інстанції - Черних О. М.Номер
провадження 22-ц/788/508/14 Суддя-доповідач -
Попруга С. В. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В., Ільченко О. Ю.,

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 29 січня 2014 року

у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_3,

про стягнення заборгованості, -

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 29 січня 2014 року позов
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» заборгованість за
кредитним договором в сумі 22712,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» 229,40 грн. на повернення
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність Банком обставин,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати оскаржуване рішення
суду та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

По суті доводить, що право вимоги у
Банка щодо примусового стягнення в
судовому порядку заборгованості за
кредитним договором виникло з 21 лютого
2009 року, тобто через місяць після
останнього платежу за договором згідно
з п.5.2 та 6.9 «Умов і Правил надання
банківських послуг» та існувало в
межах загального строку позовної
давності до 20 лютого 2012 року. До суду
позивач звернувся 28 жовтня 2013 року,
тобто за межами встановленого законом
строку позовної давності, на
застосування якого він наполягав у
суді першої інстанції.

Крім того зазначає, що зроблений ним
останній платіж 28 травня 2012 року не
може бути визнаний підставою для
переривання позовної давності, так як
він не здійснювався відповідачем, а
відбувся після закінчення строку
позовної давності. Також Банком не
надано належних доказів, що можуть
підтвердити відповідний платіж на суму
12,74 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав
доводи апеляційної скарги, а
представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гакаль
Р.В. заперечував проти них, вважав
рішення суду першої інстанції законним
і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
21 травня 2008 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» (далі-Банк) та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, відповідно
до заяви позичальника та Умов і правил
надання банківських послуг, Правил
користування платіжною карткою, за
яким Банк надав кредит ОСОБА_3 із
встановленим лімітом в сумі 4300 на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Своїм підписом ОСОБА_3
підтвердив, що ознайомився та
погодився з умовами кредитного
договору.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил
надання банківських послуг,
позичальник зобов'язався погашати
заборгованість по кредиту, відсотки за
його використання, по перевиплаті
платіжного ліміту, а також сплачувати
комісію на умовах, передбачених
договором.

Кредит нараховувався відповідачу на
кредитну картку «Універсальна». Зі
змісту вказаної заяви вбачається, що
базова відсоткова ставка за кредитним
лімітом на момент підписання договору
складала 10 % на місяць з розрахунку 360
днів у році.

У заяві зазначені можливі форми
внесення коштів в рахунок погашення
заборгованості за кредитом, зокрема, як
шляхом внесення коштів на картку
клієнтом так і шляхом списання Банком
коштів з дебетної картки.

Відповідно до п. 5.3 Правил користування
платіжною карткою, строки і порядок
погашення по кредиту (кредитний ліміт,
кредитна лінія) по платіжним картам зі
встановленим мінімальним обов'язковим
платежем наведений у пам'ятці клієнта,
що є невід'ємною частиною договору.
Платіж включає в себе плату за
користування кредитом, передбачену
тарифами і частину заборгованості по
кредиту.

Згідно з п. 5.4 вищевказаних Правил,
строк погашення по кредиту (кредитний
ліміт, кредитна лінія) по платіжним
картам без встановленого мінімального
обов'язкового платежу, здійснюється в
наступному порядку: погашення
процентів по кредиту проводиться
щомісячно за попередній місяць, а строк
погашення кредиту проводиться в
повному об'ємі, не пізніше останнього
дня місяця, вказаного в платіжній
картці.

Судом також встановлено, що відповідно
до п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу про закінчення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий же
термін.

Пунктом 6.4 згаданих Умов передбачено,
що у випадку незгоди зі змінами правил
та/або тарифів Банку, позичальник
зобов'язаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед Банком, в тому числі і
заборгованість, яка виникла протягом 30
днів з моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам. При
незгоді зі списанням коштів по
картрахунку письмово проінформувати
Банк про це протягом 35 днів з моменту
списання.

ОСОБА_3 останній платіж був зроблений 28
травня 2012 року, будь-яких заяв Банку про
незгоду зі списанням коштів по
картрахунку протягом 35 днів з моменту
списання не подав.

Внаслідок неналежного виконання умов
кредитного договору станом на 30
вересня 2013 року загальна сума боргу
відповідача перед Банком становить
22712,58 грн., яка складається:

- заборгованості по кредиту - 6439,33
грн.;

- заборгованості за процентами -
11383,08 грн.;

- заборгованості по комісії - 3570
грн.;

- штрафу (фіксована частина) - 250
грн.;

- штраф (процентна ставка) - 1069,65
грн.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
врахував всі факти, що входять до
предмета доказування. Обставини, якими
мотивовано рішення підтверджуються
належними й допустимими доказами, яким
суд дав оцінку з дотриманням вимог ст.
212 ЦПК України, тому підстав для їх
переоцінки колегія суддів не вбачає.
Названі обставини доведено ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», тоді як ОСОБА_3 на
порушення положень ст. 60 ЦПК України, не
надав належних доказів на
підтвердження своїх заперечень.

Висновки суду по суті спору
відповідають встановленим фактам. Суд
дійшов цих висновків з дотриманням на
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з наступних
підстав.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_3 від 21
травня 2008 року, Умов та правил надання
банківських послуг між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено
договір про надання банківських
послуг, за яким на ім'я відповідачки
було відкрито рахунок в банку та видано
кредитну карту, а також кредит в сумі 4300
грн. у вигляді кредитного
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, із сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Сторони домовились, що договір
діє на протязі 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує другу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично пролонгується на такий
же строк (п. 9.12 вищезгаданих Умов).

Відповідачем не надано належних
доказів про те, що дія вищезгаданого
Договору за його ініціативою, та у
спосіб передбачений п. 9.12 Умов була
припинена за період, починаючи з 21
травня 2009 року і по час звернення Банку
до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Договір набирає чинності з моменту
його укладення.

Сторони можуть встановити, що умови
договору застосовуються до відносин
між ними, які виникли до його
укладення.

Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Статтею 651 ЦК України передбачено,
що зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною
та в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

У разі односторонньої відмови
від договору у повному обсязі або
частково, якщо право на таку відмову
встановлено договором або законом,
договір є відповідно розірваним або
зміненим.

Відповідно до частин 1-3 ст. 653 ЦК
України у разі зміни договору
зобов'язання сторін змінюються
відповідно до змінених умов щодо
предмета, місця, строків виконання
тощо.

У разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання
договору зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Статтею 654 ЦК України передбачено,
що зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Ураховуючи наведені обставини та
вимоги закону, колегія суддів вважає,
що договір від 21 травня 2008 року,
укладений між сторонами діє з часу його
укладення і по теперішній час, тому
Банк не порушив строк, у межах якого він
міг звертатися до суду з вимогами до
відповідача (ст.ст. 256, 257 ЦК України).

Крім того, як убачається з розрахунку
заборгованості складеного Банком,
відповідач остаточно вийшов на
прострочення повернення кредиту 31
січня 2011 року (а.с. 4-6), строк дії
вищевказаної картки НОМЕР_1, відповідно
якої ОСОБА_3 отримав кредит, по травень
2012 року (а.с. 70).

Пунктом 8.6 вищезгаданих Умов
передбачено, що за порушення клієнтом
(відповідачем) строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більше ніж
на 120 днів, клієнт (відповідачка)
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
500 грн. + 5% від ціни позову.

Така домовленість сторін цього
договору не суперечить положенням ст.
549 ЦК України та не свідчить про
подвійну відповідальність за одне й те
саме правопорушення.

За встановлених обставин, п.п. 5.2 та 6.9
Умов не підлягають застосуванню до
спірних правовідносин (а.с. 10).

Інші доводи апеляційної скарги не
мають юридичного значення, а тому не
впливають на висновки суду по суті
спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що відсутні порушення норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 29 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -