Справа № 466/9336/13
Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/4226/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., тропак О.В.,

при секретарі - Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5.
ОСОБА_6 на рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 29 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6
до ОСОБА_7, Львівської обласної
філармонії, треті особи: департамент
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради, Шевченківський районний відділ у
м. Львові Державної міграційної служби
у Львівській області про усунення
перешкод в приватизації житла -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у
задоволенні зазначеного позову, яким
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили усунути
перешкоди в приватизації житла шляхом
зняття з реєстрації ОСОБА_7 та її
малолітньої дитини - ОСОБА_8 в
гуртожитку на АДРЕСА_1.

Рішення оскаржили ОСОБА_5 та ОСОБА_6
просять його скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення їх позову.
Зазначають про неправильне
встановлення судом фактичних обставин
справи, невідповідність висновків суду
встановленому, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Посилаються на те, що з 31.12.2008 року
ОСОБА_7 не має права на житло в
гуртожитку філармонії, так як
строковий договір закінчився. Ця
обставина ними була встановлена 17.08.2012
року, тобто після ухвалення судових
рішень (рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 27.07.2010 року
та рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 11.05.2010 року) і тому суд
у даній справі помилково визнав їх
преюдиційними. Неправильним є висновок
суду про чинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6
перешкод у користуванні ОСОБА_7
гуртожитком. Вказують апелянти і на
відсутність права ОСОБА_7 на житло, так
як ордер їй був виданий на заняте
приміщення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянтів - ОСОБА_2 на
підтримання скарги, представників:
ОСОБА_7 - ОСОБА_3, Львівської обласної
філармонії - ОСОБА_4 на її заперечення,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги колегія
суддів не знаходить законних підстав
для її задоволення з огляду на
викладені мотиви.

Встановлено, що Львівська обласна
філармонія орендує у Львівської
міської ради житлові приміщення на
АДРЕСА_1 під гуртожиток для проживання
сімей працівників філармонії.

У спірній квартирі гуртожитку
зареєстровані: ОСОБА_6 і ОСОБА_5 з 25.10.1992
року та 22.07.1993 року відповідно.

Квартира складається з однієї кімнати
житловою площею 28,8 кв. м., кухні площею
28,8 кв. м., тамбура площею 2 кв.м. та
вбиральні площею 0,7 кв.м.

Відповідно до розпорядження
Шевченківської райадміністрації
Львівської міської ради від 30.04.2009 року
№279 Львівській обласній філармонії
було надано дозвіл на поділ квартири №3
на дві окремі.

Із матеріалів справи також випливає, що
на підставі протоколу №6 спільного
засідання адміністрації та
профспілкового комітету Львівської
обласної філармонії від 23.10.2008 року
дано дозвіл на поселення та реєстрацію
у квартиру №3 гуртожитку на АДРЕСА_1
ОСОБА_7 з відповідним перерозподілом
площі. На підставі цього розпорядження
ОСОБА_7 видано ордер і вона
зареєструвалась.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6
посилалися на те, що не можуть
реалізувати своє право на приватизацію
квартири в гуртожитку в порядку
виконання Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків» так як мешканка
їхньої квартири ОСОБА_7 не надає такої
згоди. При цьому зазначали, що вона сама
не має права проживати у спірній
квартирі, так як ордер був виданий на
зайняте приміщення, до того ж, з часу
видачі ордера та реєстрації місця
проживання ОСОБА_7 у спірному
приміщенні не проживала.

Відмовляючи у позові місцевий суд
вірно зазначив, що правомірність
видачі ордера було встановлено
рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 27.07.20010 року, яке
набрало законної сили згідно ухвали
апеляційного суду Львівської області
від 26.10.2010 року.

Крім цього, посилання позивачів на
втрату права користування ОСОБА_7
приміщенням унаслідок непроживання у
ньому спростовується рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 11.05.2012 року, яке залишене без
змін апеляційним судом Львівської
області 17.07.2012 року, оскільки цими
судовими рішеннями визнано факт
чинення позивачами перешкод для
проживання ОСОБА_7 в квартирі.

До того ж, наведені дві підстави для
позову є взаємовиключними.

Посилання суду першої інстанції на
судові рішення відповідають приписам
ч. 3 ст. 61 ЦПК України, так як обставини,
на які позивачі посилалися у даній
справі, були встановлені наведеними
рішеннями при розгляді інших цивільних
справ, у розгляді яких брали участь ті
самі особи, щодо яких встановлені ці
обставини.

Отже, за таких обставин підстав для
зняття ОСОБА_7 і її малолітню дитину з
реєстрації в спірній квартирі не має.

Окрім цього позов не підлягав
задоволенню з огляду на те, що
відповідно до ст. 11 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» та наказу
Міністерства внутрішніх справ України
від 22.11.2012 року №1077 органами реєстрації
місця проживання фізичних осіб в
Україні є органи Міграційної служби
України.

Відтак, одним із співвідповідачів мав
бути відповідний орган реєстрації,
проте такий позов не заявлявся.

Хоч у даній справі Шевченківський
районний відділ у м. Львові Державної
міграційної служби у Львівській
області визначений позивачем як третя
особа, проте за відсутності
процесуального статусу відповідача
зобов'язувати його до вчинення дій
підстав не має.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не спростовують правильність
висновків суду першої інстанції і тому
рішенн слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 29 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржене
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: