Придніпровський районний суд
номер справи 711/331/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року
м. Черкаси

Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

головуючого - судді
Позарецької С.М.

при секретарі
Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Черкасизалізобетонбуд» про визнання
майнового права на об'єкт будівництва, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського
районного суду м. Черкаси з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Черкасизалізобетонбуд» про визнання
майнового права на об'єкт будівництва,
а саме: на двох-кімнату квартиру тип 12,
на 15 поверсі, орієнтовною загальною
площею 83,55 кв.м., у корпусі №2, що
входить до житлового комплексу з шести
будинків, розташованого у АДРЕСА_1, у
тому числі майнове право на отримання в
натурі та оформлення у власність після
завершення будівництва зазначеного
житлового приміщення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
10.11.2004 року між ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» та БК
«УкрАзіаБуд» було укладено договір
№10-11-04-тр інвестування будівництва
житлового будинку надалі по тексту
Договір інвестування.

ТОВ «Черкасизалізобетонбуд» виконало
належним чином свої зобов'язання по
договорам інвестування, в зв'язку з чим
ТОВ «Черкасизалізобетонбуд» отримав у
власність майнові права у об'єкті в
тому числі і на двох-кімнатну квартиру
тип №12 на 15 поверсі житлового будинку
корпус АДРЕСА_1.

20 червня 2006 року між ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» та нею
(позивачем) було укладено договір
купівлі-продажу майнових прав № 20/06.
Відповідно до умов договору п.1.1 ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» передав їй у
власність майнові права на отримання у
власність двох-кімнатної квартири типу
№12 поверх 15, загальною площею 83,55 м.кв.
що знаходиться у об'єкті.

Вказує, що вона в повному обсязі
виконала свої зобов'язання за
договором купівлі-продажу, сплативши
ТОВ «Черкасизалізобетонбуд» грошові
кошти в розмірі 626625,00грн., що
підтверджується квитанціями.

ТОВ «Черкасизалізобетонбуд» свої
зобов'язання належним чином не
виконало. Так, відповідно до п. 1.1
договору купівлі-продажу майнових прав
плановий термін закінчення
будівництва об'єкту - 4 квартал 2009 року.
Однак на час її звернення до суду
будівництво об'єкту не завершене.

А тому, просить визнати за нею майнове
(речове) право на двохкімнату квартиру
тип 12, на 15 поверсі орієнтовною
загальною площею 83,55 кв.м., у корпусі №2,
що входить до житлового комплексу з
шести будинків, розташованого у
АДРЕСА_1, у тому числі майнове право на
отримання в натурі та оформлення у
власність після завершення
будівництва двох-кімнатної квартири
тип 12 на 15 поверсі орієнтовною
загальною площею 83,55 кв.м., у корпусі №2,
що входить до житлового комплексу з
шести будинків, розташованого у
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_2,
позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та
просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» за
довіреністю Вороний О.Г. позовні вимоги
визнав та не заперечував проти
задоволення позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
не з»явилась, будучи належним чином
повідомлена про час, дату та місце
розгляду справи. Про причини неявки не
повідомила.

Суд, заслухавши пояснення
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
представника ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» - Вороного
О.Г., дослідивши письмові матеріали
справи та докази, на підставі їх
повного, об'єктивного та всебічного
дослідження, приходить до висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог, виходячи із наступного:

як встановлено в судовому
засіданні 10.11.2004 року між БК
«УкрАзіаБуд» та ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» було укладено
договір №10-11-04-тр інвестування
будівництва житлового будинку, що
входить до житлового комплексу з шести
будинків, розташованого у АДРЕСА_1.
Плановий термін закінчення
будівництва було визначено на IV
квартал 2009 року.

20.06.2006 року між ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» та ОСОБА_1
було укладено договір №20/06
купівлі-продажу майнових прав,
відповідно до умов якого ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» передало у
власність позивача майнові права на
житлове приміщення в АДРЕСА_1,
орієнтовною загальною площею 83,55 кв.м.,
кількість кімнат - дві.

29.08.2011 року між ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» та ОСОБА_1
укладено зміни до договору №20-06
купівлі-продажу майнових прав від
20.06.2006 року, відповідно до якого п.1.2
договору викладено в новій редакції та
визначено, що предметом угоди є
нерухоме майно - житлове приміщення
АДРЕСА_1, орієнтовна загальна площа 83,55
кв.м., кількість кімнат - дві, корпус 2.

20.09.2011 року між ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» та ОСОБА_1
укладено зміни до договору №20-06
купівлі-продажу майнових прав від
20.06.2006 року, відповідно до якого п.1.1
договору викладено в новій редакції та
визначено, що продавець передає у
власність покупця майнові права на
отримання у власність нерухомого
майна, що зазначено у п.1.2 договору, а
покупець приймає і зобов'язується
сплатити вартість майнових прав на
умовах та в порядку визначених даним
договором.

На виконання умов договору
купівлі-продажу майнових прав від
20.06.2006 року позивачем ОСОБА_1 було
сплачено вартість майнових прав в
розмірі 626625,00грн., що підтверджується
квитанціями до прибуткового касового
ордеру від 22.06.2006 року та від 28.07.2006 року.

Однак на даний час, відповідно до
умов договору, будинок не введений в
експлуатацію, що унеможливлює
оформлення права власності в
установленому законом порядку.

Встановлені обставини свідчать
про те, що відповідач - ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» не виконав
своїх зобов'язань за договором
купівлі-продажу майнових прав від
20.06.2006 року, а саме, - не передав об'єкт
інвестування по акту прийому-передачі,
що порушує майнові права позивача.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно із ст. 1 Закону України
«Про інвестиційну діяльність»
інвестиціями є всі види майнових та
інтелектуальних цінностей, що
вкладаються в об'єкти підприємницької
та інших видів діяльності, в результаті
якої створюється прибуток (доход) або
досягається соціальний ефект.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено,
що інвестиційною діяльністю є
сукупність практичних дій громадян,
юридичних осіб і держави щодо
реалізації інвестицій.

За положеннями ст. 5 ЗУ інвестори
- це суб'єкти інвестиційної діяльності,
які приймають рішення про вкладення
власних, позичкових і залучених
майнових та інтелектуальних цінностей
в об'єкти інвестування.

Статтею 7 вказаного Закону встановлено,
що інвестор має право володіти,
користуватися і розпоряджатися
об'єктами та результатами інвестицій,
включаючи реінвестиції та торговельні
операції на території України,
відповідно до законодавчих актів
України.

Статтею 9 Закону передбачено, що
основним правовим документом, який
регулює взаємовідносини між суб'єктами
інвестиційної діяльності, є договір
(угода).

Укладення договорів, вибір
партнерів, визначення зобов'язань,
будь-який інших умов господарських
взаємовідносин, що не суперечать
законодавству України, є виключною
компетенцією суб'єктів інвестиційної
діяльності.

Умови договорів, укладених між
суб'єктами інвестиційної діяльності,
згідно із ст. 18 Закону, чинні на весь
строк дії цих договорів і у разі, коли
після їх укладення законодавством
(крім податкового, митного та валютного
законодавства, а також законодавства з
питань ліцензування певних видів
господарської діяльності) встановлено
умови, що погіршують становище
суб'єктів або обмежують їх права, якщо
вони не дійшли згоди про зміну умов
договору.

Стаття 19 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» визначає, що
захист інвестицій це комплекс
організаційних, технічних та правових
заходів, спрямованих та створення умов,
які сприяють збереженню інвестицій,
досягненню цілі внесення інвестицій,
ефективній діяльності об'єктів
інвестування та реінвестування,
захисту законних прав та інтересів
інвесторів, в тому числі права на
отримання прибутку (доходу) від
інвестицій. Держава гарантує захист
інвестицій незалежно від форм
власності.

Таким чином, Законом України «Про
інвестиційну діяльність» не
передбачено механізму передачі
майнових прав інвестору на об'єкти
інвестицій.

Частиною 7 ст. 8 ЦПК України визначено,
що якщо спірні відносини не
врегульовані законом, суд застосовує
закон, що регулює подібні за змістом
відносини (аналогія закону).

Подібні за змістом відносини
врегульовано Законом України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю».

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону
управитель укладає із забудовником
договір, за яким замовляє забудовнику
збудувати один або декілька об'єктів
будівництва, ввести їх в експлуатацію
та передати об'єкти інвестування
установникам цього фонду та на умовах,
визначених цим Законом та Правилами
фонду.

Відповідно до ст. 10 Закону в
договорі має бути передбачене
зобов'язання забудовника уступити
управителю майнові права на
нерухомість, яка є об'єктом
будівництва, у разі виникнення
обумовленого цим договором ризику
невиконання забудовником своїх
зобов'язань перед управителем. За
кожним об'єктом будівництва забудовник
та управитель укладають, зокрема,
договір уступки майнових прав на
нерухомість, яка є об'єктом
будівництва, з відкладальними умовами.

Система функціонування Фонду
фінансування будівництва передбачає
передачу управителем довірителям, які
повністю проінвестували закріплені за
ними об'єкти інвестування, майнових
прав на ці об'єкти інвестування за
договором про уступку майнових прав (cт.
13 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництва
житла та операціях з нерухомістю»).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних справ
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини. Договір - це
домовленість щодо встановлення, зміни
або припинення зобов'язання як
правовідношення. Предметом договору є
зобов'язання, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа
може за відплатним або безвідплатним
договором передати своє майнове право
іншій особі, крім випадків,
встановлених законом.

Статтею 177 ЦК України передбачено, що
об'єктами цивільних прав є речі, в тому
числі гроші та цінні папери, інше майно,
майнові права, результати робіт,
послуги, результати інтелектуальної,
творчої діяльності, інформація, а також
інші матеріальні і нематеріальні
блага.

Стаття 178 ЦК України встановлює, що
об'єкти цивільних прав можуть вільно
відчужуватися або переходити від
однієї особи до іншої в порядку
правонаступництва чи спадкування або
іншим чином, якщо вони не вилучені з
цивільного обороту, або не обмежені в
обороті, або не є невід'ємними від
фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майнові
права є неспоживною річчю, майнові
права визнаються речовими правами.

Майновим правом, згідно із ст. 49
Закону України «Про заставу», є право
вимоги по зобов'язаннях, в яких він є
кредитором, як належних йому на момент
укладення договору, так і тих, що можуть
виникнути в майбутньому.

Визначення поняття «майнові права»
міститься також в ст. 3 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», відповідно до якого
майновими правами, які можуть
оцінюватися, визнаються будь-які права,
пов'язані з майном, відмінні від права
власності, в тому числі права, які є
складовими частинами права власності
(права володіння, розпорядження,
користування), а також інші специфічні
права (права на провадження діяльності,
використання природних ресурсів тощо)
та права вимоги.

Отже, право на отримання об'єкту
будівництва та оформлення його у
власність, є майновим правом позивача і
може вільно передаватись іншим особам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таким
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи, що відповідач - ТОВ
«Черкасизалізобетонбуд» позов визнав
і таке визнання не суперечить вимогам
закону, не порушує прав та інтересів
інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 174
ЦПК України позов підлягає до
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3, 10, 11, 15, 16, 57- 61, 79, 88, 209-223 ЦПК
України, ст. 11, 12, 16, 177, 178, 190, 328, 525, 526, 876 ЦК
України, Законом України "Про
інвестиційну діяльність", Законом
України "Про планування і забудову
територій", Законом України "Про
заставу", Законом України "Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні", Законом
України "Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю", суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 майнове (речове)
право на двох кімнатну квартиру тип 12,
на 15 поверсі, проектною площею 83,55 кв.м.,
яка буде визначена згідно з вимірами
бюро технічної інвентаризації після
введення будинку в експлуатацію, у
корпусі №2, що входить до житлового
комплексу з шести будинків,
розташованого у АДРЕСА_1, у тому числі
майнове право на отримання в натурі та
оформлення у власність після
завершення будівництва двох кімнатну
квартиру тип 12 на 15 поверсі, проектною
площею 83,55кв.м., яка буде визначена
згідно з вимірами бюро технічної
інвентаризації після введення будинку
в експлуатацію у корпусі №2, що входить
до житлового комплексу з шести
будинків, розташованого у АДРЕСА_1.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий С. М. Позарецька