У Х В А Л а

3 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Лесько А.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Олійник А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 в особі
представника про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 25 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Одеської міської ради, третя
особа - Третя одеська державна
нотаріальна контора, про визнання
частково недійсними свідоцтва про
право на спадщину за законом, рішення
про передачу земельної ділянки у
приватну власність, договору дарування
земельної ділянки, державних актів на
право приватної власності на землю,
визнання права власності на Ѕ частини
земельної ділянки у порядку
спадкування, виділ земельної ділянки в
натурі, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2002 року ОСОБА_7 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про визнання частково
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом і договору
дарування земельної ділянки та її
поділ, відшкодування моральної шкоди.
Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
її мати - ОСОБА_9, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер її батько - ОСОБА_10 Після їхньої
смерті відкрилась спадщина на
збудований, але не зданий в
експлуатацію жилий будинок із
надвірними будівлями, що розташований
на земельній ділянці за адресою:
АДРЕСА_1. На момент
відкриття спадщини спадкоємцями
першої черги за законом були вона та її
рідні сестри: ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13
У встановлений законом строк вона,
ОСОБА_11 і ОСОБА_13 прийняли спадщину
шляхом фактичного вступу в управління
та користування спадковим майном.

У 1994 році померла ОСОБА_11 Спадщина
після її смерті спадкоємцями першої
черги прийнята не була. 12 січня 2001 року
ОСОБА_12 відмовилась від спадщини. У 2002
році їй стало відомо, що ОСОБА_13
отримала свідоцтво про право на
спадщину на жилий будинок з надвірними
спорудами.

9 лютого 2004 року ОСОБА_7 заповіла
належне їй майно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3
року ОСОБА_7 померла. Її чоловік ОСОБА_14
від обов'язкової частки у спадщині
відмовився. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_14
помер.

Посилаючись на те, що видачею
вищезазначеного свідоцтва порушені її
права як спадкоємця ОСОБА_7, ОСОБА_4
просила визнати частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, рішення про передачу
земельної ділянки у приватну
власність, договору дарування
земельної ділянки, державних актів на
право приватної власності на землю,
визнання права власності на Ѕ частини
земельної ділянки в порядку
спадкування, виділ земельної ділянки в
натурі.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 06 грудня 2011 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 06 грудня 2012 року,
позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, яке видане ОСОБА_13,
у частині спадкування нею 1/2 частини
майна померлого ОСОБА_10 Визнано
недійсним рішення Одеської міської
ради № 372-XX1V від 26 липня 2002 року «Про
затвердження проекту відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки площею 0,0960 га гр.
ОСОБА_13, за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель у
частині передання у приватну власність
1/2 частини (площею 0,0480 га) земельної
ділянки площею 0,0960 га по АДРЕСА_1.
Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на землю,
виданий 29 серпня 2002 року на ім'я ОСОБА_13,
зареєстрований за № 1814/7248. Визнано
недійсним договір дарування земельної
ділянки, укладений 8 жовтня 2002 року між
ОСОБА_13 та ОСОБА_3, ОСОБА_5 у частині
дарування 1/2 частки (площею (7,0480 га)
земельної ділянки площею 0,0960 га за
адресою по АДРЕСА_1. Визнано недійсним
державний акт на право приватної
власності на землю, виданий 1 листопада
2002 року на ім'я ОСОБА_3, зареєстрований
за № 1946/7424. Визнано недійсним державний
акт на право приватної власності на
землю, виданий 1 листопада 2002 року на
ім'я ОСОБА_5, зареєстрований за № 1947/7425.
Скасовано запис про державну
реєстрацію державного акта на право
приватної власності на землю, виданого
1 листопада 2002 року на ім'я ОСОБА_5,
зареєстрованого за № 1946/7424. Скасовано
запис про державну реєстрацію
державного акта на право приватної
власності на землю, виданого 1
листопада 2002 року на ім'я ОСОБА_3,
зареєстрований за № 1947/7425. Визнано за
ОСОБА_4 у порядку спадкування за
заповітом право власності на Ѕ частку
(площею 0.0480 га) земельної ділянки
площею 0,0960 га, яка розташована по
АДРЕСА_1. Розділено земельну
ділянку площею 0,0960 га по АДРЕСА_1, та
визначено порядок користування ОСОБА_4
Ѕ часткою земельної ділянки (площею
0,0480 га). Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 25 вересня 2013
року залишено без змін рішення
Київського районного суду м. Одеси від
06 грудня 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 06 грудня 2012
року.

25 грудня 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ звернувся ОСОБА_3 в особі
представника із заявою про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 вересня
2013 року з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції положень ст. ст. 215, 216, 330, 388 ЦК
України, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів заявник
наводить рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 грудня 2011 року та 11 січня 2012
року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зміст поданих для порівняння рішень
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 грудня
2011 року та 11 січня 2012 року
свідчить те, що висновки у цих рішеннях
ґрунтуються на різних обставинах.

За таких обставин, наведені заявником
доводи щодо неоднакового застосування
судом касаційної інстанції положень
ст. ст. 215, 216, 330, 388 ЦК України із
посиланням на ухвалені 21 грудня 2011 року
та 11 січня 2012 року рішення на
підтвердження цих ознак не
обґрунтовують підстави звернення до
Верховного Суду України із заявою про
перегляд судового рішення.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Одеської
міської ради, третя особа - Третя
одеська державна нотаріальна контора,
про визнання частково недійсними
свідоцтва про право на спадщину за
законом, рішення про передачу
земельної ділянки у приватну
власність, договору дарування
земельної ділянки, державних актів на
право приватної власності на землю,
визнання права власності на Ѕ частини
земельної ділянки у порядку
спадкування, виділ земельної ділянки в
натурі за заявою ОСОБА_3 в особі
представника про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 25 вересня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.О. Лесько

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

А.С. Олійник