Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ3 грудня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючогоГвоздика
П.О.,суддів: за участю заявника та її
представникаОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_2
ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши в
судовому засіданні справу за заявою
ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від 22
грудня 2011 року № 1002/11 у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_6,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» на ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 16 червня 2014 року,в с
т а н о в и л а:У березні 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду з даною заявою,
обґрунтовуючи її тим, що 24 березня 2008
року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6
укладено кредитний договір № CL 26980,
відповідно до умов якого банк надав
йому грошові кошти у розмірі 20 000
доларів США. У забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між банком та ОСОБА_2 укладено договір
поруки від 24 березня 2008 року
№ CL 26980. 26 травня 2009 року між
банком та ОСОБА_6 укладено додаткову
угоду до кредитного договору, якою
встановлено порядок розгляду спорів по
кредитному договору, а саме: у Постійно
діючому третейського суді при
Асоціації українських банків. Того ж
дня між банком та ОСОБА_2 укладено
додаткову угоду до договору поруки, п.
5.4 якої передбачено, що усі спори при
неможливості досягнення згоди
вирішуються в судовому порядку
відповідно до чинного законодавства
України. Рішенням Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 22 грудня 2011 року
стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 солідарно
на користь ПАТ «Універсал Банк» суму
боргу у розмірі 205 995 гривень 04 копійки
та третейський збір - 2 533 гривні
88 копійок. Посилаючись на те, що при
прийнятті позову до свого провадження
третейський суд не звернув уваги на те,
що договір поруки не містить
третейського застереження, а пунктом 5.4
договору поруки визначено, що усі спори
за відсутності згоди вирішуються у
судовому порядку відповідно до чинного
законодавства України, просила суд
скасувати рішення постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 22 грудня 2011 року
№ 1002/11. Ухвалою Дніпровського
районного суду м. Києва від 16 квітня
2014 року у задоволенні заяви
відмовлено. Ухвалою апеляційного суду
м. Києва від 16 червня 2014 року ухвалу
суду першої інстанції скасовано та
постановлено нову ухвалу, якою заяву
задоволено. Рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 22 грудня 2011 року
№ 1002/11 у справі за позовом
ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_6,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
скасовано. У касаційній скарзі ПАТ
«Універсал Банк» просить скасувати
ухвалу апеляційного суду та залишити в
силі ухвалу суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права.Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного. Відмовляючи у
задоволенні заяви, суд першої
інстанції виходив з того, що додатковою
угодою до кредитного договору від 26
травня 2009 року, яка підписана ОСОБА_6,
погоджено питання розгляду спорів
Постійно діючим третейським судом при
Асоціації українських банків.
Підписуючи додаткову угоду до договору
поруки від 26 травня 2009 року,
поручитель підтвердив, що йому відомі
усі умови кредитного договору, в тому
числі і вирішення спорів у
третейському суді. Скасовуючи ухвалу
суду першої інстанції та постановляючи
нову про задоволення заяви,
апеляційний суд виходив з того, що
положення щодо вирішення спорів у
третейському суді з ОСОБА_2 погоджено
не було, а тому дійшов висновку про
скасування рішення третейського суду
на підставі ст. 51 Закону України «Про
третейські суди». Проте з таким
висновком апеляційного суду повністю
погодитись не можна.Виходячи зі змісту
ст. ст. 55, 64, 124 Конституції України,
Закону України «Про третейські суди»
та ст. 17 ЦПК України, третейський суд як
недержавний орган має повноваження
вирішення спорів лише тих сторін, якими
укладено угоду (прийнято рішення) про
передачу спору на розгляд третейського
суду, і ці повноваження третейського
суду не поширюються на спори, в яких,
крім цих осіб, сторонами є інші особи,
які не були сторонами третейської
угоди, або спори, які стосуються прав і
обов'язків інших осіб, що не є сторонами
третейської угоди. Згідно зі ст. 5
Закону України «Про третейські суди»
юридичні та/або фізичні особи мають
право передати на розгляд третейського
суду будь-який спір, який виникає з
цивільних чи господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом. Спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону. Відповідно до вимог ст. 12
Закону України «Про третейські суди»
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди. Третейська
угода вважається укладеною, якщо вона
підписана сторонами чи укладена шляхом
обміну листами, повідомленнями по
телетайпу, телеграфу або з
використанням засобів електронного чи
іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію
такої угоди, або шляхом направлення
відзиву на позов, в якому одна із сторін
підтверджує наявність угоди, а інша
сторона проти цього не заперечує.
Третейська угода має містити відомості
про найменування сторін та їх
місцезнаходження, предмет спору, місце
і дату укладання угоди. Посилання у
договорі, контракті на документ, який
містить умову про третейський розгляд
спору, є третейською угодою за умови, що
договір укладений у письмовій формі і
це посилання є таким, що робить
третейську угоду частиною договору.
Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
третейські суди» рішення третейського
суду може бути оскаржене сторонами,
третіми особами, а також особами, які не
брали участі у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, у випадах,
передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ.Відповідно до ст. 3891
ЦПК України сторони, треті особи, а
також особи, які не брали участі у
справі, у разі якщо третейський суд
вирішив питання про їх права і
обов'язки, мають право звернутися до
суду із заявою про скасування рішення
третейського суду. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.
3895 ЦПК України однією з підстав для
скасування рішення третейського суду є
вирішення судом питання про права і
обов'язки осіб, які не брали участі у
справі.Рішення третейського суду може
бути оскаржене та скасоване лише з
таких підстав: справа, по якій прийнято
рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону; рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; третейську угоду
визнано недійсною компетентним судом;
склад третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідав вимогам статей
16-19 цього Закону; третейський суд
вирішив питання про права і обов'язки
осіб, які не брали участь у справі.
Встановивши, що з ОСОБА_2, як
поручителем, не було погоджено
положення щодо вирішення спорів у
третейському суді, апеляційний суд
разом з тим не врахував, що з ОСОБА_6, як
боржником, погоджено питання розгляду
спорів Постійно діючим третейським
судом при Асоціації українських
банків. Таким чином, якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської угоди,
то скасовано може бути лише ту частину
рішення, що стосується питань, які
виходять за межі третейської угоди, та
дійшов передчасного висновку про
скасування рішення третейського суду в
цілому. За таких обставин, ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню
з підстав, передбачених ч. 3 ст.338 ЦПК
України, з направленням справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у х в а л и л а:Касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» задовольнити
частково. Ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 16 червня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.Ухвала
оскарженню не підлягає. Головуючий

П.О. Гвоздик Судді:
Н.А.
Горелкіна
Є.П. Євграфова
І.М.
Завгородня
Ю.Г. Іваненко