Провадження № 2/522/1712/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 та просить розірвати між ними
шлюб, зареєстрований 27 жовтня 2006 року у
Другому відділі реєстрації актів
цивільного стану Малиновського
районного управління юстиції м. Одеси,
актовий запис № 572.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 27
жовтня 2006 року сторони знаходяться в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що
сімейне життя між нею та відповідачем
поступово погіршувалось, що в
результаті призвело до фактичного
припинення між ними шлюбних відносин.

Також позивачка зазначає, що
примирення між ними неможливе, а
подальше спільне життя та збереження
шлюбу суперечить її інтересам. Вказує,
що у неї з відповідачем різні погляди
на життя, виховання дитини, плани на
майбутнє. Протягом чотирьох років вони
проживають окремо, не ведуть спільного
господарства, внаслідок чого спільне
життя і збереження шлюбу стало
неможливим. Майнового спору між
сторонами немає, та вони дійшли згоди
щодо місця проживання дитини.

ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала
на задоволенні її позовних вимог.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов визнав, не заперечував проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку сторін, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя. Тоді
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя і постановляє рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2006 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Другому відділі
реєстрації актів цивільного стану
Малиновського районного управління
юстиції м. Одеси був зареєстрований
шлюб, актовий запис № 572, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1.

Від шлюбу сторони мають малолітню
доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя між сторонами поступово
погіршувалось, що в результаті
призвело до фактичного припинення між
ними шлюбних відносин.

Також судом встановлено, що примирення
між ними неможливе, а подальше спільне
життя та збереження шлюбу суперечить
їх інтересам. У позивачки з
відповідачем різні погляди на життя,
виховання дитини, плани на майбутнє.
Протягом чотирьох років вони
проживають окремо, не ведуть спільного
господарства, внаслідок чого спільне
життя і збереження шлюбу стало
неможливим. Майнового спору між
сторонами немає, та вони дійшли згоди
щодо місця проживання дитини.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» оскільки
розгляд справи провадиться в межах
заявлених вимогі на підставі поданих
доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК
повинні вимагати від осіб, що подали
заяву, повного викладення обставин,
якими обґрунтовуються дані вимоги, й
посилання на засоби їх доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що подальше спільне життя
подружжя суперечить інтересам сторін
та унеможливлює їх примирення, тому
його слід розірвати.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст.ст. 3, 4, 5,
10, 11, 57, 60, 88, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст.ст. 105, 110, 112, 113, 115, 157, 160 СК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 27 жовтня 2006 року у
Другому відділі реєстрації актів
цивільного стану Малиновського
районного управління юстиції м. Одеси,
актовий запис № 572.

Малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишити на утримання матері - ОСОБА_1.

Суму державного мита, яке стягується
при отриманні свідоцтва про розірвання
шлюбу в органах реєстрації актів
цивільного стану стягнути порівну з
обох сторін.

Рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання ним законної сили
надіслати до Другого відділу
реєстрації актів цивільного стану
Малиновського районного управління
юстиції м. Одеси для проставлення
відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Ю.Б. Свячена