Справа № 367/2996/13-ц Головуючий у І
інстанції Пархоменко О.В.Провадження №
22-ц/780/316/14 Доповідач у 2 інстанції
ФінагєєвКатегорія 44
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 01 листопада
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Бучанської
міської ради Київської області,
Реєстраційної служби Бучанського
міського управління юстиції, Відділу
Держземагентства у місті Буча
Київської області, третя особа - ОСОБА_8
про визнання недійсними договорів
дарування земельної ділянки, договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
скасування державної реєстрації та
зобов'язання внести записи до
державного реєстру, витребування майна
з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року позивач
звернулася до суду з позовом та просила
визнати недійсним договір дарування
земельної ділянки площею 1000 кв. м.
АДРЕСА_1, укладений 28.04.2011 року між
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_1; визнати
недійсним договір дарування земельної
ділянки площею 2436 кв. м. за
вищезазначеною адресою, укладений
28.04.2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 2436 кв. м. АДРЕСА_1, укладений
30.10.2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3;
скасувати державну реєстрацію та
зобов'язати Реєстраційну службу
Бучанського міського управління
юстиції Київської області внести до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно запис про скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_5,
ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2436
кв. м. за зазначеною адресою; скасувати
державну реєстрацію та зобов'язати
Реєстраційну службу Бучанського
міського управління юстиції Київської
області внести до Державного реєстру
прав на нерухоме майно запис про
скасування державної реєстрації права
власності ОСОБА_5, ОСОБА_4 на земельну
ділянку площею 1000 кв. м. АДРЕСА_1;
скасувати державну реєстрацію та
зобов'язати Реєстраційну службу
Бучанського міського управління
юстиції Київської області внести до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно запис про скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_7 на
земельну ділянку площею 2436 кв. м. за
вищевказаною адресою; скасувати
державну реєстрацію та зобов'язати
Реєстраційну службу Бучанського
міського управління юстиції Київської
області внести до Державного реєстру
прав на нерухоме майно запис про
скасування державної реєстрації права
власності ОСОБА_6 на земельну ділянку
площею 2436 кв. м. АДРЕСА_1; скасувати
державну реєстрацію та зобов'язати
Реєстраційну службу Бучанського
міського управління юстиції Київської
області внести до Державного реєстру
прав на нерухоме майно запис про
скасування державної реєстрації права
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 1000 кв. м. АДРЕСА_1; витребувати з
чужого незаконного володіння ОСОБА_1
земельну ділянку площею 1000 кв. м.
АДРЕСА_1 у спільне користування
співвласників будинку по АДРЕСА_1
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_8; витребувати з
чужого незаконного володіння ОСОБА_6,
ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2436 кв. м.
за тією ж адресою у спільне
користування співвласників будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_8.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом належить
на праві власності 3/8 частини житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 набули
права власності на 3/8 частин цього
жилого будинку за зазначеною адресою
на підставі укладеного з попередньою
власницею цих частин будинку ОСОБА_9
договору дарування. У подальшому
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подарували вказані
частини будинку своєму батьку ОСОБА_1
за договором дарування. Третя особа -
ОСОБА_8 володіє та користується 1/4
частиною жилого будинку за адресою
АДРЕСА_1 на підставі заповіту померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10, однак своє
право власності на ці частини будинку
ОСОБА_8 не оформила. Таким чином на
даний час 6/8 частин жилого будинку за
адресою АДРЕСА_1 належать на праві
спільної часткової власності ОСОБА_2 (
3/8 частин) та ОСОБА_1 (3/8 частин), а 1/4
частина будинку власника не має.
Оскільки до 2008 року ОСОБА_2 не змогла
досягти згоди з іншими співвласниками
жилого будинку по АДРЕСА_1 щодо порядку
користування земельною ділянкою та її
приватизації відповідно до часток у
праві власності на будинок, 14.11.2008 року
вона звернулася до суду з позовом про
визначення порядку користування
земельною ділянкою, на якій
розташований цей будинок. Однак 15.12.2009
року під час розгляду вказаної справи
та за наявності судової заборони на
приватизацію спірної земельної
ділянки брати ОСОБА_5 та ОСОБА_4
приватизували у спільну часткову
власність по 1/2 частині кожному дві
земельні ділянки площею 1000 кв.м. та 2436
кв.м., на яких розташований житловий
будинок з вищезазначеною адресою.
Оскільки відповідачі усвідомлювали
неправомірність приватизації
вищевказаних земельних ділянок, проте
намагалися залишити ці ділянки у
власності членів сім'ї ОСОБА_4, між
членами сім'ї ОСОБА_4 та їх родичами в
подальшому було укладено чотири
договори відчуження цих земельних
ділянок.

Судовими рішеннями визнано недійсними
рішення Бучанської міської ради
Київської, якими було передано
відповідачам по 1/2 частині кожному дві
земельні ділянки площею 1000 кв.м. та 2436
кв.м. і державні акти, видані на
підставі цих рішень, а також договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений 15.03.2010 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4
та ОСОБА_7. Судовими рішеннями, які
набрали законної сили, також
встановлено преюдиційні факти
недійсності правовстановлюючих
документів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на
спірні земельні ділянки, тобто на час
укладення оспорюваних за даним позовом
договорів відчуження земельних
ділянок відчужувачі цих земельних
ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 не були
їх власниками. Таким чином останні
набувачі спірних земельних ділянок,
які зареєстрували своє право власності
на ці ділянки ОСОБА_1, ОСОБА_6 набули на
ці ділянки на підставі безоплатних
договорів від осіб, які не були
власниками цих земельних ділянок.

За таких обставин та приписів закону,
зміст договорів дарування та договорів
купівлі-продажу земельних ділянок
суперечить вимогам статей 658, 717, 319, 321 ЦК
України, а тому ці договори мають бути
визнані недійсними на підставі ч. 1 ст.
203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 01 листопада
2013 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Визнано недійсним договір
дарування земельної ділянки, укладений
28 квітня 2011 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_1, посвідчений 28 квітня 2011 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
зареєстровано в реєстрі за № 815.
Визнано недійсним договір дарування
земельної ділянки, укладений 28 квітня
2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6,
посвідчений 28 квітня 2011 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_11
зареєстровано в реєстрі за № 825.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений 30 жовтня 2012 року між ОСОБА_6
та ОСОБА_3, посвідчений 30 жовтня 2012 року
приватним нотаріусом Ірпінського
міського нотаріального округу
Київської області ОСОБА_12,
зареєстровано в реєстрі за № 307.
Скасовано державну реєстрацію та
зобов'язано Реєстраційну службу
Бучанського міського управління
юстиції Київської області внести до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно запис про скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_5,
ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2436
кв. м. по АДРЕСА_1 (кадастровий №
:01:055:0010) на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку ЯИ № 776750, зареєстрованого
15.12.2009 року в Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за № 30. Скасовано державну
реєстрацію та зобов'язано Реєстраційну
службу Бучанського міського
управління юстиції Київської області
внести до Державного реєстру прав на
нерухоме майно запис про скасування
державної реєстрації права власності
ОСОБА_5, ОСОБА_4 на земельну ділянку
площею 1000 кв. м. по АДРЕСА_1 (кадастровий
№ 210800000:01:055:0076) на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку ЯИ № 776749 зареєстрованого 15.12.2009
року в Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за № 29. Скасовано державну
реєстрацію та зобов'язано Реєстраційну
службу Бучанського міського
управління юстиції Київської області
внести до Державного реєстру прав на
нерухоме майно запис про скасування
державної реєстрації права власності
ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 2436
кв. м. по АДРЕСА_1 (кадастровий №
:01:055:0010) на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 15.03.2010
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_13
за реєстровим № 1074, зареєстрованого
відділом Держкомзему в м. Буча в
поземельній книзі 27.05.2010 року за
реєстровим № 1001. Скасовано
державну реєстрацію та зобов'язано
Реєстраційну службу Бучанського
міського управління юстиції Київської
області внести до Державного реєстру
прав на нерухоме майно запис про
скасування державної реєстрації права
власності ОСОБА_6 на земельну ділянку
площею 2436 кв. м. по АДРЕСА_1 (кадастровий
№ :01:055:0010) на підставі договору
дарування земельної ділянки,
посвідченого 28.04.2011 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 за
реєстровим № 825, зареєстрованого
Відділом Держкомзему в м. Буча в
поземельній книзі 13.02.2012 року за
реєстровим № 302. Скасовано
державну реєстрацію та зобов'язано
Реєстраційну службу Бучанського
міського управління юстиції Київської
області внести до Державного реєстру
прав на нерухоме майно запис про
скасування державної реєстрації права
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 1000 кв. м. по АДРЕСА_1 (кадастровий
№ 210800000:01:055:0076) на підставі договору
дарування земельної ділянки,
посвідченого 28.04.2011 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 за
реєстровим № 815, зареєстрованого
Відділом Держкомзему в м. Буча в
поземельній книзі 13.02.2012 року за
реєстровим № 1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги апелянт
зазначає, що суд першої інстанції не
встановив, хто є належним власником
будинковолодіння на день відкриття
провадження у справі та послався на
висновок почеркознавчої експертизи,
який знаходиться в адміністративній
справі. Актом встановлення та
погодження меж земельної ділянки та
мировою угодою від 26 січня 2007 року, які
підписані, зокрема, ОСОБА_2, визначено
порядок користування земельною
ділянкою. Дана мирова угода не
оскаржувалася. Суд не з'ясував, яка
норма землі була закріплена за
будинком.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником 3/8 частин будинку АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 12.02.1986 року.
ОСОБА_1 являється власником інших 3/8
частин даного будинку на підставі
договору дарування, а ОСОБА_8 - 1/4
частини на підставі рішення суду
(а.с.108).

28 квітня 2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4
подарували ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 0,1000 га з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1.
Вказана земельна ділянка належала
ОСОБА_5 на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
від 14 грудня 2009 року. На зазначеному
державному акту стоїть відмітка про
перехід права власності на вищевказану
земельну ділянку до ОСОБА_1 (а.с.21).

ОСОБА_5 належала також земельна ділянка
площею 0,2436 га з цільовим призначення
для ведення особистого селянського
господарства за вищезазначеною
адресою. На державному акті на право
власності на зазначену земельну
ділянку стоїть відмітка про перехід
права власності на неї до ОСОБА_3 (а.с.18).

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 01 жовтня 2012 року
у справі № 1013/6610/2012 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
Бучанської міської ради Київської
області, третя особа ОСОБА_8 про
визнання недійсним рішень міської ради
та виданих на їх підставі державних
актів на право власності на земельну
ділянку, визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки
вищезазначені державні акти визнано
недійсними та визнано недійсним
договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,2436 га, укладений між
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

30 жовтня 2012 року ОСОБА_6, мати
відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4, продала
земельну ділянку площею 0,2436 га,
розташовану АДРЕСА_1 ОСОБА_3 (а.с.20).

У мировій угоді та акті встановлення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки від 26 січня 2007 року визначено
порядок користування земельною
ділянкою (а.с.100-101).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
рішеннями суду визнано недійсними
державні акти на земельні ділянки, які
належали ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та договір
купівлі-продажу від 15.03.2010 року, позовні
вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу та договорів
дарування і скасування їх реєстрації
підлягають до задоволення.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 ЗК України
- власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

З приводу договору дарування та
договору купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,2436 га, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України у постанові № 9
від 06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» не підлягають
задоволенню позови власників майна про
визнання недійсними наступних
правочинів щодо відчуження цього
майна, які були вчинені після
недійсного правочину.

Враховуючи те, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,2436 га, укладений між ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_7, визнаний рішенням
суду від 03 квітня 2013 року недійсним,
договір дарування зазначеної
земельної ділянки, укладений між
ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а також договір
купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_6
та ОСОБА_3, не можуть бути визнані
недійсним, а тому позов ОСОБА_2 в цій
частині до задоволення не підлягає.

Крім того, задовольняючи позовні
вимоги щодо визнання недійсними
договору дарування земельної ділянки
площею 2436 кв.м. з цільовим призначенням
для ведення особистого селянського
господарства, укладеного 28 квітня 2011
року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, договору
купівлі-продажу зазначеної земельної
ділянки, укладеного 30 жовтня 2012 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 суд першої
інстанції не звернув уваги, що
зазначена земельна ділянка не була
закріплена за домоволодінням сторін у
справі і в користуванні не перебувала.
Матеріали справи не містять жодного
доказу передачі зазначеної земельної
ділянки в користування будь-кому з
сторін у справі.

За таких обставин, посилання
позивача, що житловий будинок
розміщений на земельних ділянках
площею 0.10 га та 0.2436 га є таким, що не
підтверджений жодним доказом у справі
та спростовується свідоцтвом про право
на спадщину ОСОБА_2 відповідно до якого
будинок розміщено на ділянці 2768 кв.м. а
також тим, що земельна ділянка площею
0.2436 га має цільове призначення для
ведення особистого селянського
господарства, а не обслуговування
житлового будинку.

За приписами ст. 125 ЗК України -
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Звертаючись до суду з зазначеними
вимогами, позивач не надала суду
доказів порушення своїх прав
оскаржуваними договорами, а саме що
вона має будь-яке право на земельну
ділянку площею 0.2436 га з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства. Зазначена
ділянка позивачу ні в користування ні у
власність не передавалась і
переважного права на її отримання у
власність перед іншими громадянами, в
тому числі і відповідачами вона не має.

Отже оскаржувані договори дарування та
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0.2436 га з цільовим призначенням
для ведення особистого селянського
господарства ніяким чином не порушують
прав позивача.

Відповідно до наданого суду свідоцтва
про право на спадщину за законом від
12.02.1986 року ОСОБА_2 успадкувала 3/8 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1. За
зазначеним будинком зареєстровано
земельну ділянку 2768 кв.м. (т.1. а.с. 107)

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 120
ЗК України - у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду кількома особами право на
земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди.

Отже колегія суддів приходить до
висновку, що позивач та відповідачі
ОСОБА_5, як співвласники житлового
будинку по АДРЕСА_1, станом на 15.12.2009
року, тобто на момент приватизації
частини земельної ділянки
відповідачем ОСОБА_5 (Т. 1 а.с.21) мали
однакове право на приватизацію тієї
частини земельної ділянки, яка
закріплена за даним будинком і яка
відповідає їх частці в будинку.

Оскільки для обслуговування
зазначеного будинку закріплена
земельна ділянка площею 2768 кв. м.,
позивач та відповідач мали право на
приватизацію часток даної ділянки
площею 1038 кв.м. (2768 * 3 /8 = 1038 кв.м.).

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач ОСОБА_5 приватизував
лише 0.1000 га, що є меншою часткою ділянки
ніж та, на яку він мав право (0.1038 га).

Частка земельної ділянки ОСОБА_2,
що відповідає її частині житлового
будинку, а саме 0.1038 га, залишилась не
приватизованою, а отже позивачка має
можливість реалізувати своє право на
її приватизацію.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуваний
позивачем договір дарування земельної
ділянки площею 0.10 га., за яким право
власності на зазначену ділянку набув
ОСОБА_1 ніяким чином не порушує прав
позивача, оскільки відповідач
приватизував ту частину земельної
ділянки яка відповідала його частці в
будинку.

На зазначені обставини суд першої
інстанції уваги не звернув та дійшов
помилкового висновку про
обґрунтованість вимог позивача.
Висновки суду не відповідають
обставинам справи та не ґрунтуються на
наявних у справі доказах на що
обґрунтовано посилається апелянт в
своїй апеляційній скарзі.

За таких обставин рішення суду в
частині задоволення позову підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 01 листопада 2013
року в частині задоволення позову
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Бучанської міської ради
Київської області, Реєстраційної
служби Бучанського міського
управління юстиції, Відділу
Держземагентства у місті Буча
Київської області, третя особа - ОСОБА_8
про визнання недійсними договорів
дарування земельної ділянки, договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
скасування державної реєстрації та
зобов'язання внести записи до
державного реєстру, витребування майна
з чужого незаконного володіння
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованої
АДРЕСА_2 реєстраційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, зареєстрованого
АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 114 грн. 70
коп. (сто чотирнадцять грн. сімдесят
коп.).

В іншій частині Рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 01
листопада 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.