Справа № 536/1714/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Кременчук

Кременчуцький районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого судді
Святської О.В.,

з участю секретаря Клонової
І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, зустрічний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган
опіки та піклування служба у справах
дітей Кременчуцької районної
держадміністрації Полтавської області
про визначення місця проживання
малолітньої дитини, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу . Вказала, що з 10.09.2011 року вони з
відповідачем перебувають в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
з нею. Сім'я розпалася по причині
відсутності взаєморозуміння, тривалий
час проживають окремо, тому просила
шлюб розірвати.

До початку розгляду справи по
суті відповідач ОСОБА_2 подав
зустрічну позовну заяву про визначення
місця проживання малолітньої дитини, в
якій зазначив, що ОСОБА_1 свого житла не
має, за місцем реєстрації не проживає з
1990 року, дитина зареєстрована за місцем
проживання його батьків: АДРЕСА_2, де є
всі умови для належного виховання та
розвитку дитини. В червні 2013 року через
систематичні сварки, аморальну
поведінку ОСОБА_1, неповажне ставлення
до сім'ї та дитини сімейно-шлюбні
відносини були припинені. ОСОБА_1 без
його згоди забрала дитину і переїхала,
не повідомивши йому адресу, з того часу
він не має можливості бачитись з своєю
дитиною. 23.07.2013 року позивач по
зустрічному позову дізнався, що ОСОБА_1
разом з їх сином ОСОБА_3 проживає в
АДРЕСА_3, в будинку, який належить
невідомо кому. Даний будинок не
газифікований, частина вікон заклеєна
клейонкою, невідомо чи є вода у дворі,
тобто умови для проживання там
малолітньої дитини не створені. Вважає,
що в умовах проживання з матір'ю існує
реальна небезпека для фізичного та
психічного здоров'я дитини. Просив
визначити місце проживання сина ОСОБА_3
з ним.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримала, просила шлюб
розірвати. Одночасно не визнала
зустрічний позов про встановлення
місця проживання дитини з батьком,
пояснила, що на цей час вона перебуває у
декретній відпустці, мешкає у АДРЕСА_4,
що належить її матері. На зимовий час
вона поїхала жити до своєї матері, яка
мешкає у м.Первомайськ Луганської
області . Заперечила твердження
відповідача про відсутність умов для
проживання дитини.

Відповідач по первісному позову
та позивач по зустрічному позову
ОСОБА_2 погодився з розірванням шлюбу.
Просив визначити місце проживання
сина з ним, так як він тривалий час
позбавлений можливості бачитися з
дитиною, ОСОБА_1 не може забезпечити
синові належне виховання та умови
проживання, невідомо де проживає, не
має належної освіти. Він мешкає разом з
своєю матір'ю у будинку , має роботу,
отримує заробітну плату, з сином може
займатися його мати та бабуся дитини.

Представник третьої особи служби у
справах дітей Кременчуцької
райдержадміністрації пояснила, що були
проведені обстеження умов проживання
дитини, та зроблено висновок про те, що
доцільно встановити місце проживання
дитини з батьком. Зважаючи на наявність
у батька умов для проживання дитини, та
відсутність таких умов у матері.

Судом залучено до участі по справі в
якості третьої особи орган опіки та
піклування Первомайської міської ради
в м.Первомайськ Луганської області .
Згідно висновку даного органу від
30.12.2013 року за адресою АДРЕСА_1 мешкає
ОСОБА_4, мати ОСОБА_1 , разом з чоловіком
ОСОБА_5, у квартирі створені належні
умови для проживання дитини. На момент
проведення обстеження ОСОБА_1 була
відсутня у місті, батько мешкає в
іншому місті, у зв'язку з чим не змогли
надати висновок про доцільність
проживання дитини з будь з ким з
батьків.

Заслухавши думку учасників
судового розгляду, пояснення свідків ,
дослідивши висновки органів опіки та
піклування та оцінивши інші докази в
їх сукупності, суд дійшов до висновку
про те, що позов про розірвання шлюбу
підлягає задоволенню, підстави для
задоволення зустрічного позову
відсутні.

У судовому засіданні достовірно
встановлено, що 10 вересня 2011 року
Крюківським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Кременчуцького міського управління
юстиції Полтавської області за актовим
записом № 392 зареєстровано шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Від шлюбу подружжя
має малолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час мешкає
разом з матір'ю. Шлюбно-сімейні
відносини у подружжя припинені через
відсутність взаєморозуміння, різні
погляди на спільне життя, в тому числі
на виховання дитини. Заходи , що
вживалися судом для збереження
родини , зокрема строк для примирення ,
результатів не надали, родина ОСОБА_3
розпалася остаточно і її відновлення,
на думку суду, неможливо. Кожен з
подружжя впевнений в необхідності
розірвання шлюбу.

Враховуючи викладене, суд вважає
збереження сім`ї неможливим, так як
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу буде суперечити їх
інтересам.

Одночасно суд не вбачає підстав для
задоволення зустрічного позову щодо
встановлення місця проживання дитини
з батьком , зважаючи на наступне.

Згідно зі ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.Відповідно до ст..160, ч. 1 ст. 161
СК України якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом ; місце проживання
дитини, яка не досягла десяти років,
визначається за згодою
батьків..Відповідно до ст. 141 СК України
мати і батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини. У випадку, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між батьками, які
проживають окремо про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд,
виходячи з рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей,
повинен ухвалити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд ураховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Декларацією прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН
від 20 листопада 1959 року, у принципі 6
проголошено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

В засіданні встановлено, що батьки
ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають майже
рівні умови проживання, при цьому
кожен з них проживає у житловому
приміщенні, яке належить їх батькам.
Так, ОСОБА_2 мешкає за адресою АДРЕСА_2 в
будинку, що належить його матері. В
даному будинку створені належні
умови для проживання дитини, що
вбачається з висновків органу опіки та
піклування, наданих фотографій та
пояснень самого ОСОБА_2. Одночасно
ОСОБА_1 також мешкає у житловому
будинку, який належить її матері
ОСОБА_4 в АДРЕСА_4, де згідно з актом
обстеження житлово-побутових умов від
31.01.2014 року , проведеним на вимогу суду
органом опіки та піклування , створені
умови для проживання дитини . ОСОБА_1
періодично навідує свою мати у
м.Первомайськ Луганської області, де
також, згідно висновку органу опіки
та піклування Первомайської міської
ради Луганської області від 30.12.2013 р.
створені умови для проживання дитини в
квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_2 та ОСОБА_1
позитивно характеризуються, кожен з
них належним чином виконував свої
батьківські обов'язки. Твердження
сторін про аморальну поведінку як
позивача, так і відповідача не знайшли
свого підтвердження в суді доказами та
свідчить лише про негативне
відношення один до одного. Таким чином
суд дійшов до висновку, що як мати, так
і батько мають рівні умови для
належного виховання та проживання
дитини. Одночасно, враховуючи вік
дитини - два роки, той факт, що позивачка
ОСОБА_1 перебуває у декретній відпустці
та доглядає за сином ,який з самого
народження з нею не розлучався , ОСОБА_2
працює, та фактично вихованням дитини
мала б займатися його мати та бабуся
ОСОБА_3, суд вважає, що відсутні
підстави для розлучення дитини з
матір'ю. Той факт, що ОСОБА_1 періодично
змінює місце свого проживання та
мешкає в іншому місті у своєї матері не
може бути підставою для розлучення
малолітньої дитини з матір'ю та
встановлення місця проживання дитини з
батьком, так як ОСОБА_1 не має обмежень
щодо пересування, а ОСОБА_2 має такі ж
самі права на спілкування з дитиною,
як і мати, та в випадку відсутності
згоди між батьками про це вони можуть
вирішити це питання в органі опіки та
піклування або в суді, що і було
роз'яснено сторонам. За таких обставин
суд дійшов до висновку про
необхідність встановлення місця
проживання ОСОБА_3 з матір'ю.

Керуючись ст. ст. 110, 112, 141,157, 160,161 СК
України, Декларацією прав дитини ,
ст.ст. 10, 11, 31, 212-215 ЦПК України, суд, -

в
и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 10 вересня 2011
року Крюківським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Кременчуцького міського управління
юстиції за актовим записом № 392 між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Прізвище дружини після
розлучення залишити ОСОБА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовити . Встановити місце
проживання дитини ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1
з матір'ю ОСОБА_1.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Полтавської області
через Кременчуцький районний суд .
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги , якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
О. В. Святська