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає
з відповідачкою. 28 травня 2012 року шлюб
було розірвано на підставі рішення
Солом'янського районного суду м. Києва.

Після розірвання шлюбу, їй
відповідачами чиняться перешкоди у
побаченнях з онукою, з приводу чого у
неї виникли конфлікті відносини з
матір'ю дитини та її бабусею, у зв'язку з
чим вона зверталась до правоохоронних
органів. Крім того, посилається на те,
що батьку дитини - її сину, також
чиняться перешкоди у спілкуванні з
дитиною у зв'язку з чим він був змушений
звернутись до суду з відповідним
позовом. З урахуванням наведеного,
просила позов задовольнити, - усунути
перешкоди у спілкуванні з онукою,
дозволивши їй побачення з онукою
кожного першого та третього понеділка
щомісяця з 10.00 до 13.00 у присутності
матері дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі з 7
серпня 2010 року (а.с. 4).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Відповідно до довідки Журавнівської
селищної ради Жидачівського району
Львівської області від 15 листопада 2013
року № 353 ОСОБА_3 рішенням
Жидачівського районного суду
Львівської області від 09.12.1997 року
позбавлена батьківських прав відносно
своїх дітей в тому числі щодо ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та у батьківських правах
не поновлювалась.

Згідно зі ст. 166 СК України особа,
позбавлена батьківських прав втрачає
інші права, засновані на спорідненості
з дитиною, тобто права які виникають із
сімейних, цивільних, трудових та інших
відносин. Отже, батьки, позбавлені
батьківських прав, втрачають всі права,
засновані на факті спорідненості з
дитиною, відносно якої вони позбавлені
батьківських прав, причому не тільки
права, які вони мали до досягнення
дітьми повноліття, але і інші, як: вони
могли б одержати в майбутньому, зокрема
обов'язки батьків щодо виховання
дитини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
право особи на спілкування з онуками та
участь у вихованні онуків засновано, в
першу чергу на спорідненості з одним із
батьків дитини, а, оскільки позивач
була позбавлена батьківських прав щодо
ОСОБА_6, який є батьком малолітньої
дитини, вона втратила право, засноване
на спорідненості щодо виховання онуки.

Крім того, судом встановлено, що
відповідно до довідки Жидачівської
центральної районної лікарні від 07.11.2013
рок; ОСОБА_3 знаходиться на « Д» обліку»
у лікаря-психіатра з 1989 року з
діагнозом - деменція внаслідок
нейроінфекції ( менінгоенцефаліт),
психоорганічний синдром внаслідок
чого їй встановлено 3 групу
інвалідності.

При цьому, згідно з відомостями
головного лікаря, хворій ОСОБА_3
властиві безпричинні прояви агресії на
тлі діагностованого у неї
захворювання та згідно показами лікаря
ввіряти їй однособному опікуванню
трирічну дитину без загрози для самої
дитини не рекомендовано.

Органом опіки та піклування
Солом'янської районної у місті Києві
державної адміністрації 04.12.2013 року
надано висновок про недоцільність
встановлення зустрічей позиваки з
дитиною виходячи із стану здоров»я
позивача та втратою нею прав,
заснованих на спорідненості із сином
відносно якого вона позбавлена
батьківських прав.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги, що суд
першої інстанції не врахував положення
ст. 257 СК України, оскільки це
спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 257 СК України баба,
дід, прабаба, прадід мають право
спілкуватись зі своїми внуками,
правнуками, брати участь у їх
вихованні.

Проте, чи відповідає спілкування
дитини та її виховання дідом, бабою,
прадідом, прабабою інтересам дитини і
чи не може завдати шкоди її здоров'ю та
моральному вихованню, може встановити
тільки суд. Відповідно до ст.ст. 1,4
Закону України «Про охорону
дитинства», контакт з дитиною - це
реалізація матір'ю, батьком, іншими
членами сім'ї та родичами, у тому числі
тими, з якими дитина не проживає, права
на спілкування з дитиною, побачення
зазначених осіб з дитиною, а також
надання їм інформації про дитину або
дитині про таких осіб, якщо це не
суперечить інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позивач втратила всі
права засновані на спорідненості з
одним з батьків дитини внаслідок
позбавлення батьківських прав, та на
медичні показники щодо стану здоров'я
позивачки, беручи до уваги висновок
органу опіки та піклування, виходячи із
інтересів дитини, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
відмови у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують
та не дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді