АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/1092/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Диба О.В.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.,

- Шебуєвої
В.А.,

при секретарі - Шпируку
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року позивач звернулася в
суд з позовом до відповідача про
стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона з
відповідачем перебували в шлюбі, від
якого мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач не виконує свого
батьківського обов'язку щодо утримання
дитини.

Посилаючись на те, що відповідач має
мінливий дохід, просила стягнути на її
користь аліменти на дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн.
щомісячно, починаючи з 04.02.1999 року до
досягненню дитиною повноліття.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 800 грн. щомісячно з їх подальшою
відповідною індексацією починаючи з
10.10.2013 року та по досягненню дитиною
повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення
суду в частині сплати аліментів за один
місяць.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове про стягнення з відповідача на її
користь аліментів на сина в розмірі 2000
грн. на місяць за останні три роки.

Зазначає, що вона зверталася до
відповідача з неодноразовими
проханнями про надання матеріальної
допомоги на утримання дитини, проте він
відмовляв їй, тому вважає, що аліменти
мають бути стягненні за минулий час, а
саме за 3 роки.

Зауважує, що згідно ст.199 СК України
аліменти можуть присуджуватися до
досягнення дитиною 23 років, за умови, що
дитина продовжує навчання, тому їй є не
зрозумілим стягнення аліментів лише до
досягнення сином повноліття, оскільки
він є учнем загальноосвітньої школи.

Без належного обґрунтування, судом
зменшено розмір аліментів більше ніж у
два рази, що порушує її права, оскільки
відповідач несе однакову
відповідальність за виховання та
розвиток дитини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції підставно виходив
з їх часткової доведеності та
обґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який розірвано 04 лютого 1999 року, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу СеріїНОМЕР_1 від 03
березня 2000 року (а.с.8).

В шлюбі мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_2, виданим 03
березня 2000 Відділом реєстрації актів
цивільного стану Мінського районного
управління юстиції у м. Києві ( а.с.9).

Відповідач в суді першої та
апеляційної інстанції зазначав, що він
не має постійного доходу, дохід отримує
нерегулярний в невеликому розмірі.

Присуджуючи розмір аліментів у твердій
грошовій сумі в розмірі 800 грн. суд
вірно виходив з того, що відповідач має
мінливий дохід та є працездатною
особою.

Згідно ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

У відповідності із ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів судом
враховується стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері
можливості надавати дитині
відповідного розміру утримання не
фігурує в переліку обставин, які
враховуються судом при визначенні
розмірів аліментів. Ця обставина не
звільняє батьків від обов'язку по
утриманню дитини, проте, безумовно,
враховується судом при визначенні
розміру аліментів.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
розмір прожиткового мінімуму для
дитини віком від 6 до 18 років становить
1286 грн. на місяць.

При визначенні розміру аліментів судом
вірно враховано вік дитини, факт її
перебування на утриманні позивача, а
також невеликий розмір доходу
відповідача.

Позивач не надала доказів порушення
судом вимоги закону при визначенні
розміру аліментів, що підлягають
стягненню.

З наведеного вбачається, що суд дійшов
вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на сина в розмірі 800
грн. щомісяця з їх подальшою
індексацією, оскільки ОСОБА_3 є
працездатним та має рівні обов'язки з
позивачем по утриманню дитини.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову в задоволенні вимоги про
стягнення аліментів за минулий період,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.191 СК України,
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Аліменти за минулий час можуть
бути присуджені, якщо позивач подасть
суду докази того, що він вживав заходів
щодо одержання аліментів з
відповідача, але не міг їх одержати у
зв'язку з ухиленням останнього від їх
сплати. У цьому разі суд може присудити
аліменти за минулий час, але не більш як
за три роки.

З аналізу зазначеної статті випливає,
що аліменти за минулий час можуть бути
стягненні у випадку надання позивачем
доказів про вжиття заходів щодо
одержання аліментів з відповідача та
ухилення його від надання утримання
дитині. При стягненні аліментів за
минулий час застосовуються загальні
правила визначення розміру аліментів,
які можуть бути присуджені в частці від
заробітку (доходу) платника і (або) у
твердій грошовій сумі.

Таким чином, позивач має надати суду
докази: а) вжиття заходів щодо
одержання аліментів з відповідача; б)
ухилення відповідача від надання
утримання дитині.

Тобто, саме позивач має надати суду
докази того, що, вчиняючи дії тим чи
іншим способом, відповідач свідомо
прагнув ухилитися від виконання
обов'язку по утриманню дитини.

Разом з тим, позивачем не надано
жодного доказу на підтвердження того,
що нею вживалися заходи щодо одержання
аліментів з відповідача, проте
останній створював перешкоди для
стягнення аліментів, тому, в даному
випадку, аліменти за минулий час не
можуть бути стягнені.

Крім того, судом вірно зауважено, що
позивач просила стягнути аліменти
починаючи з 04.02.1999 року, тобто майже за 14
років, що суперечить вимогам закону.

З наведеного вбачається, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
стягнення аліментів від дня
пред'явлення позову.

Не ґрунтуються на законі посилання
позивача, що судом обмежено термін
виплати аліментів досягненням дитиною
повноліття, оскільки згідно ст.199 СК
України аліменти можуть стягуватися до
досягнення дитиною 23 років, виходячи з
наступного.

Позивач зазначає, що дитина є учнем
загальноосвітньої школи, що на її думку
є продовженням навчання, разом з тим,
відповідно до положень ч. 1 ст. 199
Сімейного кодексу України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку із цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати їм
матеріальну допомогу.

З аналізу даної статті слідує, що
продовженням навчання дитини є
навчання після загальноосвітнього
навчального закладу. Обов'язок по
утриманню повнолітніх дочки, сина, які
продовжують навчання, не є
продовженням обов'язку по утриманню
дитини до вісімнадцяти років. Це два
самостійні обов'язки, які закріплені в
різних главах СК України. Вони мають
власні підстави виникнення і
припинення.

Враховуючи те, що дитина є
неповнолітньою, тому судом вірно
стягнуто аліменти до досягнення нею
повноліття, у відповідності до ст.180 СК
України.

Крім того, судом, згідно ст.11 ЦПК
України, розглянуто позовні вимоги в
заявлених межах, оскільки позивач
просила суд стягнути аліменти до
досягнення дитиною повноліття.

В свою чергу колегія суддів звертає
увагу на те, що у випадку зміни
обставин, що мають істотне значення,
зацікавлена сторона може звернутися до
суду з вимогою про зміну розміру
аліментів та/або з вимогою про
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги
зводяться до вимог переоцінки
апеляційним судом доказів, яким суд
першої інстанції вже дав оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, наданим доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 12 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий:

Судді: