Справа № 758/6076/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

при секретарях - Власенко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення
порядку користування квартирою,
вселення, виселення, зобов'язання не
чинити перешкод у користуванні
квартирою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення
порядку користування квартирою,
вселення, виселення, зобов'язання не
чинити перешкод у користуванні
квартирою.

Зазначав, що 16 січня 2002 року він, його
батько ОСОБА_2 і його мати ОСОБА_5
приватизували квартиру АДРЕСА_1, в якій
проживати з 1996 року.

Даний факт підтверджується Свідоцтвом
про право власності на житло від 16
січня 2002 року.

Квартира АДРЕСА_1, загальною площею 69,7
кв.м., житловою площею 40,8 кв.м.
складається з трьох житлових кімнат,
площею 18,4 кв.м., 11.6 кв.м. та 10,8 кв.м.

5 жовтня 2002 року він зареєстрував шлюб з
ОСОБА_4

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4
вселилась у квартиру АДРЕСА_1.

До реєстрації шлюбу з ним ОСОБА_4
проживала в смт. Радомишль,
Житомирської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з ОСОБА_4 народилась
донька ОСОБА_7

З 2003 року в квартирі АДРЕСА_1 почали
проживати: його батько ОСОБА_2 та його
нова дружина ОСОБА_3 в кімнаті площею 11,6
кв.м.; його мати ОСОБА_5 в кімнаті площею
10,8 кв.м.; він з ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_7
в кімнаті площею 18,4 кв.м.

30 вересня 2005 року ОСОБА_5 уклала з
ОСОБА_8 договір дарування 1/3
частини №6801.

За даним договором ОСОБА_5 відчужила
ОСОБА_8 належну їй 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1.

З 2007 року відповідачі почали спільно
принижувати його, нецензурно
висловлювались на його адресу,
наносили йому побої, і все це в
присутності малолітньої доньки ОСОБА_7.

Дійшло до того, що він змушений був
проживати в автомобілі. Він довгий час
не міг повірити, що відповідачі дійсно
мають намір позбавити мене житла.

З 2010 року відповідачі посилили свої
насильницькі дії, спрямовані на
усунення його від користування
квартирою.

Щоразу як він підходив до дверей
квартири, вони викликали міліцію під
різними приводами: то, нібито, я наношу
їм тілесні ушкодження, то, нібито, я
викрадаю їх речі.

Його батько ОСОБА_2 відкрито заявляє і
працівникам правоохоронних органів і
стороннім особам, що він змінив замки у
вхідних дверях до квартири, щоб
унеможливити його вхід до квартири.

Фактично він як співвласник квартири
був позбавлений відповідачами
можливості користуватись житловим
приміщенням у належній йому квартирі,
проживав в автомобілі та регулярно за
заявами відповідачів затримувався як
злочинець працівниками Подільського
РУ ГУ МВС України в м. Києві для
відібрання у нього пояснень з обставин,
викладених ними у заявах.

З червня 2011 року він разом з матір'ю
проживають в квартирі його сестри, яка
тимчасово його приютила.

Його колишня дружина ОСОБА_4 приймала і
приймає активну участь у чиненні йому
перешкод в користуванні квартирою:
разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наносить йому
побої, виштовхує з квартири,
унеможливлює його користування
квартирою, і як тільки він намагається
увійти в квартиру викликає працівників
міліції, повідомляючи їм завідомо
наклепницькі відомості про те, що він
нібито обікрав квартиру або наніс їм
побої.

Фактично його колишня дружина ОСОБА_2,
його колишня теща ОСОБА_3 та його батько
ОСОБА_2 тривалий час і систематично
вчиняють над ним фізичне та
психологічне насилля з метою усунути
від користування його ж квартирою.

Шлюб з ОСОБА_4 він розірвав 20 листопада
2012 року. З того часу ОСОБА_4 є йому
абсолютно сторонньою особою. ОСОБА_4
зайняла в спірній квартирі кімнату
житловою площею 18,4 кв.м., проживати в
одній кімнаті з сторонньою йому жінкою,
яка до того ж разом з рештою
співвідповідачів наносить йому побої,
знищує його речі тощо він не має ні
змоги, ні бажання.

З 20 листопада 2012 року ОСОБА_4, не має
жодного права проживати або
знаходитись в даній квартирі.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 володіють на праві
власності 1/2 частиною будинку АДРЕСА_2 і
зареєстровані за цією ж адресою.

Посилаючись на зазначене, просив
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, згідно з яким
виділити йому в користування житлову
кімнату, площею 18,4 кв.м.; ОСОБА_2 житлові
кімнати, площею 10,8 кв.м. та 11,6
кв.м., місця загального користування
(коридор, ванна кімната, туалет, кухня)
залишити в спільному користуванні його
та ОСОБА_2, вселити його в житлову
кімнату площею 18,4 кв.м. в
квартирі АДРЕСА_1, зобов'зати
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити йому
перешкод у користуванні житловою
кімнатою площею 18,4 кв.м.; коридором,
ванною кімнатою, туалетом, кухнею,
виселити ОСОБА_4 із спірної квартири.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позов з
викладених у ньому підстав та просили
позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі проти позову заперечили,
просили у задоволенні позову відмовити
у повному обсязі, вказавши на те, що
вони не чинять перешкод позивачу у
користуванні спірною квартирою та не
заперечують проти проживання ОСОБА_1 у
кімнаті, площею 15 кв.м. у спірній
квартирі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
дослідивши письмові докази у їх
сукупності, дійшов висновку про
відмову у задоволенні позову, виходячи
з наступного.

Судом установлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 69,7
кв.м. власниками квартири в рівних
долях є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 (а.с. 8).

Відповідно до договору дарування від 30
вересня 2005 року, укладеного між ОСОБА_5
і ОСОБА_8, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_8 1/3
частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.
171-172).

Згідно з договором дарування від 11
травня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 і
ОСОБА_8, ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_2 1/3
частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.
173-174).

Таким чином власниками зазначеної
квартири є ОСОБА_2, якому належить 2/3
частини квартири та ОСОБА_1, якому
належить 1/3 частини квартири.

Відповідно до технічного паспорту на
зазначену квартиру від 2002 року
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 69,7
кв.м. складалася з трьох кімнат, жилою
площею 40,8 кв.м.: кімнати, площею 18,4 кв.м.,
кімнати, площею 11,6 кв.м., кімнати, площею
10,8 кв.м. (а.с. 161-162).

Відповідно до технічного паспорту на
зазначену квартиру від 4 грудня 2013 року
внаслідок самочинної реконструкції з
приєднанням МСК (тамбуру), площею 2,1
кв.м. До реконструкції загальна площа
квартири складала 69,7 кв.м., житлова
площа - 40,8 кв.м. Після реконструкції
загальна площа квартири складає 74 кв.м.,
житлова площа - 44,2 кв.м. і складається з
трьох кімнат: кімнати, площею 15 кв.м.,
кімнати, площею 18,4 кв.м., кімнати,
площею, 10,8 кв.м. (а.с. 165-170).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Частинами 1-4 ст. 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

У позові ОСОБА_1 просить визначити
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1, згідно з яким виділити йому в
користування житлову кімнату, площею
18,4 кв.м.; ОСОБА_2 житлові кімнати, площею
10,8 кв.м. та 11,6 кв.м., місця
загального користування (коридор,
ванна кімната, туалет, кухня) залишити в
спільному користуванні його та ОСОБА_2

Оскільки, як установлено судом, була
проведена самочинна реконструкція
спірної квартири із збільшенням її
загальної площі та внаслідок якої
збільшилася площа однієї з кімнати
квартири до 15 кв.м., однак у
встановленому законом порядку
документи на квартиру, після
проведеної самочинної реконструкції,
оформлені не були, вирішити по суті
питання щодо визначення порядку
користування спірною квартирою на
даний час судом неможливо, що не
позбавляє позивача, після належного
оформлення документів звернутися до
суду повторно.

Одночасно позов в частині зобов'язання
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити
позивачу перешкод у користуванні
кімнатою, площею 18,4 кв.м. та вселення
позивача у зазначену кімнату
задоволенню не підлягає, оскільки
питання щодо визначення порядку
користування квартирою, шляхом виділу
позивачу у користування кімнати,
площею 18,4, кв.м. на даний час не може
бути вирішено судом по суті.

Разом з тим, не підлягає задоволенню і
позов в частині виселення ОСОБА_4 із
спірної квартири, виходячи з
наступного.

ОСОБА_4 і ОСОБА_1 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 6 жовтня 2002
року, який було розірвано 20 листопада
2012 року (а.с. 177).

Надаючи пояснення у судовому засіданні
сторони вказали на те, що ОСОБА_4
вселилася у спірну квартиру як член
сім'ї власника.

Обґрунтовуючи позов в цій частині
ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачка
чинить йому перешкоди у користуванні
квартирою, що робить неможливим для
нього проживання із нею в одній
квартирі.

Статтею 157 ЖК України передбачено, що
членів сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею
61 цього Кодексу.

Доказів того, що відповідачка
систематично порушує правила
співжиття, що робить неможливим
проживання позивача із нею в одній
квартирі, чинить йому перешкоди у
користуванні квартирою, суду не надано,
а тому підстав для задоволення прозову
цій частині немає.

Одночасно суд не приймає до уваги
покази свідка ОСОБА_6, покази якого не
стосувалися суті спору, а також
свідків: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5,
оскільки надаючи пояснення в судовому
засіданні, останні вказували на те, що
обставини неможливості проживання
позивача у спірній квартирі через дії
відповідачів, відомі їм зі слів ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 358 ЦК України,
ст. ст. 116, 157 ЖК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11,
15, 56, 57, 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку
користування квартирою, вселення,
виселення, зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні квартирою -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду м. Києва через
Подільській районний суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя С. С. Захарчук