АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Яремка В.В., Галичанського
А.Д.

секретар Собчук І.Ю.

за участю: апелянта, представника
відповідача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в
Чернівецькій області, третя особа -
ОСОБА_2 про визнання права власності на
автомобіль за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Кіцманського
районного суду Чернівецької області
від 10 лютого 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до УДАІ УМВС України в Чернівецькій
області, третя особа - ОСОБА_2 про
визнання права власності на
автомобіль.

Позовні вимоги обґрунтовував
слідуючими обставинами.

04.06.2007р. між позивачем та ОСОБА_2 був
укладений договір дарування,
відповідно до якого ОСОБА_1 отримав у
дар кузов легкового автомобіля марки
«Wolksvagen Golf» 1986 року випуску, № кузова
НОМЕР_3 з робочим двигуном об'ємом 1588
см. куб., який був знятий з обліку
Кіцманським МРЕВ УДАІ УМВС України в
Чернівецькій області в листопаді 2006р.

22-ц/794/494/14
Головуючий у 1 інстанції Масюк Л.О.

Категорія 5
доповідач Перепелюк І.Б

Позивач зазначає, що протягом п'яти
років він здійснював ремонтні роботи
даного кузова, придбав та встановив
необхідні комплектуючі запчастини,
довівши автомобіль до його безпечної
експлуатації.

ОСОБА_1 просив визнати за ним право
власності на зазначений автомобіль.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 10 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, просить рішення скасувати та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення -
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені всі
обставини справи, досліджені
представлені сторонами докази,
застосовані відповідні норми
матеріального права.

Судом встановлено, що 04.06.2007р. позивач
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір
дарування, згідно якого позивачу був
подарований кузов легкового
автомобіля марки «Volkswagen Golf» 1986 року
випуску, № кузова НОМЕР_3 з двигуном
робочим об'ємом 1588 см. куб.. Зазначений
кузов був вивільнений внаслідок
переобладнання автомобіля «Volkswagen Golf»
1986 року випуску, який на праві
власності належав ОСОБА_2 відповідно до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_6.

Відповідно до заяви ОСОБА_2, у зв'язку із
переобладнанням зазначеного
автомобіля, вказаний транспортний
засіб був перереєстрований та видано
свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 та
державний номерний знак НОМЕР_1, а
попереднє свідоцтво про реєстрацію
серії НОМЕР_4 та державний номерний
знак НОМЕР_2 були знищені.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що провів
ремонтні роботи подарованого йому
кузова автомобіля та встановивши
необхідні комплектуючі запчастини,
вважає, що довів транспортний засіб до
його безпечної експлуатації.
Посилаючись на ці обставини просив
визнати за ним право власності на
автомобіль.

Порядок реєстрації транспортних
засобів та відповідні органи
уповноважені на це, встановлені чинним
законодавством.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції
посилаючись на ст.34 Закону України «Про
дорожній рух » та Постанову від 07.09.98р.
№ 1388 «Про затвердження порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», встановив, що
позивач у встановленому законом
порядку не звертався до уповноваженого
державного органу із заявою про
реєстрацію транспортного засобу.

Згідно ст. 29 Закону України «Про
дорожній рух» до участі у дорожньому
русі допускаються транспортні засоби,
конструкція та технічний стан яких
відповідають вимогам діючих в Україні
правил, нормативів і стандартів, що
мають сертифікат на відповідність цим
вимогам, укомплектовані у
встановленому порядку.

Відповідно до положень ст.30 Закону
України «Про дорожній рух»,
конструкція транспортних засобів
повинна відповідати вимогам сучасних
правил, нормативів і стандартів,
встановленим рівням викидів
забруднюючих речовин в атмосферу, а
нормативно-технічна документація
повинна бути узгоджена з відповідними
уповноваженими державними органами.

Статтею 34 зазначеного закону
передбачено, що державна реєстрація
транспортного засобу полягає у
здійсненні комплексу заходів,
пов'язаних із перевіркою документів,
які є підставою для здійснення
реєстрації, звіркою і, за
необхідності, дослідженням
ідентифікаційних номерів складових
частин та оглядом транспортного
засобу, оформленням і видачею
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Державній реєстрації та обліку
підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів:
автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх
типів, марок і моделей, самохідні
машини, причепи та напівпричепи до
них, мотоколяски, інші прирівняні до
них транспортні засоби та мопеди, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення.

Державна реєстрація здійснюються
відповідними підрозділами
Міністерства внутрішніх справ
України, що забезпечують безпеку
дорожнього руху.

Власники транспортних засобів та
особи, які використовують їх на
законних підставах, зобов'язані
зареєструвати (перереєструвати)
належні їм транспортні засоби протягом
десяти діб після придбання, митного
оформлення, одержання транспортних
засобів або виникнення обставин, що
потребують внесення змін до
реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та
видаються реєстраційні документи,
зразки яких затверджуються Кабінетом
Міністрів України, та закріплюються
номерні знаки, які відповідають
вимогам стандартів.

Відповідно до довідки на вивільнений
агрегат за № 1 від 18.01.2014р. виданої
Центром надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів з обслуговування Кіцманського
та Заставнівського районів при УДАІ
УМВС, кузов з ідентифікаційним №
НОМЕР_3, був увстановлений
(зареєстрований) на автомобілі «Volkswagen
Golf», номерний знак 67144МО, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серія
НОМЕР_6 що належить сину позивача -
ОСОБА_2

Згідно п. 14 Постанови від 7 вересня 1998 р.
N 1388 «Про затвердження Порядку
державної реєстрації», допускається
державна реєстрація легкових
автомобілів, які складені самостійно з
частин транспортних засобів,
самостійно сконструйованих
мотоциклів, легкових, а також
вантажних автомобілів, повна маса
яких не перевищує 3500 кілограмів,
причепів та напівпричепів до них,
інших прирівняних до них
транспортних засобів і мопедів,
виготовлених відповідно до
обов'язкових вимог норм і
стандартів України, на підставі
документів, що підтверджують
правомірність придбання складових
частин із зазначенням їх
ідентифікаційних номерів, а також
висновків Центру безпеки дорожнього
руху та автоматизованих систем при
МВС та інших, визначених Кабінетом
Міністрів України підприємств,
установ та організацій.

Відповідно до п. 8 вищезазначеної
Постанови переобладнання, відчуження,
передача права користування і (або)
розпорядження транспортних засобів, не
зареєстрованих у підрозділах
Державтоінспекції, не допускається.

Доказів того, що зазначений
автотранспорт, на який просить визнати
право власності позивач
зареєстрований у встановленому
законом порядку суду не представлено.
Посилання апелянта на те, що відповідач
заперечуючи проти позову, перешкоджає
йому реалізувати право власності на
зазначений автомобіль, а також
посилання апелянта на порушення вимог
Закону України «Про власність» є
безпідставними, оскільки зазначений
закон втратив чинність на підставі
Закону від 27.04.2007р. Жодного належного
реєстраційного документа на
автомобіль не зазначено, доказів того,
що позивачем дотриманий передбачений
законом порядок для оформлення та
реєстрації права на автомобіль не
представлено. Отже, висновок суду про
відмову в задоволені позову є
правильним.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що його звернення в
ДАІ про реєстрацію автомобіля можливе
лише після визнання за ним права
власності на зазначений автомобіль.
Однак ці доводи спростовуються
зазначеними вище положеннями ст.ст. 29,
30, 34 Закону України «Про дорожній рух »
та Постановою від 07.09.98р. № 1388 «Про
затвердження порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів».

Враховуючи всі обставини, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
рішення є законним та обґрунтованим,
підстав для його зміни чи скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 10 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :