Справа №303/8440/13-ц
№2/303/232/14
Номер стат. звіту - 26
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2014 року
м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі
головуючої судді Гутій О.В., при
секретарі Васько І.І., з участю
представника позивача Семанцо О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мукачево цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про виселення їх та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають у житловому будинку
(предмет іпотеки), розташованому за
адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3 14.06.2006
року було укладено кредитний договір
№MKІWGА00000043, відповідно до умов якого
банк надав відповідачу ОСОБА_3 кредит
на суму 12 491,87 доларів США, строком до
11.06.2010 року, а відповідач зобов'язався
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановлених
кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором позивач та
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 14.06.2006
року уклали договір іпотеки №MKІWGА00000043,
відповідно до умов якого відповідачі
надали в іпотеку житловий будинок, за
адресою: АДРЕСА_1. Даний житловий
будинок належить відповідачам на праві
власності на підставі свідоцтва про
право власності.

Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором у повному обсязі, а
відповідач умови договору не виконав.
Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 03.06.2013 року на вищевказаний
предмет іпотеки - житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 було звернуто
стягнення, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк».

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок протягом одного місяця з дня
отримання цієї вимоги. Про вказаний
факт відповідачу були направленні
письмові повідомлення. Також,
договором іпотеки, укладеним між
позивачем та відповідачем, передбачене
право іпотекодавця на реєстрацію у
предметі іпотеки інших осіб лише при
умові отримання від іпотекодержателя
письмової згоди на такі дії. Враховуючи
те, що іпотекодержатель не надавав
своєї згоди на відповідну реєстрацію
осіб за адресою предмету іпотеки,
позивач вважає, що реєстрація осіб у
предметі іпотеки є порушенням умов
цивільно-правового договору.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав, з
підстав наведених у позовній заяві та
просив їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явилися, про
причини неявки суд не повідомили, про
час і місце розгляду справи
повідомлялися належним чином.

Заслухавши представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до такого висновку.

Відповідно до положень частини третьої
ст. 10 та частини першої ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Заочним рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 03.06.2013 року за
позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_3 про звернення стягнення,
позовні вимоги були задоволені, а саме:
було звернуто стягнення на житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 було
звернуто стягнення, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«Приватбанк». Дане рішення набрало
законної сили (а.с.17).

Частиною першою ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» та ст. 109 Житлового
кодексу України передбачено, що
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2,4 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» встановлено певний
порядок дій банку після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення. Зокрема, всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
нежитлове приміщення у встановлений
або інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено і частиною
третьою ст.109 Житлового кодексу
України.

Після набрання рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 03.06.2013 року законної сили,
ПАТ КБ «Приватбанк» було надіслало
відповідачу повідомлення № 30.1.0.0/2-135
від 24.10.2013 року про добровільне
виселення з будинку. Зазначена вимога
отримана відповідачами 26.01.2014 року,
підтвердженням цьому є реєстр поштових
відправлень рекомендованих листів та
рекомендовані повідомлення про
вручення поштових відправлень (а.с.20-23).

Проте, незважаючи на вищевикладене
протягом місяця відповідачі будинок
АДРЕСА_1 не звільнили.

Відповідно до п. 43 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати наступне, відповідно до ч.4
ст.9, ст.109 ЖК України, ст.40 Закону
України «Про іпотеку» ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як за підстав і в порядку, передбачених
законом. Житлові права охороняються
законом, за винятком випадків, коли
вони здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

Отже, примусове виселення здійснюється
на підставі рішення суду тільки за
певних умов: якщо мешканці добровільно
не звільнили житловий будинок чи
житлове приміщення, на яке звернуто
стягнення як на предмет іпотеки, та
лише після спливу одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

За таких обставин враховуючи те, що
відповідачі у встановлений законом
строк добровільно не звільнили спірний
житловий будинок, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в цій частині та вважає їх такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підстав доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з цієї норми закону, суд
вважає, що у задоволенні позовної
вимоги позивача стосовно виселення
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у житловому будинку
(предмет іпотеки), слід відмовити,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази, які підтверджують факт
проживання у житловому будинку за
вищевказаною адресою, інших осіб крім
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 57-60, 88, 212-215, 223, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, ст. 40 Закону України «про
іпотеку», ст. 109 Житлового кодексу
України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
зареєстровані та проживають у
житловому будинку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»
судовий збір в розмірі 229,40 гривень
(двісті двадцять дев'ять гривень сорок
копійок).

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до
апеляційного суду Закарпатської
області через цей суд протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили у
порядку, встановленому ст. 223
Цивільного процесуального кодексу
України.

Головуюча

О.В.Гутій