Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Західінкомбанк» на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 16 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 22 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Західінкомбанк» (далі - ПАТ
«Західінкомбанк») звернулось до суду з
указаним позовом, в якому просило
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором від 11 листопада
2008 року у розмірі 476 310 грн 61 коп. та
судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 11
листопада 2008 року між КБ
«Західінкомбанк» ТзОВ,
правонаступником якого є ПАТ
«Західінкомбанк», та ОСОБА_1 було
укладено договір про іпотечний кредит,
за яким остання отримала кредит у
розмірі 500 тис. грн. зі сплатою
процентів за користування кредитними
коштами з розрахунку 14 % річних з
кінцевим терміном повернення 11
листопада 2028 року. Зазначав, що
відповідач належним чином не
виконувала зобов'язання за кредитним
договором, внаслідок чого станом на 11
жовтня 2012 року утворилась
заборгованість у розмірі 476 310 грн 61 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 16 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 22 жовтня 2013 року, у позові
публічного акціонерного товариства
«Західінкомбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство
«Західінкомбанк», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що позивачем не надано належних
доказів набуття зворотного права
вимоги до ОСОБА_1 за договором про
іпотечний кредит від 11 листопада 2008
року, оскільки одна лише вимога
Державної іпотечної установи про
відступлення права вимоги від 17 травня
2012 року ще не свідчить про перехід
права вимоги до банку, оскільки ним не
дотримано форми правочину щодо заміни
кредитора та усіх інших істотних умов
договору в порушення ст. 629 ЦК України,
внаслідок виконання яких реалізується
правовий механізм переходу права до
банку, в даному випадку зворотної
вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором
про іпотечний кредит та іпотечним
договором від 11 листопада 2008 року.

Проте погодитись з такими висновками
судів попередніх інстанцій не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані
судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 11 листопада 2008
року між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ,
правонаступником якого є ПАТ
«Західінкомбанк», та ОСОБА_1 було
укладено договір про іпотечний кредит,
за яким остання отримала кредит у
розмірі 500 тис. грн. зі сплатою
процентів за користування кредитними
коштами з розрахунку 14 % річних з
кінцевим терміном повернення 11
листопада 2028 року.

Станом на 11 жовтня 2012 року
заборгованість за вказаним кредитним
договором становить 476 310 грн 61 коп., з
яких: 422 916 грн 79 коп. - сума
неповерненого кредиту, 49 340 грн 25 коп. -
несплачені відсотки, 4 048 грн 46 коп. -
пеня, 5 грн 11 коп. - інфляційні втрати, що
підтверджується розрахунком банку.

Між ТзОВ «Західінкомбанк» та Державною
іпотечною установою Кабінету
Міністрів України 12 грудня 2008 року було
укладеного договір про відступлення
права вимоги, за умовами якого банк
передав іпотечній установі всі права
вимоги за укладеним між банком та
ОСОБА_1 договором про іпотечний кредит
від 11 листопада 2008 року.

Пунктами 1.3, 2.2 вказаного договору
передбачено можливість переходу
зворотного права вимоги від Державної
іпотечної установи до банку у разі
надіслання відповідної вимоги.

При цьому п. 5.3 договору передбачено, що
при набранні чинності п.1.3 цього
договору, банк зобов'язаний у термін,
зазначений у вимозі, але у будь-якому
разі не пізніше трьох робочих днів з
дня набрання чинності пунктом 1.3 цього
договору, сплатити установі, а установа
зобов'язана прийняти повну суму в
оплату зобов'язань за зворотне
відступлення права вимоги, яка (сума)
визначена установою у вимозі
відповідно до п.1.4 цього договору.

Державна іпотечна установа 17 травня 2012
року надіслала на адресу ПАТ
«Західінкомбанк» повідомлення про
відступлення права вимоги за договором
про іпотечний кредит, зазначивши, що з 21
травня 2012 року вважаються
відступленими права вимоги, які були
набуті Установою у відповідності до
договору про відступлення права
вимоги.

Також п.2 вказаного повідомлення
передбачено, що розрахунок за
відступлені права вимоги у сумі 448 919
грн 83 грн. має бути здійснений не
пізніше 24 травня 2012 року на рахунок
установи.

Пунктом 4.2 договору визначено, що не
пізніше наступного робочого дня з дня
надходження коштів від банку на
рахунок установи установа передає, а
банк приймає, визначений угодою
перелік документів за актом
приймання-передачі.

Пунктом 4.3 договору про відступлення
права вимоги передбачено, що установа,
у разі зворотного відступлення права
вимоги на користь банку, не пізніше 5
робочих днів з дня надходження коштів
від банку на її рахунок зобов'язана
передати позичальнику письмове
повідомлення про зворотне
відступлення права вимоги за
відповідними договорами, вказаними у
вимозі. Повідомлення повинні бути
складені за встановленою формою,
визначеною даною угодою.

Крім того, пунктом 4.4 договору сторони
узгодили, що не пізніше наступного
робочого дня з дня надходження коштів
від банку на рахунок установи на
виконання п. 5.3 цього договору, установа
здійснює заходи щодо внесення
відповідних змін до Державного реєстру
іпотек. Відповідна виписка з
державного реєстру іпотек
надсилається установою на адресу банку
рекомендованим листом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Статтями 628, 629 ЦК України передбачено,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок:
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином відступлення права вимоги;
правонаступництва; виконання обов'язку
боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем);
виконання обов'язку боржника третьою
особою.

Разом з тим, суди першої та апеляційної
інстанцій залишили вищевказані норми
ЦК України поза увагою, не врахували, що
договором про відступлення від права
вимоги від 12 грудня 2008 року не
передбачено зворотного настання права
вимоги у банку лише після
перерахування коштів за вказане
відступлення; саме зворотне
відступлення права вимоги узгоджене
згідно нотаріально посвідченого
договору про відступлення права
вимоги, а письмове повідомлення про
відступлення права вимоги від 17 травня
2012 року є лише наслідком угоди, яка
нотаріально посвідчена.

Таким чином, судами обох інстанцій при
розгляді позовних вимог не повно
з'ясовані обставини справи і не надано
їм належної оцінки, за таких обставин
рішення судів підлягають скасуванню з
підстав, передбачених ст. 338 ЦПК
України, з передачею справи на розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк» задовольнити
частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 16 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 22 жовтня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко