Справа № 2/381/139/13 Головуючий у І
інстанції Бутенко В.О.Провадження №
22-ц/780/777/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 14 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні будинком, відшкодування
моральної шкоди та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У 2008 році ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні будинком та
відшкодування моральної шкоди, який
обґрунтовував тим, що йому на праві
власності на підставі договору
дарування від 31.08.2007 року належить
частина жилого будинку, що знаходиться
в АДРЕСА_1. ОСОБА_2 є власником іншої
частини будинку за АДРЕСА_2, яка разом з
частиною ОСОБА_1 створюють одну
споруду.

Оскільки належна ОСОБА_1 частина
будинку перебувала в аварійному стані
і загрожувала руйнуванням, він почав
проводити ремонт, який на даний момент
майже завершений, залишилась лише
частина фундаменту та відмостки, яка
знаходиться на земельній ділянці
ОСОБА_2 Відповідач не дає позивачу
можливості завершити будівельні
роботи, перешкоджає йому в цьому, в
зв»язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом, в якому після збільшення
позовних вимог просив усунути йому
перешкоди у здійсненні прав власника,
надавши йому можливість зробити ремонт
фундаменту та обладнати відмостку, яка
знаходиться на території земельної
ділянки ОСОБА_2; зобов»язати ОСОБА_2
перенести вбиральню в інше місце, яке
відповідає санітарним нормам;
зобов»язати ОСОБА_2 перенести паркан
довжиною 2,8 м. по кадастровому плану від
точки 4 до точки 6 в напрямок точки 3 та
літери А на 1 метр; стягнути з ОСОБА_2 на
його користь моральну шкоду в розмірі
8000 грн. та понесені по справі судові
витрати.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду
зустрічний позов, в якому з урахуванням
уточнень просила суд ухвалити рішення
про зменшення розміру земельної
ділянки ОСОБА_1 на 4,85 кв.м. із внесенням
відповідних змін до його державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯБ № 276731 від 06 грудня 2004
року; стягнення з ОСОБА_1 на її користь
майнової шкоди в розмірі 2 121 грн.;
відновлення межі суміжних земельних
ділянок у вигляді паркану, поновивши
його на попередньому місці; збільшення
розміру її земельної ділянки на 4,39 кв.м.
з наданням права на внесення
відповідних змін до її державного акту
на право власності на земельну ділянку
№ 12/53-ХУ-1У від 16 жовтня 2003 року;
стягнення з ОСОБА_1 на її користь
моральної шкоди в сумі 5 000 грн. та
понесених по справі судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
на підставі рішення Фастівської
міської ради від 21 січня 2005 року за № 6/5
ОСОБА_1 має окреме домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку на
праві власності для обслуговування
будинку площею 0,0421 га. За актом
комісійного огляду від 09 червня 2004 року
між сторонами був погоджений спосіб
користування земельною ділянкою:
ОСОБА_2 надано право перенести паркан
із сітки на відстані 1-го м. для
обслуговування погреба, а ОСОБА_1 був
зобов'язаний організувати водовідвід з
покрівлі його будинку таким чином, щоб
вода не заважала їй в користуванні
земельною ділянкою. ОСОБА_1, незважаючи
на домовленість, самовільно розрізав
та переніс паркан, тим самим порушивши
межі земельних ділянок. Такими
протиправними діями ОСОБА_1 завдав їй
майнової шкоди, яка полягає в
руйнуванні паркану і погреба, розмір
якої з урахуванням вартості
відповідних робіт складає 2121 грн., та
моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Також
ОСОБА_2 в позові посилалась на те, що при
видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
за № 276731 від 06 грудня 2004 року не
враховані зміни щодо зменшення
земельної ділянки ОСОБА_1 на 1 м. від
межі (паркану) на підставі акту від 09
червня 2004 року. Крім цього, при
будівництві будинку ОСОБА_1 порушив
розміри будівництва житлового будинку
за дозвільною будівельною
документацією, незаконно збільшивши
стіну будинку на 0,27 м., що призвело до
зменшення розміру її земельної ділянки
на 0,46 кв.м. Враховуючи викладене,
просила ухвалити рішення про
задоволення її позову та відмову у
задоволенні позову ОСОБА_1

Рішенням Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 14 листопада 2013 року в задоволенні
позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині відмови у задоволенні його
позову, ОСОБА_1 подав на нього
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просив рішення суду в частині
відмови у задоволенні його позову
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким задовольнити його
вимоги, усунути йому перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
шляхом зобов»язання ОСОБА_2 перенести
паркан, який розділяє їхні суміжні
земельні ділянки у місці здійснення
самозахвату на межу, встановлену у
державних актах на право власності на
земельні ділянки, тобто на 0,003 га (3
кв.м.); встановити земельний сервітут
шляхом надання ОСОБА_1 тимчасового
доступу до земельної ділянки, належної
ОСОБА_2, для здійснення ремонту
відмостки стіни будинку, належного
ОСОБА_1, терміном на один місяць, у
теплий час року, придатний для
проведення зовнішніх
будівельно-ремонтних робіт та покласти
на ОСОБА_2 понесені ним по справі судові
витрати.

Заслухавши доповідь доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що відповідно до державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії КВ №075086 від 18.03.2004 року ОСОБА_2 на
підставі рішення Фастівської міської
ради №12/53-ХУ-ІУ від 16.10.2003 року є
власником земельної ділянки площею 0,0370
га, що розташована по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.34).

Згідно з державним актом на право
власності на земельну ділянку серії КВ
№217127 від 09.06.2010 року ОСОБА_1 на підставі
договору дарування земельної ділянки
№1-1573 від 31.08.2007 року є власником
земельної ділянки площею 0,0421 га, що
розташована по АДРЕСА_2 (т.1, а.с.142).

Належні сторонам по справі земельні
ділянки розташовані в межах
малоповерхової забудови міста Фастів
на розі вулиць АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 і
мають сумісну межу, відрізок якої
прокладений по лінії розділу житлового
будинку на два будинки.

Рішенням Фастівської міської ради
№174/3 від 30.06.2004 року «Про дозвіл ОСОБА_3
на перебудову належної йому старої
частини житлового будинку на нову з
прибудовою кухні і ванної кімнати на
присадибній ділянці по АДРЕСА_2» ОСОБА_3
надано дозвіл на перебудову належної
йому старої частини житлового будинку
на нову та прибудову до неї кухні і
ванної кімнати загальним розміром 7,40 x
4,60 м. на належній йому присадибній
земельній ділянці по АДРЕСА_2.

Пунктом 2 вищевказаного рішення
визначено, що Проектно-виробничому
архітектурно-планувальному бюро міста
необхідно оформити ОСОБА_3 технічну
документацію на перебудову старої
частини житлового будинку на нову з
добудовою на присадибній земельній
ділянці по АДРЕСА_2.

Рішенням Фастівської міської ради
№7/5 від 21.01.2005 року «Про виділення в
окреме домоволодіння житлового
будинку по АДРЕСА_2», розглянувши заяву
ОСОБА_3 про виділення в окреме
домоволодіння житловий будинок по
АДРЕСА_2, який перебудований ним на
підставі рішення виконкому
Фастівської міськради №174/3 від 30.06.2004
року, виділено в окреме домоволодіння
житловий будинок по вул. АДРЕСА_1 з
присвоєнням йому АДРЕСА_1, який належав
ОСОБА_3 (том 1, а.с.85), а рішенням
Фастівської міської ради від 10.05.2007
року «Про оформлення права власності
на цілий будинок АДРЕСА_2» оформлено
право власності на цілий житловий
будинок АДРЕСА_2 загальною площею 85,4
кв.м., житловою площею 58,6 кв.м. на ім»я
ОСОБА_2 взамін свідоцтва про право
власності від 15.10.1998 року (том 1, а.с.31).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином колегія суддів
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду лише в
частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_1, що є предметом апеляційного
оскарження.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з його недоведеності
та необґрунтованості і колегія суддів
погоджується з такими висновками суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач ОСОБА_1, порушуючи питання
про усунення йому перешкод у
здійсненні права власності шляхом
зобов»язання ОСОБА_2 перенести паркан у
місці здійснення нею самозахвату на
межу, встановлену у державних актах на
право власності на земельні ділянки, не
надав суду доказів на підтвердження
цих обставин.

Так, згідно п.п. 2, 3, 4 висновку
проведеної по справі повторної судової
будівельно-технічної експертизи від 30
вересня 2013 року (том 2, а.с.6-14) враховуючи
розбіжності в наданій для дослідження
документації, яка міститься в
матеріалах справи та додатково наданих
документах, а саме невідповідність
розмірів та форми лінії суміжної межі
земельної ділянки, яка прокладена по
лінії розділу жилого будинку на два
жилих будинки АДРЕСА_1 АДРЕСА_2, надати
відповідь щодо порушення
землекористування власниками суміжних
земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
видається можливим.

Площа земельної ділянки, АДРЕСА_1,
яка перебуває у власності ОСОБА_1,
враховуючи результати проведеного
дослідження матеріалів цивільної
справи, наданих Фастівським
міськрайонним судом Київської області
та додатково наданих документів, має
площу 418 кв.м., що менше на 3 кв. м. ніж
вказано в Державному акті на право
власності на земельну ділянку площею 421
кв. м., виданого 09.06.2010 відділом
Держкомзему у м. Фастові йому (ОСОБА_1.)
на підставі Договору дарування
земельної ділянки №1-1573 від 31 серпня 2007
року.

У вихідних даних матеріалів
цивільної справи та додатково наданих
документах для дослідження, змін форми
та розмірів меж земельної ділянки
АДРЕСА_2 не зазначено. Земельна ділянка
АДРЕСА_1, згідно документів наданих для
дослідження, зазнала змін по формі та
розмірах меж (в тому числі і зміни лінії
суміжної межі), а відповідно і розмірів
площі. Тому вказати про самозахват
частини земельної ділянки по АДРЕСА_1,
належної ОСОБА_1, з боку суміжного
землевласника земельної ділянки
АДРЕСА_2 ОСОБА_2, та самозахват
земельної ділянки ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1,
на час проведення експертизи не
видається можливим.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі на висновок проведеної по
справі судової будівельно-технічної
експертизи від 14.06.2011 року (том 1,
а.с.195-210), яким було встановлено факт
самозахвату частини земельної ділянки
площею 0,0003 га по АДРЕСА_1, належної
ОСОБА_1, з боку суміжного власника
земельної ділянки АДРЕСА_2 ОСОБА_2,
законності та обґрунтованості
висновків суду не спростовують,
оскільки при проведенні первинної
експертизи експертом була виконана
лише геодезична зйомка земельних
ділянок під час їх обстеження, а при
проведенні повторної експертизи
експертами проведено дослідження, для
якого використані вихідні дані
матеріалів цивільної справи, а саме -
інструментальні зйомки земельної
ділянки, виконані спеціалістами
установ м. Фастова, в тому числі ТОВ НВФ
«Фастівзем» та додатково надані
документи. Враховуючи викладене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, який
в основу свого рішення поклав висновок
повторної судової
будівельно-технічної експертизи від
30.09.2013 року, відхиливши при цьому
висновок судової будівельно-технічної
експертизи від 14.06.2011 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1
про встановлення земельного сервітуту
шляхом надання йому тимчасового
доступу до земельної ділянки, належної
ОСОБА_2, для здійснення ремонту
відмостки стіни будинку, належного
ОСОБА_1, терміном на один місяць, у
теплий час року, придатний для
проведення зовнішніх
будівельно-ремонтних робіт, колегією
суддів відхиляються, оскільки такі
вимоги не заявлялися ОСОБА_1 під час
розгляду справи судом першої
інстанції, а відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України справа переглядається
апеляційним судом в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не
містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 14 листопада 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: