Долинський районний суд
Кіровоградської області
110 м. м. Долинська Долинський район
Справа № 388/2478/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

04.02.2014 м. Долинська Долинський районний
суд Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді
Степанова С.В.,

при секретарі Буйновській
О.Ю.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в м.
Долинській цивільну справу за поданням
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Кіровоградської області
Стеблини О.В. про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Долинського
районного управління юстиції
Кіровоградської області Стеблина О.В.
звернувся до суду з цим поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, посилаючись на
те, що на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Долинського
районного управління юстиції
Кіровоградської області (далі - ДВС)
знаходиться виконавчий лист № 2-2205 від
24 травня 2007 року, виданий Кіровським
районним судом м. Кіровограда про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітної плати, починаючи з 21
квітня 2007 року.

15 травня 2013 року до відділу ДВС
надійшов вищезазначений виконавчий
документ. 16 травня 2013 року з
примусового виконання цього
виконавчого документа державним
виконавцем було відкрито виконавче
провадження.

Державний виконавець зазначає, що
боржник на виклики ДВС не з'являється,
заборгованість по несплаті аліментів
станом на 1 грудня 2013 року становить
4354,01 грн. За цих обставин боржник має
бути обмежений у праві виїзду за межі
України.

В судове засідання представник відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Кіровоградської області
надіслав до суду заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності,
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні подання з таких підстав.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішуються судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за подання
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Судом установлено, що рішенням
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 4 травня 2007 року
стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь
ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку (доходу), але не менше
на 30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 30 березня 2007 року й до
досягнення ОСОБА_4 повноліття.

На підставі вищезазначеного рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 4 травня 2007 року, 24
травня 2007 року судом було видано
виконавчий документ.

16 травня 2013 року з примусового
виконання вищезазначеного виконавчого
документу державним виконавцем
відкрито виконавче провадження.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. N 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" (далі - Закон N 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках:

1. якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України (п. 2);

2. якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань (п. 5);

3. якщо щодо нього подано цивільний
позов до суду - до закінчення
провадження у справі (п. 8).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII
передбачено можливість тимчасового
обмеження у виїзді з України, якщо
діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші неврегульовані
зобов'язання - до виконання зобов'язань,
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

За змістом цього пункту можливість
обмеження у виїзді не пов'язується з
розглядом цивільних справ, а
передбачається така можливість для
громадян суб'єктів цивільних відносин,
які мають неврегульовані відносини до
судового розгляду.

За змістом частин 1, 2 ст. 8 Закону N
3857-XII дії з відмови у виїзді з України
через підстави, передбачені пунктами 1,
2, 6 - 8 ч. 1 ст. 6 цього Закону, можуть бути
оскаржені громадянами у судовому
порядку.

Це свідчить про те, що дії відповідних
органів щодо обмеження виїзду
ґрунтуються не на судовому рішенні, а
на нормах ст. 6 зазначеного Закону й дії
органу (посадової особи) такого
обмеження можуть перевірятися в
судовому порядку за скаргою особи, яка
зазнала обмеження, в порядку
адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного слід
дійти висновку, що вирішення судом
питання про обмеження у виїзді за межі
України можливе тільки у порядку,
визначеному ст. 3771 ЦПК України, та за
поданням державного виконавця на
підставі п. 18 ст. 11 Закону N 606-XIV «Про
виконавче провадження» (з наступними
змінами) у зв'язку з ухиленням боржника
від виконання судового рішення чи
рішення іншого органу, що перебуває на
виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII).

Відповідно до викладеного, однією
з підстав для обмеження у виїзді за
межі України є встановлення ухилення
боржника від виконання судового
рішення, в цьому конкретному випадку
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 4 травня 2007 року.

Вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18
ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV словосполучення
"ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи)",
позначає з об'єктивної сторони такі
діяння (дії чи бездіяльність) особи
боржника, які полягають у навмисному чи
іншому свідомому невиконанні нею
зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Тобто під ухиленням в цій конкретній
ситуації варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Оскільки, відповідно до ч. 2
ст. 3771 ЦПК України подання
розглядається судом негайно, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування.

З надісланого подання державного
виконавця та доданих до нього
матеріалів, а саме копій виконавчого
документа та постанови про відкриття
виконавчого провадження не вбачається
посилання на будь-які діяння боржника,
що підтвердженні доказами, спрямовані
на невиконання відповідного обов'язку
у виконавчому провадженні, коли
виконати цей обов'язок у нього є
реальні можливості, а також відсутні
об'єктивні причини невиконання
конкретного обов'язку.

Крім цього, в порушення ст. 377-1 ЦПК
України державний виконавець
звернувся до суду з цим подання не
погодивши його з начальником відділу
державної виконавчої служби, що дає
підстави відмовити в надісланому
поданні.

За вищезазначених обставин суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні подання державного
виконавця за його необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 377-1, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Кіровоградської області
Стеблини О.В. про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Долинський районний суд
Кіровоградської області. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя С. В. Степанов