АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/567/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 212/6454/13-ц
інстанції - Кулігіна Т.Д.
Доповідач - Соколан Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Соколан Н.О.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

при секретарі - Бевзі М. О.

за участю: представника відповідача
Некрасової Катерини Олександрівни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 20 січня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
(далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») та
просив стягнути з відповідача 229400 грн.
моральної шкоди, спричиненої втратою
професійної працездатності у зв'язку
із професійними захворюваннями.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково,
стягнуто на його користь з ПАТ
«Кривбасзалізрудком» 25000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, без
утримання податків з фізичних осіб.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд помилково
залучив його до участі у справі в
якості відповідача, і оскільки
первинно позивачу встановлено втрату
професійної працездатності у 2007 році
то виниклі правовідносини повинні
регулюватись нормами Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", суд залишив поза
увагою, що підставою для відшкодування
моральної шкоди є висновок медичних
органів, а такого висновку позивач не
надав, та не врахував, що позивачем не
надано доказів на підтвердження
наявності протиправних дій з боку
відповідача щодо порушення
законодавства з охорони праці,
навпаки, при укладенні трудового
договору позивач був попереджений про
умови праці та можливий їх вплив на
здоров'я та свідомо приймав їх. Крім
того, вважає, що визначений судом
розмір моральної шкоди не відповідає
засадам розумності, виваженості та
справедливості.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_3 тривалий час працював у
шкідливих умовах праці, в тому числі з 01
серпня 1971 року по 01 липня 2007 року на
підприємствах, правонаступником якого
є відповідач.

Рішенням ЛЕК УкрНДІПРОММЕД від 13
лютого 2007 року ОСОБА_3 встановлені
професійні захворювання:
радикулопатія шийна та
попереково-крижова з вираженими
статико-динамічними порушеннями,
стійким больовим і периферичним
нейросудиними синдромами,
нейродистрофією у вигляді
двостороннього плечолопаткового
періартрозу (ПФ другого ст.),
деформуючим артрозом ліктьових (ПФ
першого-другог ст.) і колінних (ПФ
другого ст.) суглобів. Хронічне
обструктивне захворювання легень
першої стадії (пиловий бронхіт першої
ст., емфізема легень першої ст.). ЛН
(легенева недостатність) першого
ступеню, у зв'язку з чим було складено
акт розслідування хронічного
професійного захворювання № 04 від 14
березня 2007 року.

Згідно п. 16, 17, 19 вищезазначеного акту
причиною професійних захворювань
позивача тривала робота в умовах
важкої фізичної праці і запиленості
повітря робочої зони, що перевищувала
ГДК, винними у профзахворюваннях
позивача визнано адміністрацію ВКБ РУ
ім..Дзержинського тресту
«Дзержинськруда» ШБУ-3 тресту
«Кривбасшахтобруд», шахти «Гігант» ВО
«Кривбасруда» та шахти «Родіна» ВАТ
«Криворіжзалізрудком».

Висновком МСЕК від 18 квітня 2007 року
ОСОБА_3 первинно встановлено 60 % втрати
професійної працездатності, з яких 45 %
по радикулопатії і 15 % по ХОЗЛ
безстроково та визнано його інвалідом
третьої групи.

Згідно рекомендацій МСЕК позивачу
протипоказана важка праця та робота в
умовах впливу шкідливих факторів
виробничого середовища. Він повинен
щорічно проходити курси відновної
терапії, оздоровлення і
санітарно-курортне лікування, має
потреб в періодичному амбулаторному і
стаціонарному лікуванні.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо обов'язку
відповідача по відшкодуванню
заподіяної моральної шкоди з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік» зупинено
дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3
ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а з 01.01.2008 року
відшкодування Відділенням Фонду
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у
ОСОБА_3 права на відшкодування
моральної шкоди - 18 квітня 2007 року -
зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
котрі передбачали відшкодування
моральної шкоди не діяли, відповідно до
ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди судом
першої інстанції обґрунтовано
покладено на підприємство, з вини якого
заподіяно моральну шкоду позивачу.

Стаття 13 Закону України «Про охорону
праці» передбачає, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди
ОСОБА_3 у зв'язку з його професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні та підтверджений
наданими позивачем доказами.

Внаслідок отриманих професійних
захворювань позивачу спричинена
моральна шкода, яка полягає у душевних
та психічних стражданнях, яких він
зазнає у зв'язку із ушкодженням
здоров'я, що призводить до порушення
його звичайного способу життя та
вимагає від нього додаткових зусиль
для його організації.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при укладенні трудового договору
позивачу були роз'яснені умови праці,
попереджено про наявність шкідливих
факторів та можливі наслідки їх впливу
на здоров'я, безпідставні, оскільки ст.
13 Закону України «Про охорону праці»
передбачає, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Інші доводи відповідача
спростовуються матеріалами справи та
обґрунтованими висновками суду,
викладеними у рішенні.

При визначенні розміру моральної
шкоди, на думку колегії суддів, судом
враховано роз'яснення п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 р. (з подальшими змінами)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», а саме: розмір моральної шкоди
суд визначив в межах заявлених вимог, з
урахуванням характеру, обсягу,
тривалості та наслідків заподіяних
позивачеві моральних страждань, стану
здоров'я потерпілого, істотних
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках та конкретних
обставин справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
повному обсязі встановив права і
обов'язки сторін, що брали участь у
справі, обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку та ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами,
наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 20 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: