Ухвала

іменем україни

7 лютого 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Карпенко С.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 14 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
дитини та дружини,

в с т а н о в
и в :

Рішенням Рокитнівського районного
суду Рівненської області від 11
листопада 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 40 % заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше ніж 30 % від
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 8 жовтня
2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на її
утримання у сумі 300 грн щомісячно,
починаючи з 8 жовтня 2013 року до
досягнення дитиною трьох років, до
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного
суду Рівненської області від 14 січня
2014 року рішення Рокитнівського
районного суду Рівненської області від
11 листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1/3 частки від усіх видів
доходів щомісячно, але не менше ніж 30 %
від прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 8 жовтня
2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнуто З ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на її
утримання у сумі 150 грн щомісячно,
починаючи з 8 жовтня 2013 року, до
досягнення дитиною трьох років, до
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі
заявник порушує питання про скасування
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 14 січня 2014 року в частині
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У іншій частині рішення суду
апеляційної інстанції не оскаржено і
підстав перевіряти його законність і
обґрунтованість у цій частині у суду
касаційної інстанції немає.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваного судового рішення суду
апеляційної інстанції не дають
підстав для висновку про те, що судом
допущено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, яке
призвело до неправильного вирішення
справи, та зазначені доводи не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,
у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 14 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини та
дружини відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги
матеріалами направити особі, яка
подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
С.О. Карпенко