Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р.

Суворовський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого судді - Кисельова
В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника позивача - ОСОБА_3,

відповідачки - ОСОБА_4, представника
відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В червня 2007р. до суду звернулись ОСОБА_6,
ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_2 з позовом до
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право на користування жилим
приміщенням. Вищевказані позовні
вимоги були мотивовані тим, що позивачі
постійно проживають та зареєстровані у
трьохкімнатній квартирі площею 35,7 кв.м.
по АДРЕСА_1. У вищевказаній квартирі
окрім позивачів зареєстрована
відповідача ОСОБА_4 з неповнолітнім
сином ОСОБА_8, 1994 року народження. За
твердженням позивачів відповідачка
спільно з сином не проживає у квартирі
більше 20 років, оскільки після
одруження забрала свої особисті речі
та переїхала в інше місце проживання.
Після того, відповідачка в квартирі
більше не проживала, всі обов'язки щодо
сплати комунальних послуг несуть
позивачі. На підставі ст. 71, 72 ЖК України
позивачі просили визнати ОСОБА_4 з
неповнолітнім сином ОСОБА_8, 1994 року
народження такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням. (а.с. 6-7)

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 24 грудня
2007р. позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_7, ОСОБА_2 були задоволені та
ОСОБА_4 з неповнолітнім сином ОСОБА_8, 1994
року народження були визнані такими, що
втратили право на користування жилим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1 з 1987р.,
тобто з часу вибуття. (а.с. 61)

13.05.2013р. ОСОБА_8 звернувся із заявою про
скасування заочного рішення суду від
24.12.2007р. (а.с. 67-69).

Ухвалою суду від 27.05.2013р. справу була
призначена до розгляду. (а.с. 75)

Відповідно до ухвали суду від 05.07.2013р.
заява ОСОБА_8 про скасування заочного
рішення суду від 24 грудня 2007р. була
задоволена та справу було призначено
до розгляду в загальному порядку.
(а.с.94-95)

В процесі судового засідання було
встановлено, що ОСОБА_7 після одруження
змінила прізвище на «ОСОБА_7», а ОСОБА_9
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 78, 113)

В зв'язку з даними обставинами ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 подали уточнені
позовні вимоги, в яких також просили
визнати ОСОБА_4, а також ОСОБА_8 такими,
що втратили право на користування
жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.
(а.с. 107-108).

В судовому засіданні позивачі
підтримали позовні вимоги, а також
обставини заявленого позову. Вони
також пояснили, що відповідачка
спільно з сином не проживала в будинку
з 1987р., яких-небудь особистих речей в
будинку не має. Крім того, позивачка
ОСОБА_6 на території будинку збудувала
новий будинок, а старий будинок був
знесений самою відповідачкою.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнала та пояснила, що вона дійсно не
проживала у спірному будинку, проте
фактично користувалась земельною
ділянкою, сплачувала земельний
податок.

Представник відповідача ОСОБА_8 -
ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні
позовних вимоги, оскільки будинок не
належав до державної та комунальної
власності, а тому неможливо
застосувати положення ст.ст. 71, 72 ЖК
України.

Представники Суворовського відділу РВ
ГУМВС України в судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
повідомлені належним чином. Згідно
поданого клопотання просили справу
розглянути у їх відсутність.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню на підставі фактів,
встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що ОСОБА_6,
ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а
також неповнолітній ОСОБА_8 були
зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 з 1987р.,
площею 35,7 кв.м., що підтверджується
довідкою № 539 (а.с. 23)

Крім того, в процесі судового засідання
було встановлено, що ОСОБА_7 після
одруження змінила прізвище на
«ОСОБА_7», а ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 78, 113)

Таким чином, суд розглядає спірні
правовідносини на момент їх
виникнення, тобто станом на 27.06.2007р.,
тобто датою подання позову.

В судовому засіданні встановлено, що
дійсно ОСОБА_4, а також неповнолітній
ОСОБА_8 були не проживали у будинку
АДРЕСА_1 з 1987р.. Вищевказаний факт
підтверджуються особистими
поясненнями ОСОБА_4 в процесі судового
засідання, а також актами за березень
2005р., березень 2006р., березень 2007р.. (а.с.
14-16), довідкою КУ «Дитяча міська
поліклініка № 2» (а.с. 118), довідкою Школи
№ 71 (а.с. 119).

Фактично ОСОБА_4, а також неповнолітній
ОСОБА_8 проживали за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що
визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені

строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1
на час подання позову, тобто 27.06.2007р. не
перебував на балансі місцевої ради чи
державного підприємства, тобто
державного житлового фонду (ст. 4 ЖК
України) , а також не належав до
приватного житлового фонду, оскільки
фактично вважався самовільно
збудованим будинком.

Право власності на вищевказаний
будинок, площею 35,7 кв.м., за ОСОБА_6 було
зареєстровано лише на підставі
свідоцтва про власності на житловий
будинок, яке було видане виконавчим
комітетом Одеської міської ради
04.02.2010р. (а.с. 151-152)

Відповідно до довідки Суворовської
районної адміністрації від 13.01.2014р.
будинок АДРЕСА_1 до державного
житлового фонду не відносився, договір
найму з мешканцями будинку не
укладався.

Суд вважає, що незважаючи на те, що
судом було встановлено, що відповідачі
не проживали в будинку АДРЕСА_1 без
поважних причини більше шести місяців,
до виниклих правовідносин неможливо
застосувати дію ст.ст. 71, 72 ЖК України,
оскільки на час їх виникнення, будинок
не був введений в експлуатацію, а тому
він не може вважитись жилим.

Таким чином, позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 71, 72 ЖК України ст. ст. 10, 11, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2
до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням - залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку через
Суворовський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти
денний строк з дня проголошення.

Суддя: