Справа № 465/2570/13
Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра
Провадження № 22-ц/783/469/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого
- судді Курій Н.М.,

суддів:
Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за
секретаря Данилик І.І.,

з
участю прокурора Лящука Т.І.,

представника Львівської міської ради -
Поліщук О.С.,

представника ТзОВ «Віночок» - Станька
Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Франківського районного
суду м. Львова від 19 серпня 2013 року у
справі за позовом прокуратури м. Львова
в інтересах держави в особі Львівської
міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції, з участю
третьої особи - ТзОВ «Віночок» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання права
власності та зобов'язання до вчинення
реєстраційних дій,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 19 серпня 2013 року
вищезазначений позов задоволено
частково.

Суд витребував у ОСОБА_4 та передав
Львівській міській раді нерухоме майно
- нежитлові приміщення, загальною
площею 17,6 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 та
нежитлові приміщення, загальною площею
135,6 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1

Суд визнав за територіальною громадою
м. Львова в особі Львівської міської
ради право власності на нерухоме майно
- нежитлові приміщення, загальною
площею 17,6 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 та на
нерухоме майно - нежитлові приміщення,
загальною площею 135,6 м.кв. за адресою:
АДРЕСА_1

В задоволенні решти позовних вимог суд
відмовив.

Суд стягнув з ОСОБА_4 судовий збір в
дохід держави у розмірі 114,70 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4
подав на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що оскільки йому не
було відомо про рішення Постійно
діючого Третейського суду при УНК МТП
від 16.07.2010 року та про заяву ОСОБА_5 про
скасування права власності на
нежитлові приміщення, він вважає, що
продаж майна відбувався без порушень
закону, тому державна реєстрація майна
є законною.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

В судове засідання апелянт ОСОБА_4 та
відповідач ОСОБА_5 не прибули, хоча про
час і місце розгляду справи були
повідомлені рекомендованими листами з
повідомленням про вручення (а.с.150,151),
про причини неявки суд не повідомили та
з клопотанням про відкладення розгляду
справи не звертались, тому розгляд
справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за відсутності відповідачів.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
відхилити з таких підстав.

Відповідно до ч.1. ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

У відповідності до ч.1 ст.388 ЦК України,
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно: 1)
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння; 2)
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння; 3)
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Як установлено судом першої інстанції
та не заперечується сторонами у справі,
право власності на спірні приміщення
за адресою: АДРЕСА_1, площею 153,2 кв. м., на
підставі Ухвали Львівської обласної
ради народних депутатів № 288 від 12
травня 1993 року "Про передачу майна
комунальної власності" (а.с. 30-32),
належить до комунальної власності
територіальної громади м. Львова.

Договором оренди № Ф-6444-8 від 31 липня 2008
року Управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради надало
приміщення, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, в оренду ТОВ "Віночок" (а. с. 40-45).

Договором оренди № Ф-8356-12 від 27 червня
2012 року Управління комунальної
власності Департаменту економічної
політики Львівської міської ради
продовжило оренду спірного приміщення
до 25 червня 2015 року (а. с. 34-39).

Згідно з рішенням Постійно діючого
Третейського суду при Українському
національному комітеті Міжнародної
торгової палати від 05.02.2009 року
задоволено позов ОСОБА_5, визнано
дійсним договір купівлі-продажу
нерухомого майна, нежитлової будівлі
магазину, загальною площею 153,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
визнано право власності на дане
нерухоме майно за ОСОБА_5 та зобов'язано
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» зареєструвати право
власності на даний об'єкт нерухомості
за ОСОБА_5 Цим же рішенням суду
присвоєно об'єкту нерухомості поштову
адресу: АДРЕСА_1.

За договором купівлі продажу від 15
квітня 2010 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4
купив приміщення магазину, площею 17,6 м.
кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 16, 17).

За договором купівлі продажу від 18
травня 2010 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4
купив приміщення магазину, площею 135,6 м.
кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 18,19).

За заявою ОСОБА_5 16.07.2010 року Постійно
діючий Третейський суд при
Українському національному комітеті
Міжнародної торгової палати скасував
своє рішення від 05.02.2009 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами та
припинив провадження у справі.

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що зі скасуванням рішення
Третейського суду від 05.02.2009 року, яке
не є рішенням судової влади, а є
правовстановлюючим документом на
об'єкт - приміщення площею 153,2 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
втрачаються й ті правові наслідки, що з
нього випливають, а відтак, об'єкт
комунального майна на АДРЕСА_1 без
правових підстав вибув із володіння
Львівської міської ради у власність
третіх осіб.

Судом не здобуто, а сторонами не подано
належних та допустимих доказів того, що
спірне приміщення на установлених
законом підставах передавалося
відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_5

За таких обставин, правильним є
висновок суду про те, що ОСОБА_5 не мав
права відчужувати майно за договорами
купівлі продажу від 15 квітня 2010 року та
18 травня 2010 року відповідачу ОСОБА_4, а
власник - територіальна громада м.
Львова в особі уповноважених органів
вправі витребувати це майно від
набувача ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Як установлено судом, право власності
на спірні приміщення, згідно з витягом
з реєстру прав власності на нерухоме
майно від 17 травня 2010 року
зареєстроване за ОСОБА_5 (а.с. 10-13).
Відтак, обґрунтованим та законним
також є рішення суду в частині визнання
права власності на спірні приміщення
за територіальною громадою м. Львова в
особі Львівської міської ради.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі та на висновки
суду першої інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За наведених вище обставин, колегія
доходить висновку, що суд першої
інстанції дав належну оцінку всім
обставинам і доказам у справі в їх
сукупності та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для його скасування відсутні й
апеляційну скаргу на оскаржуване
рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 19 серпня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.