Провадження № 2/521/159/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 березня 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді
Гуревського В.К.

за секретаря - Погрібній
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ПАТ «Українська страхова
компанія «ГАРАНТ-АВТО» до ОСОБА_1 про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Українська страхова компанія
«ГАРАНТ - АВТО» звернулося з позовом до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (в
порядку регресу).

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що 15.10.2010 р. в м.
Одесі по вул. Середньофонтанській
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
«Хюндай», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, під керуванням водія
ОСОБА_1, та транспортного засобу «ВАЗ»,
державний номер НОМЕР_3.

Постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 08 листопада 2010 року по
справі № 3-10098/10 про притягнення до
адміністративної відповідальності
винним у скоєнні даної ДТП визнано
ОСОБА_1.

Автомобіль «ВАЗ», державний номер
НОМЕР_3, належить на праві приватної
власності ОСОБА_2, та застрахований за
полісом добровільного страхування.

Відповідно до полісу № 19G-02644100,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 та будь-якого водія, що керує
забезпеченим транспортним засобом
«ВАЗ», державний номер НОМЕР_3 на
законних підставах була застрахована у
ВАТ «УСК « Дженералі Гарант».

Після отримання заяви про виплату
страхового відшкодування власника
автомобіля «ВАЗ», державний номер
НОМЕР_3, ПАТ «Українська страхова
компанія «ГАРАНТ - АВТО» було складено
страховий акт та перераховано на
рахунок ОСОБА_2 страхове відшкодування
у розмірі 5733,00 грн., що підтверджується
видатковим касовим ордером від 08.11.2010
року.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 07 червня 2013
року позов ПАТ «Українська страхова
компанія «ГАРАНТ-АВТО» до ОСОБА_1 про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу задоволений, стягнуто
з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін. № НОМЕР_2,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ПАТ «Українська страхова
компанія «ГАРАНТ-АВТО» в особі
Одеської філії, , в
рахунок страхового відшкодування в
порядку регресу на суму 5733,0 (п'ять тисяч
сімсот тридцять три) грн., стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська
страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО»
судовий збір в сумі 229,40 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 03 вересня 2013 року заочне
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 07 червня 2013 року скасовано,
справу призначено до розгляду в
загальному порядку.

При розгляді справи відповідачем до
суду подані заперечення проти позову,
за яким відповідач просив відмовити в
його задоволенні, посилаючись на такі
обставини.

Відповідач не погоджується з позовною
заявою ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про
стягнення суми страхового
відшкодування, вважає її такою, що не
підлягає задоволенню на підставі
наступного. Позивачем у позовній заяві
та доданих до неї матеріалів не було
доведено низку обставин, які
підлягають обов'язковому доказуванню
при розгляді справ стосовно регресного
відшкодування шкоди, у результаті
настання страхових випадків,
передбачених Законом України «Про
страхування».

Позивач до матеріалів позовної заяви
додав копію листа на адресу
відповідача, в якому послався, що
ОСОБА_1 було здійснено керування іншим
транспортним засобом (ВАЗ), проте не
надав відповіді на зазначений запит, в
якій відповідач повідомив, що ніколи не
здійснював керування транспортним
засобом ВАЗ за реєстраційним номером
НОМЕР_3 та відповідно не здійснював
страхування зазначеного транспортного
засобу. Поруч з тим, у відповіді було
зазначено, що інформація може бути
надана у випадку належного оформлення
запиту та поставлених у ньому запитань
стосовно транспортних засобів, якими
ОСОБА_1 здійснював керування.
Враховуючи викладене, позивач не вжив
усіх заходів для з'ясування інформації
щодо наявності полісу обов'язкового
страхування власників наземних
транспортних засобів, оскільки у
випадку належного оформлення запиту,
позивачу була б надана інформація з
посиланням на страхову компанію та
номер страхового полісу і у такому
випадку відшкодування завданої шкоди
було б виключно питанням
взаємовідносин двох страхових
організацій. Однак, отримавши
відповідь від 06.06.2011 р., позивач не склав
запиту, оформленого належним чином і
таким чином не вжив заходів щодо
стягнення у регресному порядку з
відповідної страхової організації,
якою у даному випадку є СК «Міська
страхова компанія».

Позивач надав висновок експертного
дослідження щодо визначення вартості
відновлювального ремонту автомобілю
ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_3
станом на 25.10.2010р., проте не надав
доказів того, що суб'єкт, який складав
висновок має відповідні повноваження
щодо надання таких висновків,
відповідно до статті 6 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», в якій зазначено, що
оцінювачами можуть бути громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства, які клали
кваліфікаційний іспит та одержали
кваліфікаційне свідоцтво оцінювача
відповідно до вимог цього Закону. Копію
відповідного кваліфікаційного
свідоцтва особи, що проводила оцінку
вартості відновлювального ремонту до
матеріалів судової справи надано не
було, а отже такий звіт не може
вважатись складеним у відповідності до
вимог діючого законодавства. Крім того,
дане дослідження було проведене без
участі усіх зацікавлених сторін, без
належного повідомлення відповідача, а
отже складено однобоко, без врахування,
які пошкодження були нанесені
внаслідок ДТП, а які внаслідок інших
дій власника транспортного засобу.

Позивач не довів факт відсутності у
відповідача полісу обов'язкового
страхування власників транспортних
засобів на момент настання
дорожньо-транспортної пригоди.
Посилання на відсутність в матеріалах
справи №3-10098/10 відомостей стосовно
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на момент настання ДТП не є
доказом того, що цього полісу не було.
Навпаки, відсутність постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності за невиконання вимог
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» стосовно
позивача є свідченням того, що поліс
обов'язкового страхування у ОСОБА_1 на
момент настання ДТП від 15.10.2010р. був. Це
прямо випливає з положень пункту 21.2
статті 21 вказаного Закону, згідно з
якими, контроль за наявністю договорів
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів здійснюється відповідним
підрозділом МВС України при складанні
протоколів щодо порушень правил
дорожнього руху та оформленні
матеріалів дорожньо-транспортних
пригод. Таким чином, прямий обов'язок
підрозділу МВС України при оформленні
матеріалів ДТП зазначити у
вищевказаних матеріалах про
відсутність полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, якщо такий поліс
відсутній. Якщо ж, у матеріалах
стосовно ДТП такі відомості не
відображені - діє презумпція виконання
учасниками ДТП вимог Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» щодо обов'язку страхування
транспортного засобу.

Ст. 29 зазначеного Закону визначено, що у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки. Позивачем не доведено факт
здійснення витрат власником
транспортного засобу направлених на
відновлювальний ремонт.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
15.10.2010 р. в м. Одесі по вул.
Середньофонтанській відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу «Хюндай»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням водія ОСОБА_1, та
транспортного засобу «ВАЗ», державний
номер НОМЕР_3. під керуванням водія
ОСОБА_2

Відповідно до полісу № 19G-02644100,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 та будь-якого водія, що керує
забезпеченим транспортним засобом
«ВАЗ», державний номер НОМЕР_3 на
законних підставах була застрахована у
ВАТ «УСК « Дженералі Гарант».

Черговими загальними зборами
акціонерів ВАТ «УСК «Дженералі
Гарант», що відбулися 20 квітня 2011 року,
було прийнято рішення про зміну
найменування, а саме: «ВАТ «Українська
страхова компанія «Дженералі Гарант»
змінило назву на ПАТ «УСК «Гарант -
Авто». Таким чином ПАТ «УСК «Гарант -
Авто» несе права та обов'язки ВАТ «УСК
«Дженералі Гарант» до їх повного
виконання.

08 листопада 2010 року Малиновським
районним судом м. Одеси було винесено
постанову по справі № 3-10098/10 про
притягнення до адміністративної
відповідальності, визнавши винним у
скоєнні даної ДТП, ОСОБА_1, який визнав
свою провину повністю.

Відповідно до висновку експертного
авто-товарознавчого дослідження №
2908/10, вартість відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу «ВАЗ», держномер НОМЕР_3,
внаслідок ДТП становить 6030,18 грн.

Щодо повідомлення відповідача про
проведення експертного дослідження, то
в матеріалах справи є повідомлення
телеграфом за місцем реєстрації про
проведення огляду автомобіля. (а. с. 23).

Клопотань з боку відповідача про
призначення експертизи у зв'язку з тим,
що ним ставиться під сумнів висновок
експертного авто-товарознавчого
дослідження № 2908/10, вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу до суду не
надходило.

На підставі страхового акту власнику
пошкодженого транспортного засобу
«ВАЗ», держномер НОМЕР_3, було сплачено
страхове відшкодування у розмірі 5733,00
грн., що підтверджується податковим
касовим ордером № 605 від 08.11.2010 року.

За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Рішення суду не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На вимогу суду відповідач ОСОБА_1 не
надав жодного доказу того, що на момент
ДТП в нього був поліс цивільно-правової
відповідальності. (копія, номер, серія
та дата дати укладення).

Не надано жодного доказу звернення
відповідача до страхової компанії з
повідомленням про ДТП.

Посилання відповідача на те, що це є
обов'язком позивача, не відповідає
вимогам процесуального закону.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
яка завдана джерелом підвищеної
небезпеки (автомобілем)
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє цим
транспортним засобом.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та пп. 38.2.1.
п. 38 ст. 38 Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування.

У відповідності зі ст. 27 Закону України
«Про страхування» та ст. 993 ЦК України
до страховика (позивач), який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки
(відповідач).

Згідно до ст. ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язань
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Ст. 629 ЦК України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтвердженні
судові витрати. Керуючись ст.ст.10, 11, 60,
88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 993,
1187 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ «Українська страхова
компанія «ГАРАНТ-АВТО» до ОСОБА_1 про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
Ін. № НОМЕР_2, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, на користь ПАТ
«Українська страхова компанія
«ГАРАНТ-АВТО» в особі Одеської філії,
, в рахунок страхового
відшкодування в порядку регресу 5733,0
(п'ять тисяч сімсот тридцять три) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Українська страхова компанія
«ГАРАНТ-АВТО» судовий збір в сумі 229,40
грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ
Гуревський В.К.