Справа № 148/7536/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
Тульчинський районний суд

Вінницької
області

В складі головуючого
судді Ковганича С.В.

при
секретарі
Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тульчині цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської
міської ради про визнання права
власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В
И В :

Позивачка звернулася до суду з
даним позовом, мотивуючи свої вимоги
тим, що 11 травня 1990 року ОСОБА_2 зробив
заповітне розпорядження, яким після
своєї смерті заповів своїй дружині
ОСОБА_3 усе своє майно. ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_2 помер і після його смерті
відкрилася спадщина за заповітом,
спадкоємцем якої стала його дружина
ОСОБА_3 Спадкове майно, на яке
відкрилася спадщина після смерті
ОСОБА_2, складалося із гаража
позначеного літерою «Г», загальною
площею 19,3м2 з погребом, позначеним
«Г/П», розташованого в АДРЕСА_1.

26 березня 2013 року ОСОБА_3 зробила
заповітне розпорядження, яким після
своєї смерті заповіла їй гараж,
розташований в АДРЕСА_1, який вона
отримала у спадок після смерті свого
чоловіка, і на який в порядку спадкової
трансмісії має вона право.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла і після її
смерті відкрилася спадщина за
заповітом на її майно, яка складається
із: гаража позначеного літерою «Г»,
загальною площею 19,3м2, з погребом,
позначеним «Г/П», розташованого в
АДРЕСА_1, який залишився їй у спадок
після смерті її чоловіка ОСОБА_2

Вона являється єдиною спадкоємицем
майна, а саме, гаража, за заповітом
після смерті ОСОБА_3 Вона прийняла
спадщину, що відкрилася після смерті
ОСОБА_3, про що звернулася в державну
нотаріальну контору. Однак, право
власності на гараж вона нотаріально не
може оформити, так як після закінчення
будівництва гаража ОСОБА_2 не отримав
свідоцтво про право власності і по цій
причині ОСОБА_3 не отримала свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на
даний гараж. Крім того, в свідоцтві про
одруження, виданому на російській мові,
дружиною ОСОБА_2 значиться ОСОБА_3 (на
російській мові - ОСОБА_3). А за
паспортом дружина ОСОБА_2 значилася
ОСОБА_3. Через це державним нотаріусом
Тульчинської державної нотаріальної
контори було винесено постанову про
відмову у вчинені нотаріальної дії.

По цій причині, позивачка
вимушена звернутись з позовом до суду,
та просить визнати за нею право
власності на спадкове майно,
спадкоємицею якого вона стала.

Позивачка в судове засідання
не з'явилася, надавши суду письмову
заяву про розгляд справи за її
відсутності позов підтримує, на його
задоволенні наполягає.

Представник відповідача в
судове засідання не з'явився, надавши
суду заяву про визнання позову та
розгляду за відсутністю їх
представника.

Дослідивши матеріали справи
суд встановив:

11 травня 1990 року ОСОБА_2 зробив
заповітне розпорядження, яким після
своєї смерті заповів своїй дружині
ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було
(а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про
смерть - ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 помер
(а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2
залишилося спадкове майно, яке
складається із: гаража позначеного
літерою «Г», загальною площею 19,3м2 з
погребом, позначеним «Г/П»,
розташованого в АДРЕСА_1, який ним було
побудовано на підставі рішення
виконкому Тульчинської міської ради
№237 від 11 липня 1990 року та дозволу на
проведення будівельних робіт (а.с.12-20).

26 березня 2013 року ОСОБА_3 зробила
заповітне розпорядження, яким після
своєї смерті заповіла гараж позивачці,
розташований в АДРЕСА_1, який вона
отримала у спадок після смерті свого
чоловіка, і на який в порядку спадкової
трансмісії право має позивачка (а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва про смерть -
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла (а.с. 10) і
після її смерті відкрилася спадщина за
заповітом на її майно, яка складається
із: гаража позначеного літерою «Г»,
загальною площею 19,3м2, з погребом,
позначеним «Г/П», розташованого в
АДРЕСА_1, який було побудовано на
підставі рішення виконкому
Тульчинської міської ради №237 від 11
липня 1990 року та наданого дозволу на
проведення будівельних робіт і який
залишився їй у спадок після смерті її
чоловіка ОСОБА_2

Позивачка являється єдиною
спадкоємицем майна, а саме, гаража, за
заповітом після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_1 прийняла спадщину, що
відкрилася після смерті ОСОБА_3, про що
звернулася в державну нотаріальну
контору. Однак, право власності на
гараж вона нотаріально не може
оформити, так як після закінчення
будівництва гаража ОСОБА_2 не отримав
свідоцтво про право власності і по цій
причині ОСОБА_3 не отримала свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на
даний гараж.

Згідно копії свідоцтва про одруження
(а.с.11), виданому на російській мові,
дружиною ОСОБА_2 значиться ОСОБА_3 (на
російській мові - ОСОБА_3). А за
паспортом дружина ОСОБА_2 значилася
ОСОБА_3.

В зв'язку з розбіжностями в документах
виданих на ім'я ОСОБА_3, позивачка не має
можливості оформити право власності на
спадкове майно, оскільки необхідно
встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме, те що, вони
були чоловік та жружина. В зв'язку з чим,
державним нотаріусом Тульчинської
державної нотаріальної контори Тимчик
Н.Ф. 6 грудня 2013 року було винесено
постанову про відмову у вчинені
нотаріальної дії (а.с.5).

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав:

На підставі ст. 256 п. 1 ЦПК України, суд
вправі встановити факт родинних
відносин між фізичними особами.

Відповідно до ст. 1268 ЦК
України спадкоємець за законом чи
заповітом має право прийняти спадщину.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо
спадкоємець за заповітом або за
законом помер після відкриття спадщини
і не встиг її прийняти, право на
прийняття належної йому частки
спадщини, крім права на прийняття
обов'язкової частки у спадщині,
переходить до його спадкоємців
(спадкова трансмісія).

На підставі ч.2 ст. 328 ЦК України
позивач правомірно набув право
власності відповідно до спадкування за
законом.

В зв'язку з цим, оспорюване право
позивача щодо володіння та
розпорядження спадковим майном
підлягає захисту судом у спосіб
визначений п.1 ч.2 ст.16 ЦК України -
визнання права власності.

Статтею 15 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного

права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог та на
підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків встановлених
ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60
ЦПК України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вище викладене,
дослідивши обставини справи,
перевіривши їх доказами, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, виходячи з
принципів розумності, виваженості та
справедливості, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1 в заявлених нею межах та про
існування правових підстав для їх
задоволення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
судовий збір сплачений позивачкою,
підлягає зарахуванню в прибуток
держави.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 256, 328, 386,
392, 1241, 1268 ЦК України ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64,
88, 209-213 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Тульчинської
міської ради про визнання права
власності на спадкове майно
задовольнити.

Встановити факт родинних
відносин, а саме, що ОСОБА_3 була
дружиною ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на спадкове майно за
заповітом від від 26 березня 2013 року,
спадкоємцем якого вона стала після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, та
після смерті ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, на:

- гараж позначений літерою «Г»,
загальною площею 19,3м2, з погребом,
позначеним «Г/П», розташований в
АДРЕСА_1, який було побудовано на
підставі рішення виконкому
Тульчинської міської ради №237 від 11
липня 1990 року та наданого дозволу на
проведення будівельних робіт і який
залишився їй у спадок після смерті її
чоловіка ОСОБА_2, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги через
Тульчинський районний суд Вінницької
області.

Особи, які брали участь в справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: