Єдиний унікальний номер 725/6949/13-ц
Номер провадження 2/725/1489/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2014 року
м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.
Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.

при секретарі Сорокан М.М.

за участю позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, захист прав
споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище
вказаним позовом.

Посилався на те, що 14.06.2013 року він,
перебуваючи на МТК «Калинівський
ринок» зробив замовлення у продавця
ОСОБА_2 на виготовлення двох пар дверей
і оплатив останньому аванс у розмірі 350
грн. про що отримав накладну, підписану
відповідачем. Через декілька днів він
орендував автомобіль, вартість оренди
становить - 80 грн., оплатив 15 грн.
вартість в'їзду на ринок. Проте
замовлення виконане так і не було, у
зв'язку з чим він звертався з заявою в
органи внутрішніх справ.

Окрім того, вважає, що діями
відповідача йому також завдано
моральну шкоду, яка полягає у нервовому
стрес, який виник у зв'язку з
необхідністю звертатись в ОВС,
неодноразово приходити за товаром та
витрачати свій час.

Враховуючи вище наведене, посилаючись
на норми матеріального права, зокрема
на ст. 571 ЦК України та Закон України
«Про захист прав споживачів», просив
стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 795 грн. та
моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, надав пояснення аналогічні
його змісту та просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав та пояснив, що він дійсно
14.06.2014 року був присутній при
замовленні позивачем послуг з
виготовлення дверей, оскільки
наданням послуг по виготовленню дверей
займається його близький друг на ім'я
Микола, якому він часто допомагає.
Вказував на те, що йому відомі
обставини з приводу яких у позивача
виник спір, оскільки останній
замовивши у його друга двері, тривалий
час не приходив їх забрати, а коли
прийшов то змінив свою думку та вказав,
що запропоновані двері йому вже не
потрібні та він хоче замовити інші.
Після того, як його знайомив виконав
замовлення та доставив інші двері,
позивач взагалі відмовився купувати
двері та просив повернути йому
завдаток в розмірі 350 грн. Просив
відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити, виходячи з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, тощо. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Судом встановлено, що відповідно до
накладної №1884 від 14.06.2013 року було
сплачено грошові кошти в розмірі 350 грн.
(а/с 2).

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України
обов'язок доказування покладається на
сторін, проте в порушення вище вказаних
вимог позивачем не надано суду доказів
між ким було укладено договір завдатку,
оскільки з пояснень відповідача в
судовому засіданні вбачається, що він
не займається виготовленням та
продажем дверей та не являється
приватним підприємцем.

Пояснення відповідача про те, що він не
являється приватним підприємцем
підтверджується спеціальним витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (а/с
25).

Окрім того, в судовому засіданні не
здобуто належних та допустимих доказів
того, що відповідач перебуває у
трудових відносинах з будь-якою
юридичною особою, а також фізичною
особою приватним підприємцем, а також,
що його було фактично допущено до
роботи та він уповноважений на
укладання договорів про виконання
робіт з виготовлення дверей.

З постанови старшого слідчого СВ
Садгірського РВ УМВС України в
Чернівецькій області від 19.08.2012 року
вбачається, що з приводу не повернення
позивачу завдатку в розмірі 350 грн.,
останній звертався з заявою в
правоохоронні органи щодо вчинення
відносно нього кримінального
правопорушення, проте кримінальне
провадження по вказаному факту закрито
у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, складу кримінального
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190
КК України (а/с 4, а/с 26 к/п №0000449 від
04.08.2013 року).

Таким чином, відсутні будь-які належні
та допустимі докази того, що відповідач
шахрайським шляхом заволодів
грошовими коштами позивача.

Окрім того, ст. 571 ЦК України
передбачені правові наслідки
порушення або припинення зобов'язання,
забезпеченого завдатком, серед яких
зокрема - якщо порушення зобов'язання
сталося з вини боржника, завдаток
залишається у кредитора. Якщо
порушення зобов'язання сталося з вини
кредитора, він зобов'язаний повернути
боржникові завдаток та додатково
сплатити суму у розмірі завдатку або
його вартості. Сторона, винна у
порушенні зобов'язання, має
відшкодувати другій стороні збитки в
сумі, на яку вони перевищують розмір
(вартість) завдатку, якщо інше не
встановлено договором. У разі
припинення зобов'язання до початку
його виконання або внаслідок
неможливості його виконання завдаток
підлягає поверненню.

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Так, позивачем не надано суду доказів,
які саме умови договору про надання
послуг з виготовлення дверей були
погодженні сторонами договору
завдатку, а також які саме умови
основного договору були порушені
кредитором, що потягли за собою
наслідки передбачені ч. 2 ст. 571 ЦК
України, на зміст якої посилається
позивач як на підставу задоволення
своїх вимог.

Таким чином, в судовому засіданні
позивачем не доведено факту існування
між ним та відповідачем договірних
відносин в забезпечення яких було
укладено договір завдатку, так само як
і не доведено факту укладення договору
завдатку саме з відповідачем, оскільки
наявна в матеріалах справи накладна не
містить відомостей щодо сторін
договору, а також в забезпечення якого
зобов'язання було сплачено завдаток в
сумі 350 грн., окрім того, в судовому
засіданні також не встановлено
наявності будь-яких неправомірних дій
з боку відповідача по відношенню до
позивача в частині виконання будь-яких
зобов'язань, оскільки відсутні докази
існування таких зобов'язань

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України - розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

На підставі п.5 абз.2 Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової ) шкоди» № 4 від 31
березня 1995 року відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіюванні.

Враховуючи вище наведене, позивачем не
надано суду доказів та судом не
встановлено заподіяння ОСОБА_1
моральної шкоди протиправними діями
ОСОБА_2

Таким чином, в задоволенні позову слід
відмовити в повному обсязі.

На підставі вище викладеного та
куруючись ст.ст. 11, 23, 570,571,610, 1167 ЦК
України, ст.ст. 3,4, 10, 11, 57,58, 60,61, 64, 88, 218,
294, 349 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, захист прав
споживачів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
А. В. Федіна