Справа № 342/2036/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді:
Корюкіної М. П.,

народних засідателів:
Драганчука Р. В., Павлюка М.В.,

секретаря:
Сьомкайло І.-М. І.,

з участю заявниці:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Городенка
справу за заявою ОСОБА_1 про визнання
фізичної особи недієздатною,

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про
визнання недієздатною ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку АДРЕСА_1.

В заяві вказала, що вона (ОСОБА_1) є
матір'ю ОСОБА_2, яка є інвалідом першої
групи А з дитинства. Також зазначила, що
дочка потребує постійного догляду, а
тому просить визнати ОСОБА_2
недієздатною.

Відповідно до ст. 240 ч. 1 ЦПК України,
справи про обмеження цивільної
дієздатності фізичної особи чи
визнання фізичної особи недієздатною
суд розглядає за участю заявника та
представника органу опіки та
піклування. Питання про виклик
фізичної особи, щодо якої
розглядається справа про визнання її
недієздатною, вирішується в кожному
випадку судом з урахуванням стану її
здоров'я.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені
вимоги підтримала в повному обсязі.
Суду пояснила, що ОСОБА_2 є її дочкою.
Також зазначила, що дочка є інвалідом
першої групи А з дитинства і потребує
постійного догляду. В зв'язку з цим
просить суд заяву задовольнити та
визнати ОСОБА_2 недієздатною.

В судове засідання представник
заінтересованої особи не з'явився. В
заяві позаній до суду справу просить
слухати у його відсутності. Щодо
задоволення заяви заперечень немає.

ОСОБА_2, щодо якої розглядається справа
про визнання її недієздатною, з
урахуванням стану її здоров'я, в судове
засідання не викликалося.

Дослідивши та оцінивши матеріали
справи, заслухавши думку заявника, суд
приходить до переконання щодо
задоволення заяви в повному обсязі
виходячи з наступного: згідно ст. 39 ч. 1
ЦК України, фізична особа може бути
визнана судом недієздатною, якщо вона
внаслідок хронічного, стійкого
психічного розладу не здатна
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) керувати ними.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про психіатричну
допомогу", психічні розлади - розлади
психічної діяльності, визнані такими
згідно з чинною в Україні Міжнародною
статистичною класифікацією хвороб,
травм і причин смерті; тяжкий психічний
розлад - розлад психічної діяльності
(затьмарення свідомості, порушення
сприйняття, мислення, волі, емоцій,
інтелекту чи пам'яті), який позбавляє
особу здатності адекватно
усвідомлювати оточуючу дійсність, свій
психічний стан і поведінку.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 має намір визнати недієздатною
свою дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія
свідоцтва про народження серія: НОМЕР_1
від 14.08.1971 року, а/с - 2).

Згідно ст. 3 ЗУ "Про психіатричну
допомогу", кожна особа вважається
такою, яка не має психічного розладу,
доки наявність такого розладу не буде
встановлено на підставах та в порядку,
передбачених цим Законом та іншими
законами України.

Як вбачається із копії справки серія:
ВТЭ-8 № 087443 від 11.09.1991 року (а/с - 4), ОСОБА_2
є інвалідом першої групи дитинства.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 ЗУ "Про
психіатричну допомогу", діагноз
психічного розладу встановлюється
відповідно до загальновизнаних
міжнародних стандартів діагностики та
Міжнародної статистичної класифікації
хвороб, травм і причин смерті,
прийнятих центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я, для застосування в
Україні. Діагноз психічного розладу не
може базуватися на незгоді особи з
існуючими в суспільстві політичними,
моральними, правовими, релігійними,
культурними цінностями або на
будь-яких інших підставах,
безпосередньо не пов'язаних із станом
її психічного здоров'я.

У відповідності до ст. 239 ч. 1 ЦПК
України, судом для встановлення
психічного стану ОСОБА_2 було
призначено судово-психіатричну
експертизу.

З Акту № 1 амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від
08.01.2014 року (при матеріалах справи) на
підекспертну ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, для
вирішення питання дієздатності,
вбачається, що експертна комісія
обласної психоневрологічної лікарні №
3 Департаменту охорони здоров'я
Івано-Франківської ОДА, прийшла до
висновку, що "під експертна ОСОБА_2
страждає стійким хронічним психічним
розладом - розумовою відсталістю
тяжкого ступеня. Зазначене
захворювання позбавляє підекспертну
ОСОБА_2 здатності усвідомлювати свої
дії та керувати ними".

В зв'язку з цим, суд вважає, що заяву
ОСОБА_1 про визнання недієздатною
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід задовольнити.

Згідно ст.40 ч. 1 ЦК України, фізична
особа визнається недієздатною з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про це.

На підставі ст. ст. 39, 40 ЦК України, ЗУ
"Про психіатричну допомогу", Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
28.03.1972 року N 3 "Про судову практику в
справах про визнання громадянина
обмежено дієздатним чи недієздатним",
керуючись ст. ст. 209, 214, 215, 218, 223, п. 1 ч. 2
ст. 234, ст. 236, 240, 241, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И
В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної
особи недієздатною, - задовольнити.

Визнати недієздатною ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку АДРЕСА_1.

Копію рішення суду після набрання ним
законної сили надіслати органу опіки
та піклування.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Корюкіна М.П.

Народні засідателі:
Драганчук Р. В.

Павлюк М. В.