КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА МАКІЇВКИ
Справа №
Провадження № 4-с/268/4/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м.
Макіївка

Кіровський районний суд міста Макіївки
Донецької області у складі:

головуючий суддя
Ситенко А.І.

при секретарі
Поляковій О.І.

за участю представників:

заявника ОСОБА_1

зацікавленої особи
Лоїк В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка цивільну справу за
скаргою ОСОБА_3, в інтересах якого діє
ОСОБА_1, заінтересовані особи -
Кіровський відділ державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції в
Донецькій області, ОСОБА_4, на дії та
бездіяльність державного виконавця та
начальника Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції в Донецькій області під час
виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2013 року ОСОБА_1, який діє від
імені та в інтересах ОСОБА_3 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності,
звернувся до суду з уточненою та
доповненою під час розгляду справи
скаргою на дії і бездіяльність
державного виконавця та начальника
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції в
Донецькій області під час виконання
судового рішення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
заявлені вимоги, в обґрунтування яких
послався на факти і обставини,
викладені у скарзі, та зазначив, що
рішенням Кіровського районного суду
міста Макіївки від 28 листопада 2012 року
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто
суму боргу за договорами позики у
розмірі 327500 грн. та судові витрати у
загальному розмірі 1820 грн. На виконання
зазначеного рішення суду Кіровським
відділом державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції в Донецькій області були
відкриті виконавчі провадження, які
об'єднані у зведене виконавче
провадження № ВП № 37358153. Постановою
державного виконавця Литвиненко О.А.
від 04 квітня 2013 року виконавче
провадження було зупинено у зв'язку з
оголошенням розшуку частини майна
боржника - автомобілю VOLKSWAGEN BORA,
державний номер НОМЕР_1. Зазначену
постанову він вважає незаконною,
оскільки в даному випадку було б
доцільним спільно з правоохоронними
органами вилучити у тимчасового
користувача ОСОБА_5 вказаний
транспортний засіб та звернути на
нього стягнення. Крім того
незаконність дій і бездіяльність
державного виконавця полягає у тому, що
він не прийняв дій щодо об'єднання
виконавчих проваджень стосовно
боржника у зведене; не звернув
стягнення на майно, яке належить
боржнику та перебуває в іпотеці або
заставі; приховував інформацію про
наявність іпотечного майна та
передання автомобілю третім особам; не
виявив майно, яким боржник володіє
спільно з іншими особами. Виявивши
зазначені порушення, він, діючи в
інтересах ОСОБА_3, оскаржив дії та
бездіяльність державного виконавця до
начальника Кіровського ВДВС, однак
його скарга неправомірно була
розглянута з наданням письмової
відповіді без винесення відповідної
постанови, як це передбачено статтею 83
Закону України «Про виконавче
провадження».

Посилаючись на викладені обставини
представник заявника, просив суд
визнати незаконними дії і
бездіяльність державного виконавця
Литвиненко О.А., зобов'язавши його
належним чином звернути стягнення на
майно боржника, вилучивши та
реалізувавши його у встановленому
законом порядку. Також просив суд
визнати дії начальника Кіровського
ВДВС Макіївського міського управління
юстиції в Донецькій області в частині
оформлення розгляду скарги на дії,
бездіяльність державного виконавця
без винесення відповідної постанови
незаконними.

Представник заінтересованої особи -
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції в
Донецькій області - Лоїк В.В., яка діє на
підставі довіреності юридичної особи,
в судовому засіданні заперечувала
проти задоволення вимог скарги ОСОБА_3,
інтереси якого представляє ОСОБА_1, та
зазначила, що у Кіровському ВДВС на
виконанні знаходяться виконавчі листи
про стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 заборгованості за договорами
позики у розмірі 327500 грн. та судових
витрат у загальній сумі 1820 грн.
Виконавчі провадження відкриті на
підставі вказаних документів,
відповідно до положень ст. 33 Закону
України «Про виконавче провадження». 01
березня 2013 року вони були об'єднані у
зведене провадження. Для встановлення
майнового стану боржника державним
виконавцем надіслані запити до
контрольно-реєстраційних установ, а
також накладено арешт на все майно
ОСОБА_4 та її кошти, які знаходяться на
розрахункових рахунках у банківських
установах. 04 квітня 2013 року після
отримання відповіді МРЕВ міста
Макіївки, державним виконавцем було
винесено постанову про розшук майна
боржника - автомобіля VOLKSWAGEN BORA,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
та відповідно до вимог пункту 4 частини
1 статті 38 Закону України «Про
виконавче провадження» зупинено
виконавче провадження до виявлення
автотранспортного засобу з метою його
подальшої реалізації у рахунок
погашення заборгованості. 20 червня 2013
року у зв'язку із виявленням нерухомого
майна, яке перебуває у власності ОСОБА_4
на території Гірницького району міста
Макіївки, державним виконавцем було
винесено постанову про доручення
Гірницькому ВДВС проведення перевірки,
здійснення опису та арешту майна. 06
вересня 2013 року виконавче провадження
було поновлено через виявлення
нерухомого майна, що належить боржнику
та розташоване на території
Гірницького району міста Макіївки,
тому твердження представника заявника
щодо незаконності дій державного
виконавця є безпідставними. Крім того,
ОСОБА_1 знайомився з матеріалами
виконавчих проваджень, отримував копії
матеріалів зі зведеного виконавчого
провадження, у тому числі копії
відповідей обліково-реєстраційних
установ після чого звернувся до
начальника відділу зі скаргою на дії та
бездіяльність державного виконавця,
яка була розглянута в порядку,
встановленому Законом України «Про
звернення громадян», оскільки була
подана без додержання вимог,
викладених у частині 7 статті 82 Закону
України «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладених обставин,
посилаючись на безпідставність вимог
скарги ОСОБА_3, просила суд відмовити у
їх задоволенні у повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_4, яка про
час і місце судового розгляду
повідомлена належним чином, в судове
засідання не з'явилась, не повідомивши
про причини неявки, тому суд вважає
можливим розглянути справу за її
відсутності.

Вислухавши пояснення представника
заявника та заінтересованої особи -
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції в
Донецькій області, вивчивши матеріали
справи і дослідивши надані докази в
межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК
України), суд установив наступне.

Відповідно до частини першої статті 11
Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон) державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачені цим Законом заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Рішенням Кіровського районного суду
міста Макіївки від 28 листопада 2012 року
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було
стягнуто суму боргу за договорами
позики у загальній сумі 327500 грн. та
судові витрати у вигляді судового
збору - 1700 грн. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи - 120 грн.

19 лютого 2013 року представником
стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 до
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції були
пред'явлені заява про примусове
виконання рішення суду від 28 листопада
2012 року та два виконавчих листа,
виданих на його підставі.

Постановою державного виконавця
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції від 20
лютого 2013 року було прийнято до
виконання та відкрито виконавче
провадження № 36649958 за виконавчим
листом про стягнення з ОСОБА_4 судових
витрат у розмірі 1820 грн.

22 лютого 2013 року державним виконавцем
вказаного відділу ДВС було відкрито
виконавче провадження № 36649764 за
виконавчим листом про стягнення з
ОСОБА_4 суми боргу за договорами позики
у загальній сумі 327500 грн.

Постановами державного виконавця від 01
березня 2013 року відповідно до вимог
частини 1 статті 33 Закону вказані
виконавчі провадження були приєднані
до зведеного № 37358153 - у зв'язку з
відкриттям кількох виконавчих
проваджень про стягнення коштів з
одного боржника.

Одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
державний виконавець, керуючись
частиною 2 статті 25 Закону, наклав арешт
на майно та кошти боржника ОСОБА_4, про
що також виніс відповідну постанову.

Таким чином, доводи заявника щодо
необ'єднання виконавчих проваджень до
зведеного не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду справи.

22 лютого 2013 року державним виконавцем з
метою своєчасного, повного виконання
рішення та встановлення майнового
стану боржника до відповідних органів
та установ були надіслані вимоги, а
саме: до відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Макіївського МУЮ,
управління Держкомагенства у місті
Макіївці Донецької області, ВРЕР м.
Макіївки при УДАІ ГУМВС України в
Донецькій області, довідково-адресного
бюро Донецької області, Державної
податкової служби України.

На адресу місця проживання та
реєстрації ОСОБА_4 державним
виконавцем надсилались: 22 лютого 2013
року - виклик, 12 березня 2013 року -
попередження про відповідальність за
невиконання у встановлений державним
виконавцем строк рішення суду. Також
стосовно ОСОБА_4 державним виконавцем
виносились постанови про її привід
через органи внутрішніх справ - 14
травня 2013 року та 12 червня 2013 року, які
не були виконані з наданням
відповідної інформації щодо
відсутності боржника за місцем
реєстрації та фактичного проживання.

12 червня 2013 року постановою державного
виконавця після отримання відповіді
державної податкової служби, був
накладений арешт на кошти ОСОБА_4, що
містяться на рахунках у банківських
установах: Донецькому РУ ПАТ КБ
«ПриватБанк» та філії «Донецьке
регіональне управління» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит». Одночасно з копією
вказаної постанови до банківських
установ були надіслані платіжні вимоги
щодо погашення боргу за рішенням суду.

20 червня 2013 року державним виконавцем
було доручено Гірницькому ВДВС
Макіївського МУЮ провести перевірку
майна, належного ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_1, та провести виконавчі дії щодо
виявлення майна, належного боржнику,
здійснити його опис та арешт.

Після отримання інформації про
належність боржнику транспортного
засобу «VOLKSWAGEN BORA», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 та не
встановлення місця його знаходження,
державним виконавцем 04 квітня 2013 року
відповідно до вимог частини 1 статті 40
Закону було винесено постанову про
розшук вказаного транспортного засобу,
копію якої спрямовано до відповідного
органу внутрішніх справ.

Одночасно з оголошенням розшуку
виконавче провадження було зупинено
державним виконавцем. Будь - які
відомості про наявність у боржника
іншого рухомого та нерухомого майна на
час винесення зазначеної постанови в
матеріалах виконавчого провадження
були відсутні.

Будь - які об'єктивні відомості щодо
перебування автомобіля марки «VOLKSWAGEN
BORA», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, у інших осіб на час винесення
постанови про зупинення виконавчих дій
в матеріалах виконавчого провадження
відсутні.

При винесені постанови про зупинення
виконавчого провадження державний
виконавець використав надане йому
пунктом 4 частини 1 статті 38 Закону
право, а саме - зупинити виконавче
провадження у разі оголошення розшуку
транспортних засобів боржника. Вказана
постанова затверджена начальником
ВДВС, є вмотивованою та такою, що
винесена відповідно до закону, у межах
повноважень державного виконавця, тому
будь - яких об'єктивних підстав для
визнання її незаконною судом не
встановлено.

Крім того, постановою державного
виконавця від 06 вересня 2013 року вказане
виконавче провадження поновлено у
зв'язку з тим, що при проведені
виконавчих дій було виявлено нерухоме
майно, належне боржнику, яке перебуває
на території Гірницького району міста
Макіївки.

За повідомленням представника
Кіровського відділу ДВС у судовому
засіданні, після завершення судом
розгляду справи за скаргою ОСОБА_3 та
повернення матеріалів виконавчого
провадження, державним виконавцем за
погодженням зі стягувачем буде
вирішено питання про передання
виконавчого провадження до
Гірницького відділу ДВС, тобто за
місцем перебування нерухомого майна.

При виконанні судових рішень про
стягнення грошових коштів державний
виконавець на підставі статті 52 Закону
у першу чергу звертає стягнення на
кошти боржника в гривнях та іноземній
валюті, інші цінності, у тому числі
кошти на рахунках і вкладах боржника у
банках та інших фінансових установах,
на рахунки в цінних паперах у
депозитаріях цінних паперів, і лише за
відсутності у боржника коштів і
цінностей - на належне йому інше майно,
за винятком того, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення.

Стягнення на нерухоме майно (будинок,
квартиру, інше приміщення та земельну
ділянку) звертається за відсутності у
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна з додержанням вимог статті 63
Закону.

Що стосується доводів заявника про
звернення стягнення на предмет іпотеки
або заставне майно, яке перебуває у
власності боржника, то суд виходить з
наступного.

Іпотека та застава є способами
забезпечення виконання зобов'язань за
конкретними договорами.

Заставою, відповідно до вимог статті 54
Закону, є звернення стягнення на
заставлене майно в порядку примусового
виконання, яке допускається за
виконавчим документом для задоволення
вимог стягувача-заставодержателя. Для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів та якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку».
Статтею 33 вказаного Закону
передбачено, що підставою для такого
звернення стягнення є рішення суду або
виконавчого напису нотаріуса.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що виконання ОСОБА_4
зобов'язань за договорами позики,
укладеними з ОСОБА_3, не були
забезпечені жодним зі способів,
передбачених законом. Інші підстави
для звернення стягнення на предмети
застави та іпотеки також відсутні.
Приймаючи до уваги викладені
обставини, вимоги скарги в цій частині
задоволенню не підлягають.

В обґрунтування заявлених вимог
представник заявника зазначив, що
державним виконавцем під час
проведення виконавчих дій не було
прийнято жодних заходів щодо звернення
стягнення на майно, яке є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_4.

Враховуючи закріплений частиною 2
статті 61 Конституції України принцип
персональної відповідальності
суб'єкта за вчинене ним правопорушення,
за зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може накладатися лише на
його особисте майно та (або) на частку у
спільній сумісній власності, яка
виділена цій особі в натурі (частина 1
статті 73 СК України). Згідно частини 6
ст. 52 Закону у випадках, коли боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Частиною 2 статті 73 СК України
встановлено, що стягнення може бути
накладено на майно, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, якщо
судом встановлено, що договір був
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї і те, що було одержане
за договором, використано на її
потреби.

Зі змісту вказаної норми випливає, що
факт укладення договору одним із
подружжя в інтересах сім'ї та визнання
його таким, що створює обов'язки для
другого з подружжя, повинен бути
встановлений судовим рішенням.

Рішенням Кіровського районного суду
від 28 листопада 2012 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про
стягнення суми боргу за договорами
позики, процентів за користування
грошовими коштами та судових витрат
було встановлено відсутність факту
отримання ОСОБА_4 грошових коштів від
ОСОБА_3 в інтересах сім'ї, у зв'язку з чим
у задоволені позовних вимог про
стягнення з ОСОБА_6 грошових сум за
договорами позики було відмовлено.

Відповідно до положень частини 3 статті
61 Цивільного процесуального кодексу
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладені обставини,
звернення стягнення на спільне сумісне
майно у даному випадку є неможливим, а
доводи скарги ОСОБА_3 у цій частині
задоволенню не підлягають.

Стосовно доводів заявника щодо
недотримання вимог Закону під час
розгляду його скарги на дії державного
виконавця начальником відділу ДВС, то
частиною 1 статті 82 Закону передбачено,
що рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Скарга у виконавчому провадженні
подається у письмовій формі та має
містити: найменування органу державної
виконавчої служби, до якого вона
подається; повне найменування (ім'я)
стягувача та боржника, їх місце
проживання чи перебування (для
фізичних осіб) або місцезнаходження
(для юридичних осіб), а також
найменування (ім'я) представника
сторони виконавчого провадження, якщо
скарга подається представником;
реквізити виконавчого документа (вид
документа, найменування органу, що його
видав, день видачі та номер документа,
його резолютивна частина); зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності та норму закону, яку
порушено; викладення обставин, якими
скаржник обґрунтовує свої вимоги;
підпис скаржника або його представника
із зазначенням дня подання скарги
(частина 7 статті 82 Закону).

Відповідно до частини 8 статті 82 Закону
скарга, подана у виконавчому
провадженні начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, розглядається у
десятиденний строк з дня її
надходження. За результатами розгляду
скарги начальник відділу виносить
постанову про її задоволення чи
відмову, яка в десятиденний строк може
бути оскаржена до вищестоящого органу
державної виконавчої служби або до
суду. Скарга, подана без додержання
вимог, викладених у частині шостій цієї
статті, розглядається начальником
відділу в порядку, встановленому «Про
звернення громадян».

Тобто, Законом передбачені спеціальні
вимоги щодо змісту та форми вказаної
скарги, відступлення від яких має
наслідком розгляд скарги на підставі
Закону України «Про звернення
громадян».

Аналіз змісту поданої представником
стягувача 23 квітня 2013 року до
начальника Кіровського ВДВС скарги на
дії та бездіяльність державного
виконавця свідчить про його неповну
відповідність вимогам частини 7 статті
82 Закону, а саме: відсутні реквізити
виконавчого документа (його вид,
найменування органу, що його видав,
день видачі та номер документа, його
резолютивна частина); зміст
оскаржуваних дій та бездіяльності
державного виконавця зазначений
нечітко, відсутні посилання на норми
закону, який на думку заявника,
порушено державним виконавцем.

На підставі викладеного, розгляд
скарги ОСОБА_1, що діє у інтересах
ОСОБА_3, начальником Кіровського
відділу ДВС з наданням письмової,
вмотивованої відповіді № 12664-12665 від 08
травня 2013 року відповідно до вимог
Закону України "Про звернення громадян"
узгоджується зі змістом частини 8
статті 82 Закону.

Проаналізувавши викладені обставини
суд не знаходить передбачених законом
підстав для задоволення скарги ОСОБА_3,
в інтересах якого діє ОСОБА_1 на дії та
бездіяльність державного виконавця та
начальника Кіровського відділу
Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції в Донецькій області під час
виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 212, 213, 387 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені скарги ОСОБА_3 в
інтересах якого діє ОСОБА_1 на дії та
бездіяльність державного виконавця та
начальника Кіровського відділу
Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції в Донецькій області під час
виконання судового рішення, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Макіївки протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі її постановлення
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя:
А.І.Ситенко