АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4287/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Якименко Л.Г. Доповідач - Слоквенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Болтунової Л.М.

суддів:
Тамакулової В.О., Макарова М.О.

при
секретарі: Куць О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську, апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 березня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа: четверта
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про зміну свідоцтва про право
на спадщину та визнання права
власності, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року позивач
звернулась до суду з позовом до
відповідача і з урахуванням
неодноразових уточнень, в їх кінцевій
редакції, просила про часткову зміну
свідоцтва № 31600 від 19 червня 2008 року, що
видане ОСОБА_2 на домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, та визнати за нею
право власності на ? частину даного
домоволодіння, як на майно, що набуте за
час подружжя; відносно другої половини
домоволодіння, залишити свідоцтво без
змін. ( а.с.108)

У судовому засіданні 19 березня 2014 року
представник позивача заявив усне
клопотання про поновлення строків
позовної давності. ( а.с.138)

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська
від 19 березня 2014 року було задоволено
позовні вимоги. ОСОБА_3 поновлений
строк на подачу позову про зміну
свідоцтва про право на спадщину та
визнання права власності; змінено
частково - в ? частині, Свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчене 19.06.2007 року
державним нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Лебеденко Н.С.,
зареєстровано в реєстрі за №3-1600;
визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1, як за
подружжям у спільному майні. Вирішено
питання щодо судових витрат. ( а.с.140-141)

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просила скасувати судове рішення та
ухвалити нове рішення , яким відмовити
у задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалене рішення суду не відповідає
вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 27.09.1969 року. (
а.с.20)

За договором купівлі-продажу від 25.02.1997
року подружжя придбало домоволодіння
АДРЕСА_1, яке було оформлено на ОСОБА_5
(а.с.65, 73).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про його
смерть (а.с.62).

З матеріалів спадкової справи №100/2008
видно, що після його смерті у
встановлений законом строк до
Четвертої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини звернулися дружина
ОСОБА_3 - 29 січня 2008 року та донька
ОСОБА_4 - 13 лютого 2008 року.( 57,59 )

У подальшому, 06 березня 2008 року ОСОБА_3
подала до зазначеної нотконтори заяву,
в якій зазначила, що заяву про
прийняття спадщини, яка була подана нею
29.01.2008 року вона відкликає; від
спадщини, яка залишилась після смерті
ОСОБА_5 - відмовляється; від отримання
свідоцтва про право власності згідно
ст.60 СК України - відмовляється. Не
заперечує про оформлення свідоцтва
про право на спадщину спадкоємцю за
законом.(а.с. 12,60)

19 червня 2008 року ОСОБА_4 було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на домоволодіння АДРЕСА_1. (
а.с.90)

Звертаючись 05 листопада 2012 року до суду
з вищевказаним позовом, ОСОБА_3
посилалась на те, що вона дійсно
відмовилась від 1/6 частини спірного
домоволодіння, але ж від ? частини його,
яка належить їй, як дружині померлого,
вона не відмовлялась.

Задовольняючи позовні вимоги в
повному обсязі, районний суд виходив з
того, що нотаріусом було проведено
відчуження належної позивачці ?
частини домоволодіння АДРЕСА_1
всупереч вимогам діючого
законодавства, зокрема нормам ст. 60 СК
України, оскільки право власності на ?
частку позивачкою було набуте за життя
чоловіка ОСОБА_5, під час придбання
спільного майна та укладання договору
купівлі-продажу. У зв'язку з цим належна
їй ? частка у спільному майні подружжя
не є спадковим майном після смерті
ОСОБА_5, а тому свідоцтво про право на
спадщину на все домоволодіння не могло
бути видано, тобто нотаріусом включено
до спадкового майна те, що не є
спадковим, а особистим майном
позивачки.( а.с.141)

З таким висновком колегія суддів
не погоджується.

Відповідно до ст.71 Закону України «
Про нотаріат» зі змінами та
доповненнями, у разі смерті одного з
подружжя свідоцтво про право власності
на частку в їх спільному майні
видається нотаріусом на підставі
письмової заяви другого подружжя з
наступним повідомленням спадкоємців
померлого, які прийняли спадщину. Таке
свідоцтво може бути видано на половину
спільного майна.

На підставі письмової заяви
спадкоємців, які прийняли спадщину, за
згодою другого з подружжя, що є живим, у
свідоцтві про право власності може
бути визначена і частка померлого у
спільній власності.

Свідоцтво про право власності
на частку в спільному майні подружжя в
разу смерті одного з них видається
нотаріусом за місцем відкриття
спадщини.

Розглядаючи спір, суд першої
інстанції змінюючи в частині ?
свідоцтво про право на спадщину, не
прийняв до уваги, що дані позовні
вимоги, у розумінні ст.16 ЦК України, не є
способом захисту прав позивачки, а
також те, що на теперішній час заява
ОСОБА_3 про відмову від спадщини не
оспорена.

Крім того, на думку колегії суддів,
районним судом було постановлено
рішення, яке неможливо виконати.

Враховуючи наведене, оскаржуване
рішення суду не може залишатися в силі
і підлягає скасуванню, як передчасне,
на підставі п.п.3,4 ст.309 ЦПК України, з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська
від 19 березня 2014 року скасувати і в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення ,
однак може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: