Справа № 712/6862/13ц
Провадження № 2/712/73/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року Соснівський районний
суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Мельник І.О.

при секретарі - Аліценко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Черкаси цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_3, про стягнення боргу,
позовом третьої особи із самостійними
вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
визнання договорів позики недійсними
та застосування наслідків недійсності
договору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за борговою розпискою. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що між ним та
відповідачем по справі ОСОБА_2 були
укладені договори позики: 1) договір
позики від 12.04.2011р. на суму 35000 доларів
США з терміном повернення у строк до
01.11.2011 року та зобов'язанням сплатити за
користування коштами 28% річних; 2)
договір позики від 15.08.2011р. на суму 20000
доларів США з терміном повернення у
строк до 25.08.2011року. Факти передання
коштів підтверджуються розписками. У
вказаний в розписках термін відповідач
ОСОБА_2 з позивачем не розрахувався,
отриману позику в іноземній валюті не
повернув, від повернення сум позики
ухиляється. Позивач ОСОБА_1 просить
стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошові
кошти за укладеними договорами позики
та відсотки за користування коштами.

У ході розгляду справи, заявою від
28 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_1
збільшив позовні вимоги, вказав, що між
ним та ОСОБА_2 був укладений ще один
договір позики від 20.01.2011р. на суму 7000
доларів США з терміном повернення у
строк до 20.01.2012року та просив суд
стягнути з відповідача ОСОБА_2
заборгованість за вказаним договором.

12 листопада 2013р. до суду
звернулася ОСОБА_3 із заявою про
залучення її до участі у справі в
якості третьої особи із самостійними
вимогами та у цей же день нею поданий
позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
договорів позики недійсними та
застосування наслідків їх недійсності.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що
відповідач ОСОБА_2 є її чоловіком. Вони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
12.08.2006року. Вважає, що відповідач
ОСОБА_2, укладаючи договори позики з
відповідачем ОСОБА_1, діяв проти волі
ОСОБА_3 та всупереч інтересам сім'ї, не
отримав письмової згоди ОСОБА_3 на
укладення договорів позики, що
суперечить нормам ст.65 СК України. В
позовній заяві від 12.11.2013р. позивач
ОСОБА_3 вказує на те, що її чоловік,
відповідач ОСОБА_2, в період з 12.04.2011р. до
10.03.2013р. сплатив відповідачу ОСОБА_1 всю
суму позики в розмірі 55000 доларів США і
проценти від цієї суми у розмірі 146606
грн. Зазначені суми ОСОБА_2 повертав
позикодавцеві за рахунок сімейного
бюджету, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. ОСОБА_3
вважає, що вона, як дружина, має право
на звернення до суду із позовом про
визнання договорів недійсними, як
таких що укладені другим із подружжя
без її згоди, оскільки такі договори
виходять за межі дрібного побутового.
Просила договори позики від 12.04.2011р. та
від 15.08.2011р., укладені між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 визнати недійсними, застосувати
наслідки недійсності договорів позики
та зобов'язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2
одержані на виконання недійсних
договорів проценти від суми позики в
розмірі 146606грн.

У подальшому ОСОБА_3 заявою від
25.11.2013р. зменшила розмір позовних вимог
та просила суд договори позики від
12.04.2011р. та в15.08.2011р., укладені між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 визнати недійсними,
застосувати наслідки недійсності
договорів позики та зобов'язати ОСОБА_1
повернути ОСОБА_2 одержані на виконання
недійсних договорів проценти від суми
позики в розмірі 77420 грн.

Заявою від 10.12.2013р. ОСОБА_3 збільшила
розмір позовних вимог та просила суд
договори позики від 20.01.2011р., 12.04.2011р. та
15.08.2011р., укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
визнати недійсними, застосувати
наслідки недійсності договорів позики
та зобов'язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2
одержані на виконання недійсних
договорів проценти від суми позики в
розмірі 77420 грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4
позовні вимоги підтримали, просили
позов задовольнити з підстав,
зазначених у позові. Проти задоволення
позову ОСОБА_3 про визнання договорів
недійсними та застосування наслідків
їх недійсності ОСОБА_4 заперечувала.
Заперечення обгрунтовує тим, що ОСОБА_2,
отримуючи кошти в борг, спрямовував їх
на потреби власної сім»ї. Доказів
повернення цих коштів та сплати
відсотків відповідачем не надано.
Твердження третьої особи ОСОБА_3 щодо
необізнаності про отримання її
чоловіком грошей в борг, належними
доказами не підтверджено. У
задоволенні позову ОСОБА_3 просила
відмовити. Розписки, які надавав ОСОБА_2
на підтвердження виконання грошових
зобов»язань перед позивачем просила
оцінити критично, так як це поверталися
гроші зовсім за іншими зобов»язаннями.

Відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не
визнав та заперечував проти стягнення
з нього грошових коштів у сумі 495566,00
грн. (62000 доларів США) за трьома
борговими розписками та 195828,50грн.
відсотків за договором позики від
12.04.2011р. Свою позицію мотивував тим, що
всі кошти, отримані від позивача ОСОБА_1
були йому вчасно повернуті та відсотки
сплачувалися протягом 5 місяців 2011
року. Зокрема, в якості доказів
повернення 9000 доларів надав розписку
ОСОБА_1 від 16.05.2012р., в якій останній
зазначає, що отримав від ОСОБА_2 9000
доларів США. На підтвердження сплати
ОСОБА_1 відсотків за договором позики
від 12.04.2011р., ОСОБА_2 надав
листок-розрахунок, на якому своїм
підписом ОСОБА_1 засвідчив отримання
коштів від ОСОБА_2 у сумі 2000 доларів США
02.11.12р., 5000 доларів США 07.11.2012р., 5000
доларів США 16.11.2012р. Позов ОСОБА_3 визнав
та просив його задовольнити.

Третя особа із самостійними
ОСОБА_3 проти позову ОСОБА_1
заперечувала та просила задовольнити
її позовні вимоги. Суду пояснила, що їй
було відомо про отримання ОСОБА_2
грошових коштів в борг, але вона не
знала саме у кого він їх взяв. Гроші
спрямовувалися на розвиток сімейного
бізнесу, сплачувалася відсотки і всі
борги були вчасно повернуті. Свою згоду
на отримання грошей в борг саме у
ОСОБА_1 вона не надавала, так як
категорично заперечувала проти
будь-яких взаємовідносин її чоловіка
ОСОБА_2 з ОСОБА_1

Заслухавши сторін та їх
представників, вивчивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
договорами позики підлягає до
задоволення частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 були укладені наступні договори
позики:

І. Договір позики від 12.04.2011р., за
яким ОСОБА_1 передав відповідачу
грошові кошти у сумі 35000 доларів США, що
згідно з курсом НБУ становило 279755,00грн.
(із розрахунку: 7,993*350000=279755,00грн.) На
підтвердження укладення договору
позики позивачеві була надана
відповідачем відповідна розписка. За
даною розпискою ОСОБА_2 зобов"язувався
повернути отримані кошти до 01.11.2011року
та за користування вказаними коштами
зобов'язувався сплатити 28% річних.

Відповідно до ч.1. ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це.

У зв»язку з невиконанням
відповідачем взятих на себе
зобов»язань ОСОБА_1 було направлено на
адресу ОСОБА_2 листи-вимогі від 09.04.2013р.

Відповідно до п.1 ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Заборгованість ОСОБА_2 за
відсотками становить 24500 доларів, що за
курсом НБУ становить 195828,50грн., із
розрахунку:

- 35000доларів США х 0,28% за рік = 9800доларів
США.

- 9800/12 міс. = 816,67доларів США щомісячно

- 816,67доларів США х 30місяців (період з
12.04.2011р. і до 12.10.2013р.) = 24500доларів США.

- 24500 х 7,993 = 195828,50грн.

ІІ. Договір позики від 15.08.2011р., за
яким ОСОБА_1 передав відповідачу
грошові кошти у сумі 20000 доларів США, що
становить суму 159860,00 грн. (із
розрахунку: 7,993 х 200000 = 159860,00грн.) На
підтвердження укладення договору
позики позивачу була надана
відповідачем відповідна розписка. За
даною розпискою ОСОБА_2 зобов"язувався
повернути отримані кошти у строк до
25.08.2011року.

ІІІ. Договір позики від 20.01.2011р.
Згідно з цим договором ОСОБА_1 передав
відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у
сумі 7000 доларів США, що 55951,00грн. (із
розрахунку: 7,993 х 7000 = 55951,00грн.) На
підтвердження укладення договору
позики позивачеві була надана
відповідачем відповідна розписка. За
даною розпискою ОСОБА_2 зобов"язувався
повернути отримані кошти через у строк
до 20.01.2012року.

Відповідно до ст.ст. 1046-1047 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

До такого ж висновку приходить
Верховний Суд України у Правовій
позиції, викладеній в постанові
Судової палати у цивільних справах ВСУ
від 18.09.2013р. №6-63цс13: «Письмова форма
договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й фаткту
передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей».

Відповідно до ст.525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Згідно ст.526 ЦК
України, зобовязання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

Згідно з приписами ст.ст.10, 60 ЦК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок». Ця норма є імперативною.

Частина 2 ст.59 ЦПК України
визначає, що обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Способи доказування виконаних
зобов'язань визначені нормами ст.545 ЦК
України, відповідно до якої, якщо
боржник видав кредиторові борговий
документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку. У разі відмови кредитора
повернути борговий документ або видати
розписку, боржник має право затримати
виконання зобов'язання. У цьому разі
настає прострочення кредитора.

Оригінали всіх трьох боргових
документів знаходяться у позивача
ОСОБА_1 Це доводить, що відповідач
ОСОБА_2 не виконав взяті на себе
зобов'язання та не повернув позивачу
отримані за розписками грошові кошти.
Посилання ОСОБА_2 на те, що кошти в сумі
20000 доларів США були отримані та
передані ОСОБА_6, який в подальшому їх
повністю повернув ОСОБА_1, належними та
допустити доказами не підтверджено.
Доведення вказаного факту показами
свідка, в тому числі і ОСОБА_6, не
передбачено діючим законодавством.

У той же час, в ході розгляду
справи відповідачем ОСОБА_2 надана суду
розписка ОСОБА_1 від 16.05.2012 року про
повернення останньому 9000 доларів США
та листок-розрахунок про часткове
повернення грошових коштів на суму 14 000
доларів США. Позивач ОСОБА_1 визнав факт
повернення відповідачем грошових
коштів в сумі 9000 доларів США за
розпискою від 16.05.2012р. та за
листком-розрахунком 12000 доларів США за
період з 02.11.2012р. по 16.11.2012р., що
засвідчено його особистими підписами,
але суду пояснив, що повернення
вказаних коштів відбувалося на
виконання ОСОБА_2 інших боргових
зобов»язань.

Аналізуючи викладене, суд
доходить до висновку, що за наявними у
ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 грошовими
зобов»язаннями, які доводяться
розписками від 20.01.2011р., 12.04.2011р. та
15.08.2011р., відбулося часткове погашення
боргу.

Враховуючи факт визнання ОСОБА_1
повернення ОСОБА_2 коштів в сумі 21000
доларів США, наявність про це письмової
розписки від 16.05.2012р., особистих
підписів ОСОБА_1 у листку-розрахунку за
02.11.2012р. на суму 2000 доларів США, за
07.11.2012р. та 16.11.2012р. на суми по 5000 доларів
США, судом встановлено що ОСОБА_2 на
виконання взятих на себе зобов»язань
перед ОСОБА_1 сплачені грошові кошти в
сумі 21 000 доларів США.

Твердження позивача ОСОБА_1 про
отримання вказаних вище коштів за
іншими грошовими зобов»язаннями
ОСОБА_2 належними та допустимими
доказами не доведено.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають до задоволення частково.
Загальна суму коштів, отриманих ОСОБА_2
у позивача, згідно з наданими
розписками, складає 62 000 доларів США, із
яких повернуто 21 000 доларів США, борг
становить 41 000 доларів США, згідно з
курсом НБУ на день постановлення
рішення (1 долар США=7.993 грн.) це складає
327 713 грн.

У ході розгляду справи об»єктивно не
доведений факт сплати ОСОБА_2 відсотків
за користування грошовими коштами
відповідно до розписки від 12.04.2011 року.
У той же час, враховуючи загальну суму
боргу, матеріальний стан відповідача,
наявність на його утриманні
малолітньої дитини, виходячи з засад
розумності та справедливості, з метою
захисту прав та законних інтересів як
позивача, так і відповідача, суд вважає
за можливе розмір заборгованих
відсотків зменшити. На відповідача
ОСОБА_2 покладає відшкодування
позивачу понесених судових витрат.

Позовні вимоги третьої особи ОСОБА_3 до
задоволення не підлягають з наступних
підстав. У ході розгляду справи ОСОБА_3
суду пояснила, що про наявність
боргових зобов»язань у її чоловіка
ОСОБА_2 їй було відомо. Отримані в борг
гроші спрямовувалися на розвиток
сімейного бізнесу та чоловіком
проводилося відшкодування цих боргів.
Обгрунтовувала свої позовні вимоги
тим, що вона не була обізнана про
грошові зобов»язання саме перед
ОСОБА_1, проти особи якого категорично
заперечує.

Таким чином, в ході розгляду справи
об»єктивно доведено, що позивачка
ОСОБА_3 була обізнана про наявність
грошових зобов»язань у її чоловіка, їй
було відомо, що вказані грошові кошти
спрямовувалися на розвиток сімейного
бізнесу, тобто використовувалися в
інтересах сім»ї, та із отриманого
прибутку відбувалося погашення боргів.
Таким чином, ОСОБА_3 фактично не
заперечувала проти виникнення у її
чоловіка боргових зобов»язань.
Твердження про відсутність її згоди на
отримання ОСОБА_2 позики належними та
переконливими доказами не доведено.
Порушень норм сімейного законодавства
судом не встановлено, як і не
встановлено порушення приписів ст.203 ЦК
України.

Керуючись ст.ст.5, 10, 11,57-60, 212-215 ЦПК
України, ст. 65 СК України, ст.ст.203, 215, 216,
525, 526, 545, 1046, 1074, 1049 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_3, про стягнення боргу
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 борг в сумі в сумі 352253 грн. та
понесені судові витрати в сумі 3441 грн.,
а всього 355694 грн.

Відмовити у задоволенні позову позовом
третьої особи із самостійними вимогами
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання
договорів позики недійсними та
застосування наслідків недійсності
договору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення
апеляційної скарги.

Головуючий:
І.О.Мельник