У х в а л а

03.02.2014 року.

Суддя Богунського районного суду міста
Житомира Кузнєцов Д.В., розглянувши
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права спільної
сумісної власності подружжя та
визнання договору недійсним -

В С Т А Н О В И В:

09.07.2013 року позивач звернувся до суду з
вказаним позовом про визнання права
спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позову зазначив, що з
22.12.2001 року по 21.12.2009 року перебував у
шлюбі з ОСОБА_2. Під час перебування у
шлюбі з громадянкою ОСОБА_2 остання
уклала договір дарування від 25.04.2003
року з гр-ом ОСОБА_5, згідно якого
останній подарував, а ОСОБА_2 прийняла в
дар 31/100 (тридцять одну соту) частину
жилого будинку АДРЕСА_1. За 8 років
перебування у шлюбі позивачем було
здійснено ряд робіт, що призвело до
істотного збільшення вартості
квартири, а тому позивач вважає, що
спірний об'єкт нерухомості є спільною
сумісною власністю подружжя.

05.06.2013 року відповідач ОСОБА_2 заявила
позивачу про те, що вона з ним ділити
придбане за час шлюбу майно (квартира
АДРЕСА_1) не бажає, оскільки подарувала
його своїй матері, що в подальшому
підтвердилось в судовому засіданні
копією договору дарування від 25.05.2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_6

В судовому засіданні 23.01.2014 року
позивач уточнив позовні вимоги, просив
визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя, визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини
зазначеної вище квартири, визнати
недійсним договір дарування від 25.05.2013
року укладений між відповідачами по
справі та застосувати реституцію як
наслідок недійсності оспорюваного
правочину.

З метою забезпечення виконання рішення
суду позивач звернувся із заявою про
забезпечення позову в якій просить суд
накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що в Інтернеті
з'явилось повідомлення про продаж
вказаної квартири. В обґрунтування
своїх вимог ОСОБА_1 надав копію
роздруківки з оголошенням, розміщеним
на Інтернет сайті «slando.ua», про продаж
квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Розглянувши заяву про забезпечення
позову, вивчивши матеріали позовної
заяви, врахувавши зміст позовних вимог
та предмет позову, суддя вважає, що
заява про забезпечення позову підлягає
задоволенню, оскільки є підстави
вважати, що невжиття заходів
забезпечення позову у вигляді
накладення арешту на спірну квартиру
зможе утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду по даній справі.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з нормами п.1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК
України, позов забезпечується
накладенням арешту на майно, що
належить відповідачеві і знаходиться у
нього або інших осіб та забороною
вчиняти певні дії.

Як вбачається з договору дарування
квартири від 25.05.2013 року та витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності № 3927079 від 25.05.2013 року
відповідач по справі - ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_1 (61-63).

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст. 151-153, 293, 294 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову
задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Копію ухвали направити до
Реєстраційної служби Житомирського
міського управління юстиції
Житомирської області для виконання,
іншим особам до відома.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира протягом 5 днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: Д. В. Кузнєцов