Справа №654/2272/14-ц
Провадження№ 2/654/777/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12.11.2014 року
м. Гола Пристань

Голопристанський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючої судді - Ширінської О.Х.,

при секретарі - Слюсар О.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Гола Пристань цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
повернення боргу згідно борговій
розписці, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про повернення боргу,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 17.01.2014 року
між ним та відповідачем було укладено
договір позики, за яким він надав
відповідачу грошові кошти в розмірі 75
000 гривень, на строк до 20.02.2014 року.
Оскільки, відповідач не виконав умови
договору позики, вчасно не повернув
борг, просить стягнути з нього
заборгованість за договором у розмірі
79 800 грн. - основний борг з індексом
інфляції, 2250 грн. - 3% річних та судовий
збір - 820 грн., всього: 82 870 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали, просили суд
задовольнити їх з підстав, викладених в
позові.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та день розгляду
справи повідомлений у встановленому
законом порядку, тому суд, вважає
можливим розглядати справу у його
відсутність, оскільки у справі
достатньо доказів про права та
взаємовідносини сторін. Позивач та
представник позивача проти
застосування заочного розгляду справи
не заперечував.

Заслухавши пояснення представника
позивача, проаналізувавши матеріали
справи, оцінивши зібрані докази, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню за
таких підстав.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК, передбачено, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб,
що не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків,
зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики позикодавець передає
у власність позичальникові грошові
кошти, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики). Договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Матеріалами справи встановлено, що 17
січня 2014 року ОСОБА_3 взяв в борг у
ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 75 000 грн.,
строком до 20 лютого 2014 року.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики
укладається у письмовій формі. На
підтвердження укладення договору
позики позивачем надано розписку
позичальника, відповідно до умов якої
ОСОБА_3 зобов'язувався повернути суму
позики, однак свій обов'язок належним
чином не виконав та грошові кошти не
повернув.

У відповідності з ст. 526 ЦК України
зобов`язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
відповідно до укладеного договору
позики, повинен виконати своє
зобов'язання, яке ним порушене, та
повернути позивачу позику в сумі 75 000
гривень.

За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Між тим, суд не може прийняти до
уваги розрахунок заборгованості
індексу інфляції та 3% річних
проведений позивачем через збільшення
періоду таких нарахувань. Як
вбачається з вказаного розрахунку його
проведено з моменту отримання
боржником коштів тобто 17.01.2014 року по
квітень 2014 року в частині нарахування
інфляції та 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК підставою
застосування передбаченої цією нормою
відповідальності є прострочення
боржником виконання грошового
зобов'язання.

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору (ч. 1
ст. 631 ЦК).

Згідно зі статтями 251, 253 ЦК строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення; перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Статтею 530 ЦК визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з умов розписки,
ОСОБА_3 повинен був повернути борг до 20
лютого 2014 року. Отже, нарахування
інфляційних збитків та 3% річних
повинно здійснюватись з наступного дня
після цієї дати.

Таким чином, витрати від інфляції
за період з лютого 2014 року по квітень 2014
року, згідно перерахунку складають 4575
грн., що витікає з формули: (втрати від
інфляції) = (сума боргу * індекс інфляції
/100%) - сума боргу.

Проценти у розмірі 3% річних у
період з 20.02.2014 по 30.04.2014 року становлять
431,20 грн. (сума боргу 75000 * 3 % / 365(кількість
днів у році) * 70 (фактичну кількість днів
порушення зобов'язання).

На підставі вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
сума основного боргу у розмірі 75 000 грн.,
3 % річних у розмірі 431,20 грн. та сума
індексу інфляції - 4575 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст.11,60, 88, 179, 213, 215, 224, 226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1:

- суму боргу у розмірі - 75 000 грн;

- 3 % річних з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення у розмірі - 5006,20 грн.

- судові витати у розмірі - 830 грн.

Всього: 80 836(вісімдесят тисяч вісімсот
тридцять шість) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача протягом
десяти з дня отримання його копії.

Суддя
О. Х.
Ширінська