Номер провадження 2/754/492/14
РІШЕННЯ

Іменем України

06.02.2014 року Деснянський районний
суд міста Києва

під головуванням судді Бабко
В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ФОП-ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачів, в якому просив
стягнути на його користь з
відповідачів: ОСОБА_3 кошти в розмірі
1220грн., а з ОСОБА_2 420грн. та солідарно з
відповідачів моральну шкоду в розмірі
10000грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 15.08.2012р. між ФОП-ОСОБА_1 та
відповідачами: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були
укладені договори про надання послуг,
дія договорів визначена по 14.08.2013р.
Після закінчення дії договору та
надання послуг в повному обсязі,
відповідачі пропуск-абонент не
повернули та самовільно продовжували
відвідувати «Спортивний клуб
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та користувалися
послугами клуба. При цьому будь-яких
коштів за це не сплачували, і тому
змушений звернутися з даним позовом до
суду.

В судовому засіданні представник
позивача та позивач позовні вимоги
просили задовольнити, посилаючись на
обставини які зазначені в позовній
заяві, додали, що самовільне
відвідування відповідачами клубу
«Спортивний клуб «ІНФОРМАЦІЯ_1»
відбувалось: ОСОБА_3 - 16.08.2013р. з 12год до
14год.; 19.08.2013р. з 12год. по14год.; 20.08.2013р. з
12год.по 14год., 23.08.2013р., 25.08.2013р., 26.08.2013р. з
12год. до 14:30год. ОСОБА_2 - 25.08.2013р., 26.08.2013р.
з 12:40год. до 14:30год. Вказані факти
стверджуються викликами міліції, які
здійснювали співробітники СК
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Таким чином,
відповідачами спричинено матеріальних
збитків на суму 1220грн. ОСОБА_3 і на суму
420грн. ОСОБА_2 та моральну шкоду,
оскільки дії відповідачів спричинили
позивачу ОСОБА_1 моральні страждання,
виходячи з принципу розумності та
достатності розмір моральних
страждань оцінено в суму 10000грн.

Відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в
судовому засіданні просили відмовити в
позові та зазначили, що Договорів які
приєднані до позовної заяви не було, а
підписи зроблені іншою людиною. Для
відвідування клубу видавались
абонементи-перепуски, що діяли на
протязі року. ОСОБА_2 придбав
абонемент-перепуску в листопаді 2012р.
строком до листопада 2013р., а ОСОБА_3
придбав абонемент-перепуску в лютому
2013р. Крім того, зазначили, що
адміністрація СК «ІНФОРМАЦІЯ_1» з
15.08.2013р. не давали відповідачам змоги
займатися в тренажерному залі,
викликали працівників міліції, що не
заперечує позивач. Тому заперечували
факт нанесення позивачу матеріальних
збитків, і спричинення позивачу
моральної шкоди, так як сам позивач дав
розпорядження не впускати на територію
СК «ІНФОРМАЦІЯ_1» та користуватися
послугами даного спортивного клубу
ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, свідків, всебічно
проаналізувавши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, дійшов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.08.2012р. між ФОП-ОСОБА_1 та
відповідачами: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були
укладені договори про надання послуг,
предметом договору є послуги з
користування тренажерною залою,
кардіозоною, туалетом, душовою кабіною,
роздягальнею, відвідання фітнес
тренувань в приміщенні по АДРЕСА_1 -
«Спортивний клуб «ІНФОРМАЦІЯ_1», дія
договорів визначена по 14.08.2013р.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, були
членами клубу «Спортивний клуб
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Для відвідування клубу
видавались абонементи-перепуски, що
діяли на протязі року, за що
відповідачами були сплачені кошти в
повному розмірі, про що не
заперечувалось сторонами.

Відповідно ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ст. 907 ЦК України, договір
про надання послуг може бути
розірваний, у тому числі шляхом
односторонньої відмови від договору, в
порядку та на підставах, встановлених
цим Кодексом, іншим законом або за
домовленістю сторін. Порядок і
наслідки розірвання договору про
надання послуг визначаються
домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених цим Кодексом

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків
встановлених, ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Докази мають бути належними і
допустимими у відповідності до вимог
ст.ст.58-59 ЦПК України.

Суд ставиться критично до пояснень
сторони позивача про те, що відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неодноразово
самовільно відвідували тренажерну
залу, вартість наданих послуг не
сплатили, оскільки протягом судового
розгляду не було надано доказів, на
підтвердження зазначених обставин, та
в ході розгляду справи не підтверджені
належними доказами. А навпаки, в
судовому засіданні були досліджені
матеріали досудового розслідування,
внесеного до Єдиного реєстру за
№0011853 та постановлену Постанову
про закриття кримінального
провадження від 19.08.2013р. в якій
зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають
абонементи до клубу, але ОСОБА_5
відмовилась пропустити їх до клубу,
виконуючи вказівки дирекції, оскільки
вони нібито негативно впливають на
імідж закладу.

Крім того, в судовому засіданні свідок -
ОСОБА_6 зазначила, що не пам'ятає дії
стосовно відповідачів. Свідки - ОСОБА_7
та ОСОБА_8, зазначили, що договори між
ФОП-ОСОБА_1 та членами клубу
«Спортивний клуб «ІНФОРМАЦІЯ_1»
взагалі не укладались, а видавались
лише абонементи-перепуски, та
підтвердили факт, того що, ОСОБА_2
придбав абонемент-перепуску в
листопаді 2012р., а ОСОБА_3 придбав
абонемент-перепуску лише в лютому 2013р.
Також пояснили, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
і ОСОБА_2 були неприязні відношення.

Згідно ст. 11 ЦПК України, Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача
необґрунтовані та не підлягають
задоволенню, оскільки позивачем та
його представником не надано суду
доказів, які б суд міг покласти в основу
задоволення вимог позивача, як це
передбачено ст.60 ЦПК України.

Встановлені в судовому засіданні
обставини, свідчать про те, що
відповідачами не були порушені законні
права позивача, а тому позовні вимоги в
частині стягнення моральної шкоди
також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Оскільки суд відмовляє в задоволені
позову, всі судові витрати
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
11, 901, 907 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 58, 59, 60, 88, 209, 213-215
Цивільного процесуального кодексу
України,-

В И Р І Ш И В:

В позові Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя
Бабко В.В.