Провадження № 2/522/1754/14
05 лютого 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І. В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 за участю третіх осіб -
Головного управління Державної
міграційної служби в Одеській області,
Першої одеської державної
нотаріальної контори, про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю, -
Позивачка звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_2, за участю третіх осіб -
Головного управління Державної
міграційної служби в Одеській області,
Першої одеської державної
нотаріальної контори та просить
визнати за нею право власності на всю
індивідуально ізольовану квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 49.9 кв. м., та
зняти з реєстрації відповідачку з
вищевказаної квартири.
Позивачка обґрунтовує позовні вимоги
тим, що з 27 жовтня 1999 року вона
зареєстрована та проживала разом зі
своєю матір'ю - ОСОБА_3, та рідною
сестрою - ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1.
Відповідно до свідоцтва про право
власності від 05 січня 1999 року,
вищевказану квартиру було
приватизовано на праві спільної
часткової власності в рівних частках
між позивачкою, відповідачкою та
їхньою матір'ю ОСОБА_3 по 1/3 частки
квартири кожному. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3
померла, у зв'язку з чим позивачка
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом отримала спадщину
у вигляді 1/6 частки спірної квартири. На
даний час позивачка проживає в даній
квартирі зі своїм чоловіком та
неповнолітніми дітьми. Крім цього,
позивачка зазначила, що її сестра
ОСОБА_2 у 2000 році забрала всі свої речі
та залишила вищезазначену квартиру і
більше там не мешкає.
Також ОСОБА_1 вказує, що вона сумлінно,
безперервно володіла, утримувала,
користувалась та підтримувала у
належному стані спірну квартиру на
протязі більш ніж 14 років, та вимушена
була платити за ці всі роки обтяжливі
комунальні послуги за відповідачку,
яка взагалі не мешкала з 2000 року в
спірній квартирі. Тому позивачка
звернулась до суду з позовом про
визнання за нею права власності на всю
індивідуально ізольовану квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 49.9 кв. м. за
давністю користування, та зняття
відповідачки з реєстраційного обліку у
вищевказаній квартирі.
Представники позивачки ОСОБА_1 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, просили
його задовольнити, та не заперечували
проти розгляду справи в заочному
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином
згідно вимог ст. 74 ЦПК України, причини
неявки до суду не повідомляла.
Представник третьої особи Головного
управління Державної міграційної
служби в Одеській області в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки до суду не
Державний нотаріус Першої одеської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. До суду надійшов лист
щодо розгляду справи за відсутністю
нотаріуса-представника Першої
одеської державної нотаріальної
контори від 14 січня 2014 року № 52/01-16.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.
Тобто, враховуючи неявку відповідачки
за даною цивільною справою, а також
відповідної заяви представника
позивачки про можливість прийняття по
справі заочного рішення, суд вважає
можливим розглядати справу в заочному
Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з
27 жовтня 1999 року зареєстрована та
проживала разом зі своєю матір'ю -
ОСОБА_3 та рідною сестрою -
відповідачкою ОСОБА_2 у квартирі
АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про
право власності від 05 січня 1999 року,
зареєстрованого у реєстровій книзі за
№ 128858 вищевказану квартиру було
приватизовано на праві спільної
часткової власності в рівних частках
між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхньою матір'ю
ОСОБА_3 по 1/3 частки квартири кожному.
Загальна площа квартири становить 49.9
кв. м., про що є відмітка у свідоцтві про
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про смерть від 24 вересня 2007
року, актовий запис № 8101.
Також відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від 05
листопада 2013 року позивачка отримала
спадщину після смерті матері у вигляді
1/6 частки спірної квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до довідки про склад сім'ї
та реєстрації Ф-1 ОСББ «Софія» від 16
вересня 2013 року у вищевказаній
квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та
відповідачка ОСОБА_2
Отже, з 1999 року та на даний час
позивачка продовжує проживати у
вищевказаній квартирі, тобто вже
чотирнадцять років, у тому числі з 2006
року разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та
неповнолітніми дітьми - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
моменту їх народження, добросовісно та
безперервно володіє та відкрито
користується даним нерухомим майном,
сплачує відповідні комунальні платежі,
належно доглядає за квартирою та
утримує її, постійно робить в ній
необхідний поточний та капітальний
Судом також встановлено, що після
смерті ОСОБА_3, крім позивачки, право на
спадкування за законом на 1/6 частки
квартири АДРЕСА_1, належить
відповідачці - ОСОБА_2, яка є донькою
померлої та рідною сестрою позивачки.
Однак право на отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті матері відповідачка до цього
часу не реалізувала, у зв'язку з
відсутністю її на території України
протягом більше п'яти років, що
підтверджується відповідною заявою
ОСОБА_2 до Одеської Державної
нотаріальної контори м. Одеси від 15
лютого 2008 року, завіреною
представником Посольства України в
У судовому засіданні також
встановлено, що відповідачка не мешкає
у спірній квартирі ще з 2000 року, не бере
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, не сплачує комунальні платежі,
тобто все це здійснює особисто сама
позивачка, що підтверджується довідкою
від 26 вересня 2013 року ОСББ « Софія», та
сусідами-мешканцями АДРЕСА_1
Відповідно до листа-відповіді на
адвокатський запит від 18 жовтня 2013 року
№ 558 з КУ «Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 12»
Департаменту охорони здоров'я Одеської
міської ради (районна лікарня)
встановлено, що ОСОБА_2 не зверталась до
закладу за медичною допомогою на
протязі останніх п'яти років.
Згідно листа-відповіді на звернення
позивачки від 29 жовтня 2013 року № 364
Приморського РВ ОМУГУ МВС України в
Одеській області, відповідачка не
мешкає за адресою реєстрації на
протязі близько десяти років.
Відповідно до ст. 360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.
Згідно вимог ст. 344 ЦК України
набувачеві достатньо володіти чужим
майном із дотриманням вимог
встановлених законом.
Статтею 344 ч. 1 ЦК України передбачено,
що особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
Згідно із ст. 344 ч. 1 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно набувається за рішенням
суду.
Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України,
обставинами, які мають значення для
справи, та які повинен довести саме
позивач (в силу ст. 60
Цивільно-процесуального кодексу
України), є: добросовісність володіння,
відкритість володіння, давність
володіння та його безперервність,
тобто строк володіння, а також
законність об'єкту володіння.
Відповідно до п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,
правила ст. 344 ЦК України про набувальну
давність поширюється на випадки, коли
володіння майном розпочалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.
Враховуючи, що ЦК України набрав
чинності з 01 січня 2004 року (п. 1
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України) норми ст. 344 ЦК України
поширюються на правовідносини, що
виникли з 01 січня 2001 року, а тому
визнання за рішенням суду права
власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344
ЦК України) може мати місце з 01 січня 2011
Приймаючи до уваги викладене, а також
досліджені докази під час судового
провадження по справі, позивачем було
доведено безперервне володіння
спірною квартирою, починаючи з 2000 року,
тому суд доходить до висновку про
доведеність факту володіння протягом
встановленого ЦК України
десятирічного строку.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
права власності не нерухоме майно за
набувальною давністю є законними та
підлягають задоволенню.
Крім того, у судовому засіданні
встановлено, що відповідачка з 2000 року
в квартирі не проживає, особистих речей
та іншого майна, яке б належало їй в
Реєстрація відповідачки перешкоджає
позивачці у користуванні спірною
квартирою, вона несе додаткові витрати
за сплату комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР
передбачено, що при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ним зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.
Також у судовому засіданні доведено, що
відповідачка не мешкає у спірній
квартирі, тому на підставі
вищевикладеного може бути знята з
реєстрації місця проживання.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що
знайшли своє підтвердження у судовому
Керуючись ст.ст. 328, 344, 360 ЦК України, ст.
71 ЖК УРСР, ст. 7 Законом України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст.ст. 3, 4,
10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК
України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за
участю третіх осіб - Головного
управління Державної міграційної
служби в Одеській області, Першої
одеської державної нотаріальної
контори, про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності за
набувальною давністю на всю
індивідуальну ізольовану квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 49.9 кв. м.
Рішення суду, що набрало чинності, є
підставою для зняття Головним
управлінням Державної міграційної
служби України в Одеській області
ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у
квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м.
Одеси. У цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
Ю.Б. Свячена