Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Пащенко Л.В.
Провадження № 22ц/782/653/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 р. колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Пащенко Л.В.

суддів: Медведєвої Л.П., Соловей Р.С.

при секретарі - Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 17 січня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ПАТ «Краснодонвугілля», третя особа
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві і
профзахворювання України в м.
Краснодоні Луганської області, про
відшкодування моральної шкоди,
завданої пошкодженням здоров'я на
виробництві,-

В с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в обґрунтування якого
вказав, що з 21.06.1971 року по 15.07.2002 року
він працював у вугільній
промисловості,а в останній час на
шахті «Молодогвардійська» ПАТ
«Краснодонвугілля», набувши стажу в
шкідливих умовах праці - 31 рік. 19.10.1984
року та 11.05.1997 року позивач був
травмований на цій шахті. Згідно
медичного висновку від 29.05.2002 року №
1627/0106 було встановлено, що позивач
отримав професійне захворювання.
Висновком МСЕК позивачу було
встановлено 40% втрати професійної
працездатності по професійному
захворюванню безстроково та
встановлена 3 група інвалідності.
Позивач просив суд стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«Краснодонвугілля» на його користь 40 000
гривень на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок пошкодження
здоров'я, у зв'язку з професійним
захворюванням.

Рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 17 січня 2014 року у
задоволенні позовної заяви ОСОБА_2
було відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду
апелянт просить скасувати рішення
суду, як незаконне та необґрунтоване,
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
зазначають, що судом неповно
встановлені обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, а тому
просять ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, яки беруть участь у справі,
розглянувши справу у межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Вказані висновки суду узгоджуються з
повністю з'ясованими та доведеними
обставинами справи. Суд першої
інстанції повно і всебічно оцінив
надані сторонами докази, правильно
визначив природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що позивач
ОСОБА_2 дійсно з 21.06.1971 року по 15.07.2002
року перебував у трудових відносинах з
ПАТ «Краснодонвугілля», що
підтверджується його трудовою книжкою
(а.с. 4-6). 31.10.2011 року позивач був
звільнений з ПАТ «Краснодонвугілля» за
статтею 38 КЗпП України за власним
бажанням.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до актів № 98 від 20.10.1984 року
та № 39 від 13.05.1997 року з позивачем
сталися нещасні випадки на
виробництві, внаслідок чого була
забита ліва нога позивача та
травмована кисть правої руки (а.с. 16-19).

Згідно до результатів первинного
огляду МСЕК, 10.09.2002 року позивачу було
встановлено 40% втрати професійної
працездатності з 06.09.2002 року
безстроково у зв'язку з професійним
захворюванням та встановлена третя
група інвалідності, що підтверджується
відповідною довідкою серії 2-20 ЛИ № 058
941, яка є в матеріалах справи (а.с. 9-10).

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо
професійного захворювання, яке позивач
отримав на виробництві, йому дійсно
було завдано моральну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, яки виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи. Якщо цивільні
відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Як вбачається з рішення
Конституційного Суду України N 1-рп/99
від 09.02.1999, яке, відповідно до ст. 150
Конституції України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і оскарженню не підлягає,
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

На момент початку правовідносин між
сторонами по відшкодуванню шкоди були
чинними положення статтей 21,28,34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та
передбачали обов'язок Фонду провести
страхову виплату за моральну шкоду за
наявності заподіяння такої шкоди.

За змістом цих статтей у разі
стійкої втрати професійної
працездатності право на отримання
потерпілим страхових виплат, в тому
числі і виплати за моральну (немайнову)
шкоду, настає з дня встановлення МСЕК
стійкої втрати професійної
працездатності.

Крім того, відшкодування Фондом
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я працівникові прямо
передбачалося із ст.9 Закону України
«Про охорону праці», що діяла на час
спірних правовідносин, відповідно до
якої відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відповідно до
Закону України " Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності ".

Як вбачається з Аналізу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26.03.2012 року щодо судової
практики у справах про відшкодування
моральної шкоди, завданої у зв'язку з
ушкодженням здоров'я під час виконання
трудових обов'язків, потерпілі мають
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок Фонду соцстраху, якщо стійку
втрату працездатності у зв'язку з
травмою на виробництві або професійним
захворюванням вперше встановлено у
період з 01 квітня 2001 року до 31 грудня 2005
року, тобто під час дії законодавчих
актів, які надавали потерпілим таке
право.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу на те , що час звернення позивача
до суду, у даному випадку 19.12.2013 року, не
позбавляє права останнього на
отримання моральної шкоди у зв'язку з
ушкодженням здоров'я під час виконання
трудових обов'язків, оскільки,
відповідно до п. 3 ч.1 ст. 268 ЦК України та
роз'яснень, викладених у п.16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», з
відповідними змінами, на вимогу про
відшкодування збитків, завданих
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю (тобто і на вимогу про
відшкодування моральної шкоди),
позовна давність не поширюється.

На підставі зазначеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
з урахуванням того, що правовідносини
між сторонами виникли у серпні 2002 року
і на час виникнення цих правовідносин
законодавством саме на Фонд покладено
відшкодування потерпілому моральної
шкоди, вірно прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
до ПАТ «Краснодонвугілля».

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно встановлено та належно
перевірено обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, судове рішення ухвалено із
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для його зміни чи скасування немає.

Зважаючи на викладене, доводи
апелянта про незаконність та
необґрунтованість рішення суду слід
вважати такими, що не заслуговують на
увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 209, 308, судова колегія,
-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 17 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів
після її проголошення.

Головуючий:

Судді: