Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/845/14
Головуючий у 1 інстанції Ліхтанська Н.П.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 14 жовтня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Бердянське
підприємство теплових мереж» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ПАТ «Бердянське
підприємство теплових мереж»
звернулось до суду з позовом, який в
процесі розгляду справи уточнили, до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості .

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що сім'я відповідачів
проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачі тривалий час не здійснюють
оплату за надані послуги з
теплопостачання , що призвело до
утворення заборгованості за період з 01
листопада 2009 року по 30 серпня 2013 року у
сумі 5550, 30 грн.

На підставі викладеного, позивач
просив суд, стягнути з відповідачів у
справі суму заборгованості по оплаті
за надані послуги в розмірі 5550, 30 грн. та
судовий збір.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 14 жовтня
2013 року позовні вимоги ПАТ «Бердянське
підприємство теплових мереж»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Бердянське підприємство
теплових мереж» заборгованість за
послуги з теплопостачання в сумі 5550, 30
грн., судові витрати в сумі 229, 40 грн., а
всього 5779, 70 грн. в солідарному порядку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Приймаючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, правовідносини які
між ними виникли та закон їх
регулюючий, виходячи з того, що
відповідачі у передбаченому законом
порядку не були відключені від мережі
централізованого опалення, така
послуга ним надавалась. Оскільки вони
не проводили оплату за централізоване
опалення, заборгованість підлягає
стягненню на користь позивача.
Висновок суду, з яким погоджується
колегія суддів ґрунтується на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень,
відповідає положенням ст. ст.57-60, 64 ЦПК
України, та нормам матеріального права.

До такого висновку колегія суддів
прийшла виходячи з наступного:

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
обладнаний централізованою системою
теплопостачання, АДРЕСА_1 належить
відповідачам на праві власності на
підставі свідоцтва про право на житло
від 30.11.1999р. і є невід`ємною частиною
житлового будинку.

Судом встановлено, що в квартирі
демонтовано опалювальні прилади за
відсутності будь-якої дозвільної
документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України
власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Відповідно до п. п. 24, 25 «Правил надання
послуг централізованого опалення,
постачання холодної, гарячої води та
водовідведення», затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, споживач може
відмовитися від отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води. Відключення
споживача від мережі централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється в порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мережі
забороняється.

Пунктами 25, 26 цих Правил передбачено, що
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води
регламентується Порядком відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим Наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4, і
здійснюється у разі, коли технічна
можливість такого відключення
передбачена затвердженою органом
місцевого самоврядування відповідно
до Закону України «Про
теплопостачання» схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки, державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Порядком установлено, що для вирішення
питання відключення споживача від
мережі центрального опалення він
повинен звернутися до міжвідомчої
комісії (далі - Комісія) для розгляду
питань щодо відключення споживачів від
мережі з відповідною письмовою заявою.
Комісія після вивчення наданих
власником документів приймає
відповідне рішення, яке оформляється
протоколом. Відключення приміщень від
внутрішньо будинкової мережі
виконується монтажною організацією,
яка реалізує проект. По закінченню
робіт складається акт про відключення
від мережі централізованого опалення і
подається заявником до Комісії на
затвердження. Після затвердження акта
на черговому засіданні Комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
опалення.

Таким чином, єдиною підставою для
зняття споживача з реєстраційного
обліку і припинення відповідних
нарахувань є акт про відключення, який
має бути затверджений відповідною
Комісією, а при відсутності
затвердженого комітетним органом акта,
відключення від системи
централізованого опалення без
дотримання відповідної процедури є
самовільним.

Відповідно до правил Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 26.09.2000 р.
№19/15-284, у п.1 зазначено, що споживач не
має права самовільно, з порушенням
проектних рішень переобладнувати
санітарно-технічне обладнання
житлових будинків і житлових
приміщень. Документи, які
підтверджують правомірність такого
відключення відсутні.

Отже, у сторін виникли правовідносини з
приводу постачання теплової енергії,
які регулюються Законом України від 24
червня 2004 р. №1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги» та
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 р. №630 (далі Правила).

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону №1875-IV споживач
зобов`язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Пунктом 18 Правил установлено, що
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідачі не сплачували послуг з
теплопостачання, внаслідок чого за
період з 1 листопада 2009 року по 31 серпня
2013 року виникла заборгованість в
розмірі 5 550 грн. 30 коп., яку відповідачі
в добровільному порядку сплачувати
відмовляються.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відключення від
централізованої системи опалення
шляхом демонтажу батарей опалення
проведено відповідачами із порушенням
Порядку відключення окремих житлових
будинків від мережі централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання,
затвердженого наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України № 4 від 22 листопада 2005 року, а
тому не є підставою для звільнення від
оплати послуг з теплопостачання та
надані послуги з теплопостачання мають
бути оплачені.

Доводи апеляційної скарги з цих
підстав слід відхилити.

Не є підставою для скасування рішення
суду і доводи апелянта про відсутність
між сторонами відповідного договору на
надання послуг з теплопостачання,
обов'язок споживача теплової енергії
укласти договір із теплопостачальною
організацією на постачання теплової
енергії передбачено ч. 3 ст. 24 Закону
України "Про теплопостачання".
Відсутність відповідного договору не є
підставою для не стягнення
заборгованості з теплопостачання,
оскільки згідно зі ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
також із дій осіб, які породжують ці
права та обов'язки, і такою дією є
надання послуг та їх отримання
відповідачем.

Висновок суду є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка.

Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки і не
дістали об'єктивного підтвердження.

Оскільки судове рішення ухвалене
з додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
апеляційній скарзі доводи не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення відносно
скасування чи зміни оскаржуємого
судового рішення і висновків суду
першої інстанції не спростовують, в її
задоволенні належить відмовити на
підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308,313- 315,317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 14 жовтня
2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: