АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 - ц/774/762/14
Головуючий в І інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Баглійського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 11 квітня
2012 року по справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю "'Кредекс
Фінанс" до ОСОБА_1 про розірвання
кредитного договору, звернення
стягнення на предмет іпотеки, та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредекс Фінанс" про
визнання кредитного договору та
договору іпотеки недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою
на рішення Баглійського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 11 квітня
2012 року, де ставить питання про
скасування рішення суду, посилаючись
на те, що рішення ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права/а.с. 128/.

Рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 11 квітня
2012 року позовні вимоги ТОВ "Кредекс
Фінанс" задоволені частково /а.с. 121-124/.

Додатковим рішенням Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 12.11.2012
року та від 05.11.2013 року зазначена
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 69298,79 грн., з чого складається
ця заборгованість та виправлені описки
в рішенні /а.с. 157, 206/.

Зазначеними судовими рішеннями
кредитний договір № 567.840.06.08.М,
укладений 01.11.2006 року між ЗАТ
«Агробанк» та ОСОБА_1 розірваний.
Звернено стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором № 567.840.06.08.М.1.,
визнано за ТОВ "Кредекс Фінанс" право
власності на земельну ділянку площею
0,1000 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :03:012:0055, та
житловий будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 168,1м.кв., який складається з
шлакоблокового обкладеного цеглою
житлового будинку А-1 житловою площею
73,4м.кв, Б-1 літньої кухні, В-1 вбиральні
цегляної, Г-1 теплиці цегляної, Є-1
погреба цегляного, № 1- водопроводу, №
2-5,7-12 - огорожі, № 6,13 - зливної ями, №
І-ІІІ - тротуарів.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ЗАТ «Агробанк», правонаступником
якого є Публічного Акціонерного
Товариства "Хоум Кредит Банк", та ОСОБА_1
укладений кредитний договір №
567.840.06.08.М від 01 листопада 2006 року,
згідно якого відповідачем отриманий
кредит в розмірі 15000 доларів США, з
кінцевим терміном повернення 31 жовтня
2011 року, зі сплатою 15% річних.

В цей же день 01.11.2006 року з відповідачем
був укладений договір іпотеки. Згідно
укладеного договору іпотеки
відповідач передав позивачу у
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором належне йому на
праві особистої власності нерухоме
майно, а саме: земельну ділянку площею
0,1000 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :03:012:0055, та
житловий будинок АДРЕСА_1 загальною
площею 168,1м.кв., який складається з
шлакоблокового обкладеного цеглою
житлового будинку А-1, житловою площею
73,4м.кв, Б-1 літньої кухні, В-1 вбиральні
цегляної, Г-1 теплиці цегляної, Є-1
погреба цегляного, № 1 - водопроводу, №
2-5,7-12 - огорожі, № 6,13 - зливної ями, №
І-ІІІ - тротуарів.

Відповідно до п. 2.2 укладеного договору
про задоволення вимог
іпотекодержателя та відповідно до
ст.ст. 36 та 37 Закону України "Про
іпотеку" сторони домовились, що у разі
порушення боржником зобов'язань,
встановлених Основним договором або
умов іпотечного договору звернення
стягнення на предмет іпотеки,
здійснюється шляхом передачі позивачу
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання боржником взятих на
себе зобов'язань.

Відповідач не виконує умов кредитного
договору, у зв'язку з цим утворилася
заборгованість, яка станом на 17.11.2010
року складає 69298,79 грн.

Згідно банківської ліцензії, дозволу
ЗАТ «Агробанк» має право на ведення
діяльності, пов'язаної з використанням
іноземної валюти /а.с. 61-64/.

Враховуючи встановлені обставини,
вимоги законодавства, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог ТОВ
"Кредекс Фінанс", оскільки відповідач
не виконує взяті на себе зобов'язання,
звернувши стягнення на предмет
іпотеки, шляхом, який передбачений
Законом України «Про іпотеку», та
іпотечним договором.

Вирішуючи спір за позовом ОСОБА_1, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки ЗАТ «Агробанк»
мав право, відповідно до банківської
ліцензії та дозволу, на укладення
кредитного договору в іноземній
валюті.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, апеляційний суд не находить
підстав для задоволення скарги та
скасування рішення суду з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права
та обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та дав їм
належну правову оцінку. Висновки суду
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи,
суд першої інстанції, відповідно до
ст.ст. 203, 526, 530, 554, 610, 1054, 1055 ЦК України,
ст.ст. 33, 36, 37 Закону України "Про
іпотеку", Декрету Кабінету Міністрів
України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю", ст. 47 Закону "Про
банки і банківську діяльність", п. 39
Постанови Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", ст.ст. 10, 11, 57-60
ЦПК України, прийшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог ТОВ "Кредекс Фінанс", та відмові у
позові ОСОБА_1

Доводи, приведені в апеляційній скарзі,
що додаткових угод про заміну
кредитора не було укладено та він не
був повідомлений про заміну кредитора
в зобов'язанні, не можуть бути
підставою для скасування рішення суду
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про
іпотеку" відступлення прав за
іпотечним договором здійснюється без
необхідності отримання згоди
іпотекодавця, якщо інше не встановлено
іпотечним договором, і за умови, що
одночасно здійснюється відступлення
права вимоги за основним зобов'язанням.
Якщо не буде доведено інше,
відступлення прав за іпотечним
договором свідчить про відступлення
права вимоги за основним зобов'язанням.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Банк Восток», який є правонаступником
ПАТ "Хоум Кредит Банк", уклав з ТОВ
"Кредекс Фінанс" 26.09.2011 року та 20.12.2011
року договір відступлення права вимоги
за договорами, в том числі за
кредитними та договором іпотеки /а.с.
73-78, 90/.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що в даному випадку заміна
кредитора у зобов'язанні і
відступлення прав за іпотечним
договором на ТОВ "Кредекс Фінанс"
здійснена відповідно до вимог чинного
законодавства.

Посилання апелянта на те, що він не був
повідомлений, відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК
України про заміну кредитора, не може
бути підставою для скасування рішення
суду, оскільки в такому випадку,
відповідно до зазначеної норми закону,
ризик настання несприятливих
наслідків несе лише новий кредитор.

Не можуть бути підставою для
скасування рішення суду посилання
апелянта на те, що до участі у справі не
було залучено ПАТ "Хоум Кредит Банк",
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що з позовом до суду
звернулося саме ПАТ "Хоум Кредит Банк",
яке за заявою нового кредитора до
справи залучено ТОВ "Кредекс
Фінанс"/а.с. 2, 98/.

Посилання апелянта на те, що суд в
додатковому рішенні від 12.11.2012 року/а.с.
156/ зазначив спосіб звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом укладення
договору купівлі-продажу, не може бути
підставою для скасування рішення суду,
оскільки суд в оскаржуваному рішенні
зазначив спосіб звернення стягнення на
предмет іпотеки, а допущена описка в
додатковому рішенні може бути
виправлена відповідно до ст. 219 ЦПК
України.

Інші доводи, приведені в апеляційній
скарзі, не можуть бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки вони
не є суттєвими для вирішення спору.

Районний суд розглянув справу у
відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60
ЦПК України про змагальність сторін та
диспозитивність цивільного
судочинства, в межах заявлених вимог та
на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду в оскар залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 11 квітня 2012 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

СУДДІ: