інстанції Ярмола О.Я.Провадження №
22-ц/780/1024/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 23
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 грудня 2013 року за позовом
Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1 про
стягнення суми боргу,-

встановила:

у листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з вказаним позовом мотивуючи
тим, що КП БМР «Білоцерківтепломережа»
надає послуги з централізованого
опалення та гарячого водопостачання,
відповідач не сплачує в повному обсязі
кошти за надані послуги за
затвердженими в установленому порядку
тарифами, в зв»язку з чим за ним
рахується заборгованість перед
позивачем в сумі 14 003,42 гривень за
період з 01.08.2008 року по 01.10.2013 року, яку
позивач просить суд стягнути з
відповідача в судовому порядку та
судові витрати по справі.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 грудня 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог позивача.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідач
зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1.

Наведене стверджується довідкою
адресно- довідкового підрозділу ГУ ДМС
УДМС України в м.Києві від 21.11.2013 року. З
матеріалів справи також вбачається, що
за відповідачем рахується
заборгованість за послуги з опалення
та гарячого водопостачання перед КП
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» в сумі 14 003,42
гривень за період з 01.08.2008 року по 01.10.2013
року, що слідує з розрахункового листа
абонента, наданого позивачем.

Також виконання вимог Закону України
«Про житлово - комунальні послуги»
відповідно до рішення Білоцерківської
міської ради від 23.12.2005 року за №388
виконавцем послуг централізованого
опалення та гарячого водопостачання у
житловому фонді комунальної власності
м. Біла Церква є комунальне
підприємство Білоцерківської міської
ради «Білоцерківтепломережа», що
слідує з копії цього рішення.

Згідно із Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» і Законом
України «Про місцеві державні
адміністрації» регулювання цін і
тарифів за виконання робіт та надання
житлово-комунальних послуг з
урахуванням їхньої якості, режиму
належить до повноважень місцевих
державних адміністрацій та органів
місцевого самоврядування, які мають
право ухвалювати рішення про
запровадження тарифів на послуги
теплопостачання.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить,
зокрема, встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. ГІлата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України
зобов»язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов»язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов»язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням
зобов»язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов»язання
(неналежне виконання).

Отже, згідно вищенаведених правових
норм обов»язком відповідача, як
споживача послуг з централізованого
опалення є своєчасна оплата цієї
послуги згідно затверджених в
установленому порядку тарифів.

Відповідно до розрахункового листа
абонента за помешканням відповідача
рахується заборгованість за опалення
за період з 01.08.2008 р. по 01.10.2013 р. в сумі
14003,42 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач
суду пояснив, що згідно ч.1 ст.19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюється тільки на договірних
засадах, а договір між ним і позивачем
не укладався, послугу з опалення його
помешкання відповідач не замовляв, а
тому вимоги позивача є безпідставними.

Правовідносини щодо прав та обов»язків
між виконавцем з надання послуг з водо-,
теплопостачання та водовідведення і
споживачем, порядок розрахунків за
надання послуг, підстави й розмір
відповідальності за неналежне
виконання обов»язків регулюються
Законом України «Про захист прав
споживачів», розд.II кн. 5 ЦК України,
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення. іншими нормативними
актами, а також умовами укладеного
договору. Ці Правила регулюють
відносини між суб»єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово- комунальних
послуг (виконавцем), і фізичною та
юридичною особою, яка отримує або має
намір отримувати послуги з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення (споживачем).

Згідно з п.8 зазначених Правил послуги
надаються споживачеві згідно з
договором, що оформляється на основі
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Тобто, споживач може відмовитися від
отримання послуг з централізованого
опалення. Однак, відключення споживача
від мереж централізованого опалення
здійснюється в порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства. При
цьому витрати, пов»язані з
відключенням від мереж
централізованого опалення
відшкодовуються споживачем відповідно
до калькуляції, складеної виконавцем.

Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

У період з серпня 2008 р. по жовтень 2013
року позивач надавав відповідачу
послугу з опалення його житла, а
відповідач отримував цю послугу та не
ставив питання про відключення його
житла від від мереж централізованого
опалення.

Також встановлено, що відповідач по
справі не звертався до позивача із
заявою про припинення надання послуги
з опалення, було відкрито особовий
рахунок щодо надання послуг. Крім того,
встановленим є те, що відповідач в 2008
році повністю розрахувався за надані
послуги позивачем і станом на серпень
2008 року відсутня будь-яка
заборгованість перед позивачем, хоча й
на той час не було укладено договору
між позивачем та відповідачем про
надання цієї послуги. Наведене
підтверджує той факт, що між сторонами
існують певні відносини з приводу
надання послуги з опалення та оплати
цієї послуги.

Таким чином, судом вірно встановленим
те, що відповідач є споживачем послуги,
яку надає позивач, а отже, зобов»язаний
оплачувати надану послугу, а відмова
від послуги можлива, лише, у
встановленому порядку. На даний час
відсутні правові підстави зменшити чи
скасувати розмір заборгованості за
спожиту теплову енергію, відсутність,
як такого «замовлення» послуги не є
підставою для відмови в даному позові.

Крім того, відповідач в судовому
засіданні зазначив, що бажав сплатити
заборгованість, але в іншій формі,
тобто розрахуватися з позивачем
товаром. Однак, дані відносини є
договірними і не є предметом спору по
даній справі.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі про незаконність та
необгрунтованість рішення, неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
при його ухваленні, на переконання
колегії суддів апеляційної інстанції,
не знайшли свого підтвердження і
повністю спростовуються дослідженими
належними та допустимими доказами по
справі.

Колегія суддів, з огляду на
зазначене, вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
зібраним доказам, вірно послався на
закон, що регулює спірні
правовідносини, дійшов правильного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,310,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді