АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц-791/3086/14
інстанції: Живцова О.А.
Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 25 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г. Чиркової К.Г.при
секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Каланчацької районної державної
адміністрації на рішення
Каланчацького районного суду
Херсонської області від « 17» вересня
2014р. в справі за позовом ОСОБА_5 до
Каланчацької районної державної
адміністрації Херсонської області про
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Каланчацької
районної державної адміністрації про
відшкодування моральної шкоди,
зазначаючи, що він перебував із
відповідачем у трудових
правовідносинах, займаючи посаду
начальника відділу містобудування,
архітектури та житлово-комунального
господарства.

Розпорядженням голови
райдержадміністрації №78-ос від 07
травня 2013 року був звільнений із
займаної посади на підставі п.1 ст. 40
КЗпП України без виплати гарантованої
державою вихідної допомоги в розмірі
середнього місячного заробітку.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року, що набрала законної сили 01 липня
2014 року, встановлено, що Каланчацькою
райдержадміністрацією порушено його
(позивача) право на отримання
одноразової вихідної допомоги і
зобов'язано останню виплатити йому цю
вихідну допомогу.

Посилаючись на те, що неправомірними
діями відповідача йому завдано
душевних страждань, він втратив
нормальні життєві зв'язки і доклав
додаткових зусиль для організації
свого життя, позивач просив суд
стягнути з Каланчацької районної
державної адміністрації моральну
шкоду в розмірі 12000 грн.

Рішенням суду від 17 вересня 2014 року
постановлено стягнути з Каланчацької
районної державної адміністрації на
користь ОСОБА_5 3000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди. В
задоволенні решта позовних вимог
відмовлено.

Суд вирішив питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі Каланчацька
районна державна адміністрація
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог,
зазначаючи, що висновки суду щодо
наявності у спірних правовідносинах
підстав для відшкодування на користь
позивача моральної шкоди не
відповідають обставинам справи та
нормам трудового законодавства.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили. В судовому
засіданні ОСОБА_5 доводи скарги не
визнав, рішення суду просив залишити
без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обгрутованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у трудових правовідносинах.

07 травня 2013 року на підставі
розпорядження голови Каланчацької
районної державної адміністрації
№78-ос ОСОБА_5 був звільнений з посади
начальника відділу містобудування,
архітектури та житлово-комунального
господарства згідно п.1 ст. 40 КЗпП
України.

При звільненні позивачу виплачені всі
належні йому суми крім вихідної
допомоги у розмірі середньомісячного
заробітку, обов'язок виплати якої
роботодавцем закріплено статтею 44 КЗпП
України.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року, яка набрала чинності 01 липня 2014
року, Каланчацьку районну державну
адміністрацію зобов'язано нарахувати
та виплатити ОСОБА_5 вихідну допомогу у
розмірі середнього місячного
заробітку /а.с. 2-4/.

Як пояснив в суді апеляційної
інстанції позивач, наведене вище
рішення суду виконано відповідачем у
жовтні 2014 року.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Конституційний Суд України в рішенні,
ухваленому 22 лютого 2012 року в справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення
положень статті 233 Кодексу законів про
працю України у взаємозв'язку з
положеннями статей 117, 237-1 цього
Кодексу, зазначив про те, що звільнений
працівник, якому з вини власника або
уповноваженого ним органу несвоєчасно
виплатили належні при звільненні суми,
має право вимагати відшкодування
завданої при цьому моральної шкоди.
Конституційний Суд України вирішив, що
для звернення працівника до суду з
заявою про відшкодування моральної
шкоди з наведених вище підстав
встановлено тримісячний строк, перебіг
якого розпочинається з дня, коли
звільнений працівник дізнався або
повинен був дізнатися про те, що
власник або уповноважений ним орган, з
вини якого сталася затримка виплати
всіх належних при звільненні сум,
фактично з ним розрахувався.

Оскільки факт затримки виплати
позивачеві належної при звільненні
вихідної допомоги з вини відповідача
доведений та в процесі вирішення спору
не спростований, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_5 вправі
вимагати морального відшкодування,
завданого йому порушенням права на
отримання гарантованого державою
матеріального забезпечення і вважає,
що визначений судом розмір грошового
відшкодування відповідає характеру
допущеного відповідачем
правопорушення, глибині душевних
страждань позивача та засадам
розумності і справедливості.

Висновки суду відповідають обставинам
справи в межах наданих сторонами і
досліджених в судовому засіданні
доказів та нормам трудового
законодавства, що регулює спірні
правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі, належних
доказах і, як такі, що висновки суду не
спростовують, підлягають відхиленню.

Так, колегія суддів не приймає до уваги
заперечення відповідача щодо
відсутності передбачених законом умов
для покладення на нього
відповідальності за заподіяну
моральну шкоду з посиланням на
обставини, що спонукали до звільнення
позивача, так як моральну шкоду
останній пов'язує не із звільненням з
посади, а із невиплатою належних йому
грошових сум.

Невиплата гарантованої державою
вихідної допомоги при звільненні сама
по собі призводить до втрати
нормальних життєвих зв'язків та
вимагає від людини додаткових зусиль
для організації свого життя.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення ухвалено судом
з додержанням норм матеріального і
процесуального права і підстави для
його скасування та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Каланчацької
районної державної адміністрації
відхилити.

Рішення Каланчацького районного суду
Херсонської області від 17 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя:
Л.В. Пузанова