АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/3911/2014
Головуючий у І інстанції - Калініченко
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого судді
Рубан С.М.

суддів
Кабанченко О.А., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
заочне рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 05 липня 2013
року у справі за позовом Заступника
прокурора м. Києва до Київської
міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя
особа на стороні відповідача:
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про визнання
незаконним рішення, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну ділянку,
договору купівлі-продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 05 липня 2013
року позов Заступника прокурора м.
Києва до Київської міської ради,
ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа на стороні
відповідача: Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) про
визнання незаконним рішення, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну ділянку,
договору купівлі-продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення -
задоволено.

Визнано незаконним та скасувано
рішення Київської міської ради від
29.10.2009 р. № 659/2728 "Про передачу
громадянину ОСОБА_3 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1".

Визнано недійсним виданий ОСОБА_3
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 922791,
зареєстрований 22.11.2009 року Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) за № 07-7-05140.

Визнано недійсним укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,1 га
(кадастровий номер :90:371:0067),
вартістю 329007,70 грн., посвідчений 30.12.2009
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрований в реєстрі за № 18975.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_1
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 794061,
зареєстрований 22.06.2010 р. Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) за № 07-7-05583.

Відновлено становище, яке існувало до
порушення, шляхом визнання права
власності на земельну ділянку на
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:90:371:0067, вартістю 329007,70 грн. за
територіальною громадою, міста Києва в
особі Київської міської ради.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

В судовому засіданні представник
прокуратури проти апеляційної скарги
заперечив.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, Київською
міською радою 29.10.2009 р. прийнято
рішення № 659/2728 "Про передачу
громадянину ОСОБА_3 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1 " (а.с. 10-11).

Вказаним рішенням затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_3 та надано у власність
відповідача земельну ділянку площею
0,1000 га з цільовим призначенням, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, в порядку
безоплатної приватизації.

На підставі рішення Київської міської
ради від 29.10.2009 року № 659/2728 ОСОБА_3
видано держаний акт на право приватної
власності на вказану земельну ділянку,
кадастровий номер :90:371:0067, який
зареєстровано Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) 22.11.2009
р. за № 07-7-05140 (а.с. 12).

В рішенні Київської міської ради від
29.10.2009 року за № 659/2728 було викладено
наступне:

1. Затвердити проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_3 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд на
АДРЕСА_1.

2. Передати громадянину ОСОБА_3, за умови
виконання пункту 3 цього рішення, у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,1000 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд на
АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу
житлової та громадської забудови.

3. Громадянину ОСОБА_3:

3.1. Виконувати обов'язки власника
земельної ділянки відповідно до вимог
статті 91 Земельного кодексу України.

3.2. Виконувати умови забудови земельної
ділянки згідно з містобудівними
умовами і обмеженнями щодо забудови
земельної ділянки та дозволом на
виконання будівельних робіт,
одержаними в установленому
законодавством порядку.

3.3. Забезпечити вільний доступ для
прокладання нових, реконструкції та
експлуатації існуючих інженерних
мереж і споруд, що знаходяться в межах
земельної ділянки.

3.4. Виконати вимоги, викладені у листах
Головного управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища від 07.08.2009 року № 19-7932 та від
25.09.2009 року № 09-9772, Київської міської
санепідемстанції від 21.09.2009 року №
5994, Головного управління екології та
охорони природних ресурсів від 09.10.2009
року № 071/04-4-22/5289, Головного управління
охорони культурної спадщини від 20.08.2009
року № 5072 та Головного управління
земельних ресурсів від 12.10.2009 року №
05-5183.

3.5. Питання відшкодування відновної
вартості зелених насаджень (висновок
обстеження зелених насаджень від 18.09.2009
року №754) та інші питання майнових
відносин вирішувати в установленому
порядку.

4. Внести зміни до пункту 5 рішення
Київської міської ради від 17.09.2009 року
№ 214/2283 "Про передачу земельних ділянок
товариству з обмеженою
відповідальністю "МЕГАТРАНС" для
будівництва, експлуатації та
обслуговування об'єктів рекреаційного
призначення (з комплексним
інженерно-транспортним облаштуванням
та благоустроєм території) та для
житлової забудови на АДРЕСА_2» з
урахуванням пункту 2 цього рішення.

Спірна земельна ділянка згідно рішення
Київради від 17.09.2009 року № 214/2283 була
передана ТОВ "Мегатранс" для
будівництва, експлуатації та
обслуговування об'єктів рекреаційного
призначення (з комплексним
інженерно-транспортним облаштуванням
та благоустроєм території) та для
житлової забудови на АДРЕСА_2. (а.с. 60-61).

Згідно рішення Київради від 17.09.2009 року
№ 214/2283 було затверджено містобудівне
обґрунтування щодо внесення змін до
містобудівної документації та
визначення параметрів будівництва
об'єктів рекреаційного призначення (з
комплексним інженерно-транспортним
облаштуванням та благоустроєм
території) та для житлової забудови на
АДРЕСА_2 (п.1) та внесено зміни до
Генерального плану міста Києва,
затвердженого рішенням Київради від
28.03.2002 р. № 370/1804, а саме: територію на
АДРЕСА_2 вилучити із зони зелених
насаджень загального користування і
території лугів та лугопарків та
перевести до території громадських
будівель та споруд.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.03.2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2012 року
та ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 12.06.2013 року, у справі №
2а-18834/10/2670, позовні вимоги Прокуратури
м. Києва були задоволені, визнано
протиправним та скасовано рішення
Київської міської ради від 17.09.2009 р.
№ 214/2283 "Про передачу земельних ділянок
Товариству з обмеженою
відповідальністю Мегатранс" для
будівництва, експлуатації та
обслуговування об'єктів рекреаційного
призначення (з комплексним
інженерно-транспортним облаштуванням
та благоустроєм території) та для
житлової забудови на АДРЕСА_2. (а.с. 64-67,
68-71).

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.03.2012 року встановлено, що всупереч
вимогам, які містяться в
погоджувальній документації, зміни до
рішення Київської міської ради від
19.07.2005 року № 806/3381 "Про затвердження
Програми розвитку зеленої зони м Києва
до 2010 року" та зміни до Генерального
плану розвитку м. Києва до 2020 року,
затвердженого рішення Київради від
28.03.2002 року № 370/1804, ні на стадії
погодження землевпорядної
документації, ні на стадії прийняття
оспорюваного рішення внесені не були.

Тобто, на час прийняття Київською
міською радою оскаржуваного рішення,
земельна ділянка, як була так і
продовжує залишатись станом на час
даного судового розгляду земельною
ділянкою з цільовим призначенням
"землі рекреаційного призначення" з
відповідними гарантіями та заборонами
щодо використання даної земельної
ділянки, що виключає можливість
використання спірної земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Статтею 51 Земельного кодексу України
встановлено, що до земель
рекреаційного призначення належать,
зокрема, земельні ділянки зелених зон і
зелених насаджень міст та інших
населених пунктів.

Частиною 2 статті 52 Земельного кодексу
України передбачено, що на землях
рекреаційного призначення
забороняється діяльність, що
перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.

Відповідно до п.10.4 ДБН 360-92** розміщення
будівель, споруд та комунікацій не
допускається на землях природних
національних парків та на землях
зелених зон міст, якщо запроектовані
об'єкти не призначені для відпочинку,
спорту та обслуговування приміського
лісового господарства.

Крім того, згідно з п. 6.1 та п. 4.2 ДСП №173-96
"Державні санітарні правила планування
та забудови населених
пунктів"будівництво та реконструкція
об'єктів житлово-громадського
призначення за рахунок території
парків та скверів, зелених зон
загального користування
забороняється.

Пунктом 2.1.1 Правил забудови міста
Києва, затверджених рішенням Київради
від 27.01.05 року № 11/2587, встановлено, що
планування, забудова, реконструкція,
інше використання територій та окремих
земельних ділянок в місті здійснюються
відповідно до законодавства та
Генерального плану розвитку міста, а
також іншої затвердженої
містобудівної та проектно-кошторисної
документації з дотриманням державних
норм, стандартів та правил.

Пунктами "а", "б" та "в" частини 1 статті 9
Земельного кодексу України,
встановлено, що до повноважень
Київської і Севастопольської міських
рад у галузі земельних відносин на їх
території належить розпорядження
землями територіальної громади міста,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21.05.1997р.
№280/97-ВР питання регулювання земельних
відносин вирішуються виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради.

Відповідно до пункту 2 частини 1 Закону
України "Про столицю України
місто-герой Київ" від 15.01.1999р. №401-XIVу
зв'язку зі здійсненням містом Києвом
функцій столиці України Київська
міська рада та Київська міська
державна адміністрація, кожна в межах
своєї компетенції, встановленої
законами України, мають право
встановлювати порядок утримання та
експлуатації об'єктів, розташованих у
місті, та прилеглої до них території,
правила благоустрою, торговельного,
побутового, транспортного,
житлово-комунального та іншого
соціально-культурного обслуговування,
визначати особливості
землекористування та використання
інших природних ресурсів.

З цих підстав, органом, уповноваженим
державою здійснювати відповідні
функції у даних спірних відносинах є
Київська міська рада.

Механізм набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
закріплений в главі 19 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент прийняття оскаржуваного
рішення).

Відповідно до частини 6, 7, 8, 9 та 10 статті
118 Земельного кодексу України (в
редакції чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення Київради)
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву про вибір місця розташування
земельної ділянки до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. До заяви додаються
матеріали, передбачені частиною п'ятою
статті 151 Земельного кодексу України, а
також висновки конкурсної комісії (у
разі відведення земельної ділянки для
ведення фермерського господарства).

Вибір місця розташування земельної
ділянки та надання дозволу і вимог на
розроблення проекту її відведення
здійснюються у порядку, встановленому
статтею 151 Земельного кодексу України.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання зазначених норм відповідач
ОСОБА_3 звернувся до Київської міської
ради із заявою (а.с. 25) про отримання
безоплатно у приватну власність
земельну ділянку площею 0,1 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель споруд
за адресою: АДРЕСА_2.

Листом заступника Київського міського
голови - секретарем Київради була
надана згода на розроблення проекту
землеустрою. ТОВ "ГЕО-ДОСВІД" на
замовлення відповідача ОСОБА_3 було
розроблено проект землеустрою щодо
відведення йому земельної ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель споруд
за адресою: АДРЕСА_1.

Проект землеустрою, на виконання ч. 9 ст.
118 Земельного кодексу України був
погоджений Головним управлінням
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища, Київською міською
санепідемстанцією, Головним
управлінням екології та охорони
природних ресурсів, Головним
управлінням охорони культурної
спадщини та Головним управлінням
земельних ресурсів.

Висновок Головного управління
екології та охорони природних
ресурсів, висновок санепідемстанції та
висновок Головного управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища містили певні
застереження зауваження щодо
розглянутого проекту землеустрою.

Згідно висновку Головного управління
екології та охорони природних ресурсів
від 09.10.2009 року № 071/04-4-22/5289 (а.с. 42-44) в
розділі "Характеристика земельної
ділянки" зазначається: - об'єкти
природно-заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення -
зазначена земельна ділянка частково
потрапляє до територій визначених
"Програмою комплексного розвитку
зеленої зони м. Києва до 2012 року та
концепції формування зелених
насаджень в центральній частині міста",
затвердженої рішенням Київської
міської ради від 19.07.2005 р. № 806/3381, як
територія лісів та лісопарків (КП
"Лісопаркове господарство
"Конча-Заспа"). В розділі "Інші
природоохоронні вимоги" зазначається: -
внести зміни до Генерального плану
міста Києва на період до 2020 року,
затвердженого рішенням Київради від
28.03.2002 року № 370/1804. При невиконанні
одного з пунктів вище зазначених умов
лист втрачає свою чинність при цьому,
усі витрати пов'язані з виконанням
робіт по оформленню матеріалів
відведення земельної ділянки належить
до комерційного ризику Замовника.

У висновку Київської міської
санепідемстанції від 21.09.2009 року № 5994
(а.с. 40-41) зазначається: земельна ділянка
(місце розташування): АДРЕСА_1 придатна
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за умови прийняття
рішення Київради щодо внесення змін до
Генерального плану розвитку міста
Києва в частині переведення земельної
ділянки з території рекреаційної
забудови до території садибної
житлової забудови в уставленому
законодавством порядку. При
невиконанні однієї з вимог, даний
висновок втрачає свою силу і проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки узгодженню не підлягає, при
цьому усі витрати пов'язані з
виконанням робіт по оформленню
матеріалів відведення земельної
ділянки належить до комерційного
ризику замовника.

У висновку Головного управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища від 07.08.2009 року №
19-7932 (а.с. 37-38) зазначається: відповідно
до Генерального плану міста,
затвердженого рішенням Київради від
28.03.2002 року № 370/1804, територія за
функціональним призначенням належить
до території рекреаційної забудови.
Згідно Програми комплексного розвитку
зеленої зони м. Києва до 2010 р. та
концепції формування зелених
насаджень у центральній частині міста
затвердженої рішенням Київради від
19.07.2005 року № 806/3381 ця територія
резервується для розвитку мережі
обкатів природно-заповідного фонду
місцевого значення. Замовник ініціює
питання будівництва обкатів на
території, що не відповідає
затвердженій містобудівній
документації. Погодження надання
земельної ділянки можливе лише за
умови прийняття рішення Київради щодо
внесення у встановленому порядку змін
до рішення КМР від 19.07.05 року № 806/3381 "Про
затвердження програми розвитку
зеленої зони м. Києва до 2010 року" та до
Генерального плану розвитку міста. При
невиконанні вище зазначених умов,
чинність даного листа (висновку)
втрачає свою дію, при цьому усі витрати
пов'язані з виконанням робіт по
оформленню матеріалів відведення
земельної ділянки належить до
комерційного ризику замовника.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
зміни цільового призначення
відведеної згідно оскаржуваного
рішення Київради земельної ділянки не
здійснювалось, внесення змін до
Генерального плану м. Києва не було та
не вносились зміни до рішення КМР від
19.07.2005 року № 806/3381 "Про
затвердження Програми розвитку
зеленої зони м. Києва до 2010 року та
концепції формування зелених
насаджень у центральній частині міста",
відповідно вважати зазначені висновки
належними не можна. В свою чергу, за
відсутності позитивних висновків
Головного управління екології та
охорони природних ресурсів, Київської
міської санепідемстанції, Головного
управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища, проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
відповідачу ОСОБА_3, суд першої
інстанції вірно встановив не
погодженим відповідно до статті 118
Земельного кодексу України (в редакції
чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення).

Статтею 20 Земельного кодексу України
встановлено, що порушення порядку
встановлення та зміни цільового
призначення земель є підставою для: а)
визнання недійсними рішень органів
державної влади, Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим
та органів місцевого самоврядування
про надання (передачу) земельних
ділянок громадянам та юридичним
особам; б) визнання недійсними угод
щодо земельних ділянок.

Згідно ч.10 ст. 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", акти
органів місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або Законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу
України, суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

В ухвалі Верховного суду України від 08
червня 2011 року, зазначено, що та
обставина, що державний акт на право
власності на земельну ділянку є
правовстановлюючим документом, який
видається на підставі рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування, тому вимога про
скасування державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною й залежить від
доведеності незаконності рішення
органу місцевого самоврядування, на
підставі якого виданий оспорюваний
державний акт.

Тому, у зв'язку з тим, що на підставі
незаконного рішення Київської міської
ради від 29.10.2009 року № 659/2728 ОСОБА_3 було
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1000 га. на АДРЕСА_1 він підлягає
визнанню недійсним на підставі ст. ст.
118, 155 Земельного кодексу України,
пункту 1.4 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договір оренди землі, яка
була затверджена наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 04.05.1999 року № 43, а також згідно форми
державного акта на право власності на
земельну ділянку, яка була затверджена
постановою КМУ від 02.04.2002 року№ 449.

Також судом встановлено, що 30.12.2009 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
був посвідчений договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки, розміром 0,1000 га, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 14-15).

Відповідно до ч.1 та 2 статті 203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності".

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України.

Згідно ст. 210 Земельного кодексу
України угоди, укладені із порушенням
встановленого законом порядку
купівлі-продажу, ренти, дарування,
застави, обміну земельних ділянок,
визнаються недійсними за рішенням
суду.

Згідно ч.3 ст.215 Земельного кодексу
України якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно з ст.378 ЦК України право
власності особи на земельну ділянку
може бути припинене за рішенням суду у
випадках, встановлених законом.

На підставі вищенаведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу вказаної земельної
ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 30.12.2009 року, який було
зареєстровано в реєстрі за № 18975, у
зв'язку з продажем земельної ділянки
особою, що не є її власником, тобто, не
наділений повноваженнями по володінню,
користуванню та розпорядженню нею.

Оскаржуваним рішенням, державними
актами та договором купівлі-продажу
спірної земельної ділянки порушено
право власності територіальної
громади міста Києва на землю.

Зазначене право підлягає захисту у
спосіб, визначений п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК
України, - відновлення становища, яке
існувало до порушення. Застосування
саме такого способу захисту
забезпечить досягнення мети захисту
порушених прав та інтересів -
збереження у власності територіальної
громади міста Києва земельної ділянки.

Тобто, враховуючи те, що оскаржуваним
рішенням, державними актами та
договором купівлі- продажу спірної
земельної ділянки було порушено право
власності територіальної громади
міста Києва на землю, суд, діючи у
відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК
України, ст. 392 ЦК України, ст. 152
Земельного Кодексу України, відновив
становище, яке існувало до порушення,
шляхом визнання права власності на
спірну земельну ділянку за
територіальною громадою міста Києва в
особі Київської міської ради, з метою
збереження у власності територіальної
громади міста Києва даної земельної
ділянки.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач пропустив строки позовної
давності для звернення до суду, є
такими, що не ґрунтуються на нормах ЦК
України, оскільки ст. 257 ЦК України
передбачено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
про порушення інтересів держави
прокуратурі м. Києва стало відомо в
листопаді 2010 року під час проведення
перевірки щодо законності відведення
земельної ділянки ТОВ «Мегатранс», що
підтверджується, зокрема, зверненням
прокурора у грудні 2010 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення від 17.09.09 №214/2283.

До Голосіївського районного суду м.
Києва з даним позовом заступник
прокурора міста Києва звернувся 21
лютого 2013 року.

Посилання представника відповідача на
відсутність у прокурора повноважень на
звернення до суду з такими позовними
вимогами є необґрунтованими, виходячи
з наступного.

Статтею 121 Конституції України
передбачено, що на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України
«Про прокуратуру» представництво
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави. За
наявності підстав, з метою
представництва держави прокурор має
право в порядку, передбаченому
процесуальним законом, зокрема,
звертатися до суду з позовами (заявами,
поданнями). Обираючи форму
представництва, прокурор визначає, в
чому полягає порушення або загроза
порушення інтересів держави чи
громадянина, обґрунтовує необхідність
їх захисту.

Згідно ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор,
який звертається до суду в інтересах
держави, в позовній заяві (заяві)
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також зазначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах. У
разі відсутності такого органу або
відсутності у нього повноважень щодо
звернення до суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві і в такому разі
прокурор набуває статусу позивача.

Оскільки захист інтересів держави
полягає в тому числі і в перевірці
законності прийняття органом
місцевого самоврядування рішення про
розпорядження землею, прокурор
звернувся з позовом у відповідності до
ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»
та ч. 2 ст. 45 ЦПК України.

Оскільки захист інтересів держави
полягає в тому числі і в перевірці
законності прийняття органом
місцевого самоврядування рішення про
розпорядження землею, прокурор
звернувся з позовом у відповідності до
ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»
та ч. 2 ст. 45 ЦПК України.

Колегія суддів також надає оцінку тій
обставині, що прокурор не належить до
того кола суб'єктів, яким, з врахуванням
норм Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», належить
право на звернення до суду з позовом в
порядку, передбаченому ст. 388 ЦК
України, а відтак, прокурором правильно
обрано спосіб захисту порушеного
права.

Інші доводи апеляційної скарги також
були предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують і не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2- відхилити.

Заочне рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 05 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий : (підпис)
Судді: (підписи) копія вірна

Суддя :
Рубан С.М.

Секретар: