У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року
м.
Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Оніпко О.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Демчук
Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, Фурсачик О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду від
21 листопада 2013 року в справі за позовом
публічного акціонерного товариства
„Західінкомбанк" до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення,

В С Т А Н
О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду
від 21 листопада 2013 року позов
задоволено: звернуто стягнення на
предмет іпотеки, відповідно до
іпотечного договору №2612-1 від 26 грудня
2007 року - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
встановивши спосіб звернення
стягнення шляхом реалізації
спеціалізованими установами з
публічних торгів з початковою ціною - 496
747 грн. 90 коп.

Виселено ОСОБА_1 та інших мешканців
квартири АДРЕСА_1 та передано її як
предмет іпотеки в управління
іпотекодержателю на період до
реалізації з метою отримання доходів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
„Західінкомбанк" (далі - ПАТ
„Західінкомбанк") 34441 грн. судового
збору.

У поданій на вказане рішення суду
апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликався
на його незаконність та
необгрунтованість через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Вказував, що банком до матеріалів
справи було долучено копію письмової
вимоги про усунення порушень від 05.11.2010
року, направлення якої не менш, ніж у
тридцятиденний строк, передбачено у
разі порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
статтями 33,35 ЗУ „Про іпотеку", однак
жодних доказів про її направлення йому
не надав.

Вважає, що захист порушеного права
позивачем у спосіб звернення стягнення
на майно вже було реалізовано, оскільки
в червні 2012 року ТзОВ „Укрспецторг" з
метою виконання рішення Рівненського
міського суду про стягнення з нього на
користь ПАТ „Західінкомбанк"
заборгованості за договором кредиту
було звернуто стягнення на дану
квартиру шляхом проведення прилюдних
торгів, які не відбулися через
відсутність зареєстрованих учасників.

Стверджувала, що зазначивши в
резолютивній частині рішення про
виселення „інших мешканців", не
визначивши осіб, які підлягали
виселенню, суд порушив вимоги ст. 78 ЗУ
„Про виконавче провадження".

Просив рішення Рівненського міського
суду від 21 листопада 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в
судовому засіданні доводи апеляційної
скарги підтримали та просили її
задовольнити.

________________________________________________________________________
__________________________

Справа №569/15576/13-ц
Головуючий в суді І інст. -
Діонісьєва Н.М.

Провадження № 22-ц /787/214/2014р.
Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Представник ПАТ „Західінкомбанк"
Фурсачик О.І. просив апеляційну скаргу
відхилити, а рішення місцевого суду
залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов, звертаючи
стягнення на предмет іпотеки та
виселяючи відповідача та інших
мешканців з квартири, суд першої
інстанції виходив з наявності у
відповідача непогашеного боргу перед
банком та відмову в добровільному
відповідача виселитись з квартири, яка
є предметом іпотеки.

Такий висновок місцевого суду
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір № 2612-1,
за умовами якого КБ „Західінкомбанк"
надав йому кредитні кошти у розмірі 78
522,00 доларів США, а відповідач
зобов'язався їх повернути відповідно
до графіку погашення та сплачувати
проценти за їх користуванням (а.с.8-10).

На забезпечення виконання зобов'язань
за даним кредитним договором
кредитором та позичальником укладено
іпотечний договір № 2612-1 від 26 грудня 2007
року, предметом якого є трикімнатна
квартира АДРЕСА_1 (а.с.11-14).

В зв'язку з неодноразовим порушенням
ОСОБА_1 умов кредитного договору банк
звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Рішенням Рівненського міського суду
від 28 грудня 2010 року було задоволено
позов ПАТ „Західінкомбанк" та стягнуто
з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним
договором в розмірі 895588, 39 грн. (а.с.21-22).

Виконання вказаного рішення здійснено
не було, виконавче провадження
завершено і виконавчий документ було
повернуто стягувачу.

Оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливістю
виконання ним грошового зобов'язання,
то банк звернувся із позовом про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

ПАТ „Західінкомбанк" надсилав
позичальнику та іпотекодавцю ОСОБА_1
вимогу № 658 від 05 листопада 2010 року про
усунення порушень та попереджав, що в
разі непогашення заборгованості за
кредитним договором, буде звернено
стягнення на майно, передане в іпотеку.
Вимога банку позичальником виконана не
була (а.с.15).

В порушення вимог ч.3 ст.109 Житлового
кодексу України також не була виконана
ОСОБА_1 вимога № 44 від 28 січня 2013 року
про добровільне звільнення квартири,
на яку звернено стягнення (а.с.16).

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 43
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
згідно з частиною четвертою статті 9,
статті 109 Житлового кодексу України,
статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку"
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

Згідно вимог ст. 39 та 40 Закону України
«Про іпотеку» та відповідно до
обставин справи суд обґрунтовано
звернув стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1 та прийняв законне
рішення про виселення ОСОБА_1 та інших
мешканців.

Посилання апелянта на порушення судом
вимог ст.78 ЗУ „Про виконавче
провадження" та не зазначення кола
осіб, які підлягають виселенню, не
заслуговує на увагу, оскільки ним не
зазначено, чим це порушує його права, а
припущення про можливі труднощі в
стадії виконання рішення суду не
можуть бути предметом апеляційного
розгляду.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлене дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і доводи апеляційної скарги,
висновків наведених у ньому не
спростовують, тому підстави для його
скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
21 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: