печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

03 грудня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Матійчук Г.О.,

при секретарі - Бутенко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів на утримання
дитини. Свої вимоги мотивує тим, що
06.10.1990 р. міськвідділом РАГС м. Сміла
Черкаської області, актовий запис № 572,
між сторонами зареєстровано шлюб. Від
шлюбу мають неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
нею. Спільне життя з відповідачем не
склалось через відсутність
взаєморозуміння між ними, розходження
поглядів на сімейні обов'язки з ведення
спільного господарства. Від постійних
суперечок з відповідачем вона та їхній
неповнолітній син перебувають в стані
постійного стресу. Вони з відповідачем
не ведуть спільне господарство, окрім
того, відповідач близько року не
проводить свій вільний час в колі
родини.

Також зазначає, що на даний час спільне
життя і збереження шлюбу суперечить її
інтересам та інтересам
неповнолітнього сина, оскільки
відповідач самоусунувся від спільного
сімейного співжиття та фактично не є
членом їхньої з сином сім'ї. Спору про
вибір місця проживання дитини немає:
син проживатиме з нею у належній їй на
праві особистої приватної власності
квартирі. Спір щодо розподілу
спільного майна наразі відсутній.
Окрім того, їхній неповнолітній син
перебуває фактично на її утриманні,
самостійного доходу не має, договір між
нею та відповідачем про сплату
аліментів на дитину не укладався.
Натомість, відповідач приймає участь в
утриманні сина не регулярно, в
залежності від його настрою та
ситуаційного бажання. Просить суд не
вживати заходів до примирення
подружжя, оскільки неприязні стосунки
між нею та відповідачем тривають вже
досить тривалий час і перспектив для
примирення не вбачається, оскільки
відповідач не зацікавлений в
збереженні сім'ї.

У зв'язку з чим просила розірвати шлюб
між сторонами, та стягувати з
відповідача аліменти на утримання
дитини в розмірі 1/4 частини (але не
менше 30% від прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку) від
заробітку (доходів) відповідача
щомісячно, починаючи з 02.10.2014 р. до
досягнення дитиною повноліття;
допустити негайне виконання судового
рішення в межах суми платежу аліментів
за один місяць.

Сторони про день, час та місце розгляду
справи судом повідомлялись належним
чином, до суду не з'явились; позивач
надала до канцелярії суду заяву,
зазначивши, що позов підтримує в
повному обсязі, проти заочного
розгляду справи не заперечує, просить
не вживати заходів для примирення.

Суд визнав за можливе розглянути
справу у заочному порядку, у
відсутність сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до наступного.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому
шлюбу з 06 жовтня 1990 року. Шлюб між ними
зареєстрований РАГС м. Сміла
Черкаської області, актовий запис № 572
(а.с.5).

Сторони мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач,
що встановлено з свідоцтва про
народження серія НОМЕР_1 (а.с.6).

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу
України, шлюб засновується на
добровільній згоді жінки та чоловіка.
Примусовість жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що
шлюбно-сімейні відносини між сторонами
припинені з початку 2014 року.

З'ясувавши фактичні взаємостосунки
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, суд вважає, що
подальше сумісне життя подружжя і
збереження шлюбу між ними неможливо і
суперечить їх інтересам.

Задовольняючи позов про розірвання
шлюбу, суд виходить з того, що
добровільність шлюбу - одна з основних
його засад. Шлюб - це сімейний союз, при
цьому слово "сімейний" засвідчує, що
шлюб створює сім'ю, а слово "союз",
підкреслює договірну природу шлюбу,
яка зумовлює його добровільний
характер. Шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка. Шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує
стійкий розлад подружніх стосунків.
Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Позивач скористувався даним правом та
звернувся до суду з цим позовом і
наполягає на розірванні шлюбу,
відповідач своїх заперечень до суду не
надав.

Збереження шлюбу можливе на паритетних
засадах, на почуттях взаємної любові та
поваги, взаємодопомоги та підтримки,
тобто на тому, що є моральною основою
шлюбу, проте сторони не мають наміру
зберегти шлюб.

Спорів з приводу місця проживання
дитини та поділу майна сторони не
мають.

Керуючись ст. 112 Сімейного кодексу
України, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги про розірвання шлюбу
підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення
аліментів на утримання дитини, суд
приходить до наступного.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.

У силу ст.ст. 181, 182 СК України у випадку
невиконання батьками свого обов'язку
утримувати дітей, аліменти
присуджуються за рішенням суду в долі
від доходу їхньої матері, батька і (чи) у
твердій грошовій сумі. Суд вважає, що
відповідач зобов'язаний надавати
дитині утримання, достатнє для
задоволення її розумних потреб,
виходячи зі стану здоров'я дитини, її
матеріального становища. При цьому
суд враховує стан здоров'я і
матеріальне становище відповідача,
та ту обставину, що він є працездатною
особою.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006р. «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», «Вирішуючи
питання щодо розміру аліментів, суд
повинен ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення».

Суд, з огляду на те, що батьки
зобов'язані забезпечити дітям
виховання, навчання, розвиток, житло,
приймаючи в увагу матеріальне
становище дитини, а саме те, що вона є
неповнолітньою, не має іншого доходу
і матеріальне становище відповідача,
який є молодою, працездатною людиною,
інших осіб на утриманні не має, прийшов
до висновку, що з відповідача на
користь позивача треба стягнути
аліменти на утримання сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини (від
заробітку (доходів) відповідача
щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття.

Крім того, при призначенні розміру
аліментів, суд враховує, що відповідно
до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір
аліментів на одну дитину не може
бути меншим ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Разом з тим, згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК
України, суд роз'яснює сторонам, що
позивач та відповідач не позбавлені
права у подальшому звернутися до суду з
позовом про зміну розміру аліментів на
підставі ст. 192 СК України.

Відповідно до ст. 191 СК України,
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Згідно із вхідним штампом
Печерського районного суду м. Києва
позивач звернулася до суду із позовною
заявою 02.10.2014 року. Таким чином, з
оглядом на вищевказану норму
матеріального закону, аліменти на
утримання неповнолітньої дитини
потрібно стягувати з відповідача,
починаючи з 02.10.2014 року.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у
справах про стягнення аліментів суд
допускає негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, необхідно допустити
негайне виконання рішення у межах суми
платежу за один місяць.

З урахуванням ст. 214 ЦПК України суд, під
час ухвалення рішення вирішує, у тому
числі, і питання щодо розподілу між
сторонами судових витрат і вважає за
необхідне стягнути з відповідача
згідно зі ст. 88 ЦПК України та Закону
України «Про судовий збір», що набрав
чинності 01.11.2011 року в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 24, 112, 180-182, 191-192
Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11,
27, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224-228, 367 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів на утримання дитини
задовольнити .

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 06 жовтня 1990 року
міськвідділом РАГС м. Сміла Черкаської
області, актовий запис № 572.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини (але
не менше 30% від прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку) від
заробітку (доходів) відповідача
щомісячно, починаючи з 02.10.2014 р. до
досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового
рішення в межах суми платежу аліментів
за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення
відповідачем може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії
до Печерського районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
позивачем подається протягом десяти
днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва.

Суддя
Матійчук Г.О.