Справа № 495/7914/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Волощук С.М. (довіреність
№ Н-11 від 11.11.2014 року)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/7914/14-ц

за позовом Приватного підприємства
«Ніка-2»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

23.10.2014 року Приватне підприємство
«Ніка-2» (далі по тексту - позивач)
звернулося до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
заборгованості (а.с.2-4).

Так, позивач просить суд стягнути з
ОСОБА_2 на користь ПП «Ніка-2»:

- заборгованість за договором оренди
від 24.04.2008 року у сумі 120 000 грн.;

- заборгованість за реалізовані
путівки на суму 1 027 150 грн.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що 24.04.2008
року між сторонами було укладено
Договір оренди частини комплексу
будівель та споруд. Між тим, починаючи з
2009 року відповідач не проводив оплату
орендної плати. Крім того, у 2008 році
сторони дійшли усної домовленості,
згідно якої відповідач зобов'язався
бути представником позивача на
території Російської Федерації з
розповсюдження путівок на відпочинок
на базі відпочинку «Ніка-2», що належить
позивачу. На протязі 2008-2012 років
відповідачем здійснювалась реалізація
путівок, але кошти на користь позивача
не надходили. Невиконання відповідачем
зобов'язань по укладеному договору та
усної домовленості зумовило звернення
ПП «Ніка-2» до суду із відповідним
позовом.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 27.10.2014 року відкрито провадження по
справі № 495/7914/14-ц за позовом ПП «Ніка-2»
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості. Справу призначено до
розгляду (а.с.55).

У судовому засіданні 03.12.2014 року
представник позивача заявлені ПП
«Ніка-2» позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх задовольни,
проти заочного розгляду справи
заперечував.

Відповідач - ОСОБА_2, відзив або
заперечення на позов ПП «Ніка-2» до суду
не надав та в судові засідання 18.11.2014
року та 03.12.2014 року не з'явився без
поважних причин, про причини неявки суд
не повідомив, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду, про що свідчать наявні в
матеріалах справи відповідні поштові
повідомлення:

- про вручення ОСОБА_2 06.11.2014 року ухвали
суду про призначення розгляду справи
на 18.11.2014 року та копії позовної заяви
ПП «Ніка-2» з додатками до неї (а.с.57);

- про вручення ОСОБА_2 27.11.2014 року
повістки суду про призначення розгляду
справи на 03.12.2014 року (а.с.62).

ОСОБА_2 є відповідачем у даній справі.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
відкладає розгляд справи в межах
строків, встановлених статтею 157 цього
Кодексу, у разі першої неявки в судове
засідання сторони або будь-кого з інших
осіб, які беруть участь у справі,
оповіщених у встановленому порядку про
час і місце судового розгляду, якщо
вони повідомили про причини неявки, які
судом визнано поважними. Як було вище
зазначено, відповідач був оповіщений у
встановленому порядку про час і місце
судового розгляду, але він не повідомив
про причини неявки в судові засідання
та будь-яких клопотань не заявляв.

Згідно із ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду справи, суд ухвалою може
подовжити розгляд справи, але не більше
як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
відповідач в жодне судове засідання не
з'явився без поважних причин, будь-яких
клопотань не заявляв, хоча був належним
чином повідомлений про час та місце
проведення судових засідань, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності відповідача, на підставі
наявних та достатніх для розгляду
матеріалів справи.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, заслухавши в судовому
засіданні пояснення представника
позивача, суд дійшов до наступних
висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Так, ПП «Ніка-2» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом у судовому
засіданні, 24.04.2008 року між ПП «Ніка-2»
(Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) було
укладено Договір оренди частини
комплексу будівель та споруд,
зареєстрований в реєстрі за № 1135 (а.с.5).

Згідно із п.1 Договору, Орендодавець
передав в оренду, а Орендар прийняв у
оренду 18/100 частин комплексу будівель
та споруд № 55, загальною площею 527,1
кв.м., що знаходиться за адресою:
Шабівська сільська рада
Білгород-Дністровського району
Одеської області, база відпочинку
«Ніка-2», і розташовується на земельній
ділянці площею 3 386 кв.м. для
експлуатації протягом строку та на
умовах, встановлених цим Договором.

Частина комплексу будівель та споруд
передається в оренду на 10 років з 01.06.2008
року по 31.05.2018 року з правом пролонгації
договору, без права користування
землею й без оплати податку на землю,
без права передачі в суборенду (п.11
Договору).

Відповідно до п.12 Договору, за
домовленістю сторін, за користування
частиною комплексу будівель та споруд
Орендар має сплачувати готівкою 30 000
грн. на рік. Загальна сума плати за
оренду за весь строк дії цього Договору
складає 300 000 грн.

При укладенні та підписанні цього
Договору Орендар сплатив, а
Орендодавець отримав плату за один,
перший, рік строку оренди. Ця сума є
авансом і зараховується до загальної
суми плати за оренду на весь строк дії
цього Договору, передбачений у пункті 11
(п.13 Договору).

Згідно із п.14 Договору, плата за оренду
частини комплексу будівель та споруд
має вноситись Орендарем щороку, до 01
червня кожного року.

Згідно із статтею 759 Цивільного кодексу
України, за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

За положеннями ч.1 ст.762 Цивільного
кодексу України, за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму. Якщо розмір плати не
встановлений договором, він
визначається з урахуванням споживчої
якості речі та інших обставин, які
мають істотне значення.

Отже, між сторонами - ПП «Ніка-2», як
Орендодавцем, та ОСОБА_2, як Орендарем,
склалися правовідносини пов'язані з
орендою 18/100 частин комплексу будівель
та споруд № 55, загальною площею 527,1
кв.м., що знаходиться за адресою:
Шабівська сільська рада
Білгород-Дністровського району
Одеської області, база відпочинку
«Ніка-2», і розташовується на земельній
ділянці площею 3 386 кв.м. для
експлуатації, про що 24.04.2008 року було
укладено відповідний Договір оренди
частини комплексу будівель та споруд,
зареєстрований в реєстрі за № 1135.

Між тим, в процесі виконання сторонами
своїх обов'язків по вказаному договору,
Орендар - ОСОБА_2, припустився істотних
порушень умов даного договору та норм
чинного законодавства, а саме
договірні зобов'язання зі сплати
орендних платежів належним чином не
виконував.

Так, відповідачем - ОСОБА_2, у
відповідності до п.13 Договору оренди
від 24.04.2008 року за № 1135, сплачено на
користь ПП «Ніка-2» лише плату (аванс у
розмірі 30 000 грн.) за один, перший, 2008 рік
строку оренди. Більше ніяких платежів з
орендної плати відповідачем здійснено
не було та у 2013 році він орендованим
майном вже не користувався.

Згідно із довідкою ПП «Ніка-2» № 3 від
10.02.2014 року, ПП «Ніка-2» не має відкритих
рахунків в інших банках, крім
«Райффайзен Банк Аваль» (а.с.65).

Відповідно до довідки ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» № Р2-В-27/46-3 від 20.01.2014 року,
надходжень на рахунок ПП «Ніка-2», крім
внесків до статутного фонду, відсотків
банку, нарахованих на залишки на
рахунку та суми поверненого надлишково
сплаченого держмита немає. Грошові
перекази із-за кордону на рахунок ПП
«Ніка-2» ні в гривні, ні в доларах США не
надходили (а.с.49).

Листом директора та головного
бухгалтера ПП «Ніка-2» № 92 від 01.12.2014
року повідомлено, що укладений 24.04.2008
року договір оренди, діяв з 2009 року по
2012 рік та був розірваний у зв'язку із
тим, що ОСОБА_2 порушено умови договору
(несплата оренди). Станом на 01.12.2014 року
на рахунки ПП «Ніка-2» ніяких
розрахункових платежів від ОСОБА_2 не
надходило (а.с.64).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_2
перед ПП «Ніка-2» за Договором оренди
від 24.04.2008 року за № 1135 по орендній
платі за період з 2009 року по 2012 рік
складає 120 000 грн. (30 000 грн. х 4 роки).

Крім того, у 2008 році ПП «Ніка-2» та
ОСОБА_2 дійшли усної домовленості,
згідно якої відповідач зобов'язався
бути представником позивача на
території Російської Федерації з
розповсюдження путівок на відпочинок
на базі відпочинку «Ніка-2», що належить
позивачу (а.с.17-48).

Статтею 205 Цивільного кодексу України
встановлено, що правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (пункти 1 та 2).

Відповідно до частини 1 статті 639
Цивільного кодексу України, договір
може бути укладений у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

На протязі 2008-2012 років ОСОБА_2
здійснювалась реалізація путівок, але
кошти на користь ПП «Ніка-2» не
надходили, про що свідчать зазначені
вище довідка ПП «Ніка-2» № 3 від 10.02.2014
року, довідка ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» № Р2-В-27/46-3 від 20.01.2014 року та лист
директора і головного бухгалтера ПП
«Ніка-2» № 92 від 01.12.2014 року (а.с.65, 49, 64).

Директором та головним бухгалтером ПП
«Ніка-2» складені акти огляду (ревізії)
номерів готельного комплексу бази
відпочинку «Ніка-2» про те, що в періоди
з 01.06.2008 року по 31.06.2008 року, з 01.07.2008 року
по 30.07.2008 року, з 01.08.2008 року по 31.08.2008
року, з 01.06.2009 року по 31.06.2009 року, з 01.07.2009
року по 30.07.2009 року, з 01.08.2009 року по
31.08.2009 року, з 01.06.2010 року по 31.06.2010 року, з
01.07.2010 року по 30.07.2010 року, з 01.08.2010 року
по 31.08.2010 року, з 01.06.2011 року по 31.08.2011
року в готельному комплексі на
підставі путівок, що були реалізовані
громадянином ОСОБА_2 на території
Російської Федерації, проживали
відпочиваючі у відповідних номерах та
численному складі з визначенням
вартості та виду наданих послуг (а.с.7-16).

Так, загальна вартість наданих послуг у
зазначені періоди склала 1 027 150 грн. та
складається з:

- 61 500 грн., згідно Акту № 1 від 02.07.2008 року
(а.с.16);

- 123 750 грн., згідно Акту № 2 від 02.08.2008
року (а.с.11);

- 157 000 грн., згідно Акту № 3 від 02.09.2008
року (а.с.8);

- 76 000 грн., згідно Акту № 1 від 02.07.2009 року
(а.с.7);

- 75 000 грн., згідно Акту № 2 від 02.08.2009 року
(а.с.10);

- 127 500 грн., згідно Акту № 3 від 02.09.2009
року (а.с.13);

- 64 900 грн., згідно Акту № 1 від 02.07.2010 року
(а.с.15);

- 165 000 грн., згідно Акту № 2 від 02.08.2010
року (а.с.12);

- 129 750 грн., згідно Акту № 3 від 02.09.2010
року (а.с.14);

- 46 250 грн., згідно Акту № 1 від 01.09.2011 року
(а.с.9).

Невиконання відповідачем зобов'язань
по укладеному договору та усній
домовленості зумовило звернення ПП
«Ніка-2» до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно із ст.611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, серед яких,
зокрема, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_2 в порушення умов Договору
оренди від 24.04.2008 року за № 1135, усної
домовленості та зазначених вище норм
чинного законодавства, в період з 2009
року по 2012 рік не сплачував на користь
ПП «Ніка-2» орендну плату та в період з
2008 року по 2011 рік не перераховував на
користь ПП «Ніка-2» кошти за
реалізовані путівки, у зв'язку з чим у
ОСОБА_2 перед ПП «Ніка-2» виникла та
залишається і на даний час непогашеною
заборгованість в загальному розмірі 1
147 150 грн. (120 000 + 1 027 150), яка і підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача в примусовому порядку.

Крім того, ПП «Ніка-2» у позовній заяві
та його представник в судовому
засіданні просять поновити строк на
звернення з відповідним позовом до
суду.

Відповідно до ст.ст. 256-257 Цивільного
кодексу України, позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
(ч.1 ст.261 ЦК України).

Згідно із ст.267 Цивільного кодексу
України, особа, яка виконала
зобов'язання після спливу позовної
давності, не має права вимагати
повернення виконаного, навіть якщо
вона у момент виконання не знала про
сплив позовної давності. Заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Як вбачається з матеріалів справи та
наданих в судовому засіданні пояснень
представника ПП «Ніка-2», про порушене
право ПП «Ніка-2» остаточно дізналося
влітку 2013 року, коли ОСОБА_2 припинив
користування 18/100 частин комплексу
будівель та споруд № 55, загальною
площею 527,1 кв.м., що знаходиться за
адресою: Шабівська сільська рада
Білгород-Дністровського району
Одеської області, база відпочинку
«Ніка-2», Договір оренди від 24.04.2008 року
за № 1135 був розірваний та ОСОБА_2
повідомив ПП «Ніка-2» про відмову від
будь-яких розрахунків за орендну плату
та реалізовані путівки.

Таким чином, суд вважає поважними
причини пропущення ПП «Ніка-2» строку
позовної давності на звернення до суду
з відповідним позовом, у зв'язку з чим
такий строк підлягає поновленню, а
порушене право ПП «Ніка-2» - захисту.

Відповідно до ст.6 Європейської
конвенції з прав людини та
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного
процесуального кодексу України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених позовних
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Кожна сторона повинна довести
ті обставин, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 6
цього Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні (ст.213
ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства,
розглянувши справу в межах заявлених
вимог та наданих сторонами доказів, які
оцінені судом в їх сукупності, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість, правомірність та
законність позовних вимог ПП «Ніка-2», у
зв'язку з чим позовна заява ПП «Ніка-2»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного
процесуального кодексу України, судові
витрати понесені ПП «Ніка-2» при
розгляді справи підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 256-257, 261, 267, 509, 510, 525, 526,
530, 610-612, 759, 762, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 169, 197,
208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Приватного підприємства
«Ніка-2» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Поновити Приватному підприємству
«Ніка-2» строк на звернення до суду з
позовною заявою ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Приватного
підприємства «Ніка-2» ():

- заборгованість за договором оренди №
1135 від 24.04.2008 року в розмірі 120 000 (сто
двадцять тисяч) гривень;

- заборгованість за реалізовані
путівки в розмірі 1 027 150 (один мільйон
двадцять сім тисяч сто п'ятдесят)
гривень;

- сплачений судовий збір за розгляд
позовної заяви в розмірі 3 654 (три тисячі
шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко