Справа №
Провадження № 2/477/18/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Жовтневий районний
суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.

при секретарі судового засідання -
Федоровській Л.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 -
адвоката ОСОБА_2,

представників відповідачів: ОСОБА_3-
адвоката ОСОБА_4; ОСОБА_5 - адвоката
ОСОБА_6,

розглядаючи в м. Миколаєві у
відкритому судовому засіданні в залі
Жовтневого районного суду
Миколаївської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3
про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
вказаним позовом, уточнивши який,
остаточно просила стягнути з
відповідачів в солідарному порядку на
свою користь в рахунок відшкодування
вартості ремонтно- будівельних робіт
необхідних для відновлення належного
їй житлового будинку АДРЕСА_1 та
приведення в придатний для проживання
в ньому стан грошових коштів в сумі 44 453
грн., а також моральної шкоди в сумі 20 000
грн., спричиненої невиконанням
договірних зобов'язань та судові
витрати по справі.

В обґрунтування вказаних вимог
зазначила, що 1 травня 2013 року уклала із
відповідачем ОСОБА_5 договір оренди
вищевказаного житлового будинку до 1
вересня 2013 року.

В договорі оренди сторони узгодили
умови та надано дозвіл орендатору
проводити капітальній ремонт,
перепланування і переобладнання
жилого приміщення за свій рахунок і на
свій вибір на суму до 8000 грн., за умови
письмової згоди між сторонами п. 2.1.3.,
якої сторони не підписували, та не
домовлялися про проведення будь-яких
робіт та дій.

У випадку порушення Правил
користування жилим приміщенням та його
майном, згідно діючого законодавства
Орендатор зобов'язаний компенсувати
Орендодавцю шкоду в установленому
законом порядку.

В порушення умов договору оренди
відповідачі розпочали ремонтно
будівельні роботи в арендованому ними
будинку. Так, без її дозволу, згоди або
повідомлення, викопали під фундаментом
будинку яму, через яку почала стікати
вода під фундамент. Знято всю
сантехніку, порушено всі каналізаційні
виходи, збито плитку в ванній кімнаті,
знято підлогове покриття та розбито
поріг, зрізано труби опалення, чим
повністю зруйнована опалювальна
система, та система водоводу та
каналізаціїї.

Такими діями відповідачі привели
житловий будинок до стану не
придатного для проживання, чим завдали
позивачці, як власнику нерухомого
майна, значну матеріальну шкоду та
моральні та психологічні страждання,
через нервові зриви, стрес та підняття
тиску, вона стала себе погано почувати,
погіршився настрій, чим порушився
звичайний уклад її життя, та всієї її
сім'ї, та через вказане моральну шкоду
оцінила в сумі 20 000 грн.

В ході розгляду справи по суті
представник позивача ОСОБА_2 заявлені
позовні вимоги підтримав та пояснив
про вищевикладене.

Представник відповідача ОСОБА_5 -
адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, вказавши що
його довіритель договору оренди не
укладав самостійно, а лише виступав як
довірена особа своєї цивільної
дружини ОСОБА_3, будь-яких дій стосовно
проведення будівельно - ремонтних
робіт не вчиняв, а відтак не може бути
винним у спричинені будь-якої шкоди та
не може нести матеріальну
відповідальність за приведення
вказаного будинку у непридатний для
проживання стан. Просив відмовити у
задоволенні позовних вимог стосовно
ОСОБА_5

В своїх письмових поясненнях
відповідач ОСОБА_5 заперечував проти
позовних вимог та вказував, що 21 січня
2013 року його цивільною дружиною ОСОБА_3
було підписано договір про наміри № 3,
відповідно до якого ОСОБА_3 є покупцем,
а ОСОБА_1 - продавцем вищезгаданого
житлового будинку. Згідно вказаного
договору про наміри до 30 березня 2013
року сторони мали укласти договір
купівлі-продажу та в забезпечення
виконання цього договору ОСОБА_3
передала 40 000 грн., що було еквівалентно
5 тис. доларів США. Договір
купівлі-продажу було відкладено на
невизначений час через неготовність у
продавця документів для підписання
угоди. Оскільки продавець не бажала
повертати подвійну суму завдатку, то
умовила укласти із нею договір оренди з
правом проведення робіт по ремонту і
переобладнанню будинку. Його цивільна
дружина не змогла прибути на
підписання цієї угоди, тому цей договір
був з її згоди, підписаний ним. Проте
правовідносини склалися між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, до яких він не має відношення.

Представник відповідача ОСОБА_3-
адвокат ОСОБА_4 позов визнав частково
на суму 13205 грн., вказавши, що з
експертним висновком згоден частково,
так як дійсно згідно договору оренди
житлового будинку, відповідач маючи
намір в майбутньому придбати вказане
житло розпочав проводити капітальний
ремонт будинку та провів зазначені в
позові руйнування. Однак в ході
ремонтних робіт відповідач провів
укладення теплого полу, та провів
реконструкцію системи опалення,
водопроводу що є значними витратами на
покращення житлового будинку. Згоден з
тим твердженням, що необхідно поклеїти
плитку у ванній кімнаті, поклеїти
шпалери в будинку та пошпаклювати
стіни, провести утеплення зовнішніх та
внутрішніх стін, встановити
сантехніку. Проти стягнення моральної
шкоди представник відповідача
заперечував так як договір оренди
базувався на договорі про наміри
придбання житлового будинку. А так як
сторони відмовилися від укладання
угоди купівлі - продажу житлового
будинку і, як рахує відповідач, з вини
позивача, моральні страждання якого
відповідач не повинен компенсувати.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
зміст письмових доказів, долучених
сторонами до матеріалів справи,
вислухавши пояснення експерта за
призначеною судом будівельно-
технічною експертизою, судом
встановлено що відповідно до
свідоцтва про право власності від 4.04.2008
року, та рішення виконавчого комітету
№107 від 22.08.2006р. про перенумерацію,
позивачка є власником житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

За умовами договору про наміри від
21.01.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовилися
про укладення договору купівлі-продажу
вищевказаного житлового будинку у
строк до 30 березня 2013 року, проте у
визначений строк договір
купівлі-продажу укладений не був (а.с.
57).

Як встановлено з договору оренди
житлового будинку № 2 від 01 травня 2013
року позивачка передала відповідачу
ОСОБА_5 в оренду строком до 1 вересня 2013
року належний їй житловий будинок. За
умовами вказаного договору п.2.1.3
Договору Орендодавець дозволяє
орендатору проводити капітальний
ремонт, перепланування та перебудову
жилого приміщення за свій рахунок та на
свій лад на суму до 80 тис. грн. (письмове
погодження докладається до договору).

Однак такого погодження жодною
стороною надано суду не було.

Відповідно до п. 3.2 Орендатор вніс залог
в розмірі 5 000 доларів США як
передоплату по угоді про наміри №3 від
21.01.2013 року, що є забезпеченням
схоронності майна та оплати
комунальних послуг, та повертається
при закінченні строку договору чи його
передчасному розірванні.

Згідно п. 2.2.5 Договору - у разі
звільнення Орендатором приміщення до
закінчення строку оренди або у зв'язку
з закінченням строку цього договору,
він зобов'язаний сплатити Орендодавцю
вартість не проведеного ним
обов'язкового ремонту чи зробити його
за власний рахунок, повернути нерухоме
майно в придатний для проживання стан
(а.с. 14).

За умовами договору будівельного
підряду, замовником якого була ОСОБА_3
остання замовила будівельні роботи
згідно додатку, а саме: провести
демонтаж шпалер та утеплити внутрішню
поверхню стін, провести демонтаж
підлоги в 2-х спальнях, провести заливку
керамзитно-бетонної основи підголи в
2-х спальнях, постелити утеплювач та
провести монтаж з ламінату підлог у
всіх жилих кімнатах, провести розводку
системи опалення, водопостачання та
каналізації, провести ремонт санвузла
із заміною плитки, із здійснення
схованої розводки труб опалення та
водопостачання, провести виравнювання
стін та стелі жилих приміщень та
наклеєння шпалер (а.с. 59).

Згідно накладних, датованих
травнем-червнем 2013 року, оплата
будівельних робіт та матеріалів також
здійснена ОСОБА_3 (а.с. 61-65).

Згідно висновку судово-будівельної
експертизи № 125-112 від 28.10.2013 року, в
цілому основна частина житлового
будинку, належного ОСОБА_1 у
задовільненому стані, в стадії
виконання будівельно-ремонтних робіт
по ініціативі відповідача ОСОБА_5,
несущі зовнішні стіни - фасадна та
частина правої бокової стіни
потребують посилення, фасадна частина
житлового будинку у складі приміщень
1-7, 1-8 є прибудовами до основної частини
житлового будинку, не придатні до
нормальної експлуатації і потребують
негайного посилення, що потребує
розробки робочого проекту,
організацією, що має відповідні
ліцензії.

На момент огляду, в окремих кімнатах
житлового будинку літ «А» виконано
будівельно-ремонті роботи в період з
01.05.2013 року, а саме: часткова розборка
обшивки листами пенопласту стін
приміщень 1-7, 1-8, заміна трубопроводів
водогазопровідних стальних на
поліетиленові, демонтаж смісителей,
ванни чугуної, умивальника, водоміра,
заміна трубопроводів чугуних на
поліетиленові, устрій теплої підлоги в
приміщеннях 1-7, 1-8, устрій підлогового
бетонного, устрій гідроізоляції з
поліетиленової плінки, теплоізоляція
виробами з пенопласту, установка
водоміра, прокладка трубопроводів з
поліетиленових труб для опалення.

Відповідно до Технічного висновку №
0003012/1-С-12.11.2013 року за результатами
огляду опалювальної системи,
встановлено незадовільнений технічний
стан трубопроводів системи опалення,
за наявністю дефектів експлуатація
неможлива. Система трубопроводів
підлягає реконструкції.

Виконані ремонтно-будівельні роботи в
житловому будинку здійснені силами
відповідачів не є причиною виникнення
дефектів в прибудові житлового
будинку, що виникли раніше та були
скриті утепленням з листів пенопласту
та оздоблювальними роботами.

За висновком з питань щодо робіт та їх
вартості, що потрібні для приведення
будинку у придатний для проживання
стан, то вартість ремонтно-будівельних
робіт, що слід виконати для відновлення
вищевказаного житлового будинку та
приведення в належний для проживання
стан складає 44 453 грн. Детальний перелік
цих робіт викладено окремо (а.с. 84-139,
144-147).

Експерт ОСОБА_10 в судовому
засіданні висновки проведеної нею
експертизи підтвердила та пояснила, що
на момент проведення огляду будинок
знаходився у стані виконання
будівельних робіт і не є придатним для
проживання, так як в ньому зруйновано
системи опалення та водопостачання, що
потребують повної заміни. При цьому,
експерт вказала, що у вартість робіт,
необхідних для приведення будинку у
придатний для проживання стан не
включено вартість робіт, що необхідна
для укріплення стін та дефектів
прибудови.

Відповідно до ст. 810 Цивільного
кодексу України, за договором найму
(оренди) житла одна сторона - власник
житла (наймодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(наймачеві) житло для проживання у
ньому на певний строк за плату.

Згідно ст.815 ЦК - наймач
зобов'язаний використовувати житло
лише для проживання у ньому,
забезпечувати збереження житла та
підтримувати його в належному стані.

Відповідно до ст. 816 ЦК України, особи,
які проживають разом із наймачем,
набувають рівних з наймачем прав та
обов'язків щодо користування житлом.

За приписами ст. 819 ЦК України -
поточний ремонт житла, переданого у
найм, зобов'язаний здійснювати наймач,
якщо інше не встановлено договором.
Капітальний ремонт житла, переданого у
найм, зобов'язаний здійснювати
наймодавець, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно зі ст. 627 ЦК України -
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Стаття 611 цього ж Кодексу
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України -
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як встановлено в ході розгляду
вказаної справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
перебуваючи у шлюбних відносинах,
вирішили про придбання житлового
будинку у ОСОБА_1

В січні 2013 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 було підписано договір про
наміри щодо укладення договору
купівлі-продажу цього будинку у строк
до 30 березня 2013 року.

Проте у вказаний період договір
укладений не був.

1 травня 2013 року між позивачкою
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було підписано
вищевказаний договір оренди цього ж
житлового будинку.

При цьому пояснення ОСОБА_5 про те,
що він є лише представником ОСОБА_3 у
відносинах між нею та ОСОБА_1 не
заслуговують на увагу, адже він
виступив однією із сторін договору
оренди та за його умовами взяв на себе
відповідні зобов'язання.

В тому числі, згідно п. 2.2.5
Договору оренди ОСОБА_5 зобов'язався по
закінченні строку цього договору
повернути нерухоме майно в придатному
для проживання стані.

Враховуючи приписи ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Як слідує з висновку
судово-будівельної експертизи та
слідує з пояснень експерта ОСОБА_10,
наданих в судовому засіданні, будинок
ОСОБА_1 на час огляду його експертом
знаходився у непридатному для
проживання стані. Витрати, що необхідні
для приведення його у стан, що дозволяє
проживання у ньому, складають 44 453 грн.

При цьому, судом встановлено, що
будівельно-ремонтні роботи було
замовлено та сплачено відповідачкою
ОСОБА_3, з якою ОСОБА_1 не перебувала у
договірних відносинах, проте, як вважає
позивач, ОСОБА_3 підлягає відшкодуванню
завдана її діями матеріальна шкода
відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України.

За встановлених в ході розгляду
справи обставин, суд вважає доведеним
безпосередню участь ОСОБА_3 у початку
будівельно-ремонтних робіт у
вищевказаному будинку. При цьому,
ремонтні роботи завершені не були та
житловий стан будинку не відновлено,
чим завдано позивачці матеріальних
збитків пошкодженням її майна.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1192 ЦК України - з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно часини другої цієї ж статті,
моральна шкода полягає, в тому числі у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Як зазначено вище, судом встановлено
завдання діями відповідачів ОСОБА_3,
яка безпосередньо організувала та
оплатила вартість
ремонтно-будівельних робіт в будинку
позивачки, що не були завершені, та
діями ОСОБА_5, який порушив умови
договору Оренди, матеріальної шкоди
позивачці приведенням її будинку у
непридатний для проживання стан.

Через ці дії, як вказує у своєму позові
ОСОБА_1 та на цьому наполягає її
представник, позивачці було завдано
моральної шкоди, що полягає у душевних
стражданнях з приводу пошкодження її
майна. Як вказує позивачка, вона тяжкою
працею відбудовувала вищевказаний
будинок з 1999 року, приводила в ньому все
до ладу, та вчиненими відповідачами
діями зазнала сильний психологічний
стрес, цими діями було порушено її
уклад життя та оцінює завдану їй
моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Враховуючи викладене, приймаючи
до уваги доведеним участь ОСОБА_3 в
пошкодженні майна позивачки, що
полягає у приведенні останнього в
непридатний для проживання стан, проте
не пов'язане з виникненням дефектів у
прибудові, несучих стін, що потребують
укріплення та інших недоліків
конструктивних елементів, враховуючи
положення ч.2 ст.816 ЦК України, згідно
якої наймач несе відповідальність
перед наймодавцем за порушення умов
договору особами, які проживають разом
з ним, а як з'ясовано судом відповідачі
розпочали ремонт будинку без наявної
на те згоди позивачки, та приймаючи до
уваги неможливим розмежити розмір
шкоди заподіяної кожним із
відповідачів окремо, суд вважає
можливим стягнути з останніх на
користь ОСОБА_1 витрати, необхідні для
відновлення житлового стану будинку,
солідарно.

Суд також вважає, що дійсно з
приведенням будинку позивачки у
непридатний для проживання стан
остання зазнала душевних страждань,
психологічного стресу та дійсним
порушення її звичайного укладу життя,
що потребує докладання зусиль для
відновлення житлового стану будинку,
проте враховуючи принципи
справедливості та розумності, що
приведення будинку у такий стан не є
зловмисним наміром відповідачів, та
вважає, що розміром достатнім для
відшкодування моральної шкоди
позивачки буде 5 000 грн., що з обставин,
викладених вище підлягає стягненню з
відповідачів солідарно.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК
України, ст.4 ЗУ «Про судовий збір»,
приймаючи до уваги розмір сплаченого
позивачкою при зверненні до суду
судового збору та заявлені нею вимоги,
суд вважає необхідним стягнути з
відповідачів в рівних частках на
користь позивачки понесені нею судові
витрати: судовий збір та витрати на
будівельно-технічну експертизу, та на
користь держави частину несплаченої
суми судового збору в розмірі 211, 05 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в
солідарному порядку на користь ОСОБА_1
в рахунок відшкодування вартості
ремонтно-будівельних робіт для
відновлення житлового будинку АДРЕСА_1,
та приведення його в належний для
проживання стан 44 453 ( сорок чотири
тисячі чотириста п'ятдесят три ) грн., а
також в рахунок відшкодування
моральної шкоди 5 000 ( п'ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 судові витрати по
справі у вигляді судового збору по 114 (
сто чотирнадцяти) грн.70 коп. з кожного
та вартості судово-будівельної
експертизи по 2500 ( дві тисячі п'ятсот)
грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на
користь державного бюджету судовий
збір по 105 грн.52 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з моменту його
проголошення.

Суддя
Семенова Л.М.