УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року Дзержинський районний
суд міста Харкова в складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ
Д.А.

при секретарі - ВОРОНІНІ
Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Дзержинського
районного суду міста Харкова заяву
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики,

встановив:

19.08.2013 року позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом, в якому просить
стягнути з відповідача суму позики у
розмірі 316801,44 грн. та судовий збір.

23.12.2013 року ОСОБА_1 надав до суду заяву
про забезпечення позову, в якій просить
накласти арешт на все рухоме та
нерухоме. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що вона позичила
відповідачу грошові кошти у розмірі
316801,44 грн., які він зобов'язався
повернути до 31.12.2011 року, однак до цього
часу не повернув. Крім того їй стало
відомо, що відповідач ОСОБА_2 свої
грошові кошти тримає та пластикових
картках в різних банках м. Харкова, все
своє майно переоформив на інших осіб, а
восени 2014 року відповідач закінчує
навчання в аспірантурі ХНУ ім..
Каразіна В.Н. і виїде до Китаю, щоб
уникнути відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи
вважає, що заява про забезпечення
позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
неприйняття заходів забезпечення
позову може утруднити його виконання
після ухвалення рішення, якщо позовні
вимоги будуть задоволені судом.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України одним з
видів забезпечення позову є накладення
арешту на майно, що належать
відповідачеві.

Як вбачається з п. п. 1 та 4 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 9 від
22 грудня 2006 року «про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ про забезпечення
позову, зазначено, єдиною підставою для
забезпечення позову є відповідне
клопотання у формі мотивованої заяви
будь-якої з осіб, котрі беруть участь у
справі, а розглядаючи заяву про
забезпечення позову суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра зверталась з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
врахувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській
діяльності юридичної особи або
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець.

Враховуючи, що сума боргу за договором
позики є значною, є підстави
припускати, що невжиття заходів
забезпечення позову у зазначеній
справі може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду,
очевидно (явно) може бути заподіяно
шкоду правам та законним інтересам
ОСОБА_1, суд вважає за необхідне
клопотання задовольнити, накласти
арешт на все майно відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 151- 153 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову -
задовольнити.

Накласти арешт на все рухоме і не
рухоме майно, що належить ОСОБА_2.

Копію ухвали для виконання направити
Дзержинському відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції.

Ухвала про забезпечення позову
підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути пред'явлена до
виконання протягом 1 (одного) року з
наступного дня після її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-ти денний
строк з дня винесення ухвали. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: