Справа № 644/5995/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року Орджонікідзевський
районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Черняка В. Г.,

секретаря судових засідань -
Шестопалової В. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Орджонікідзевський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів та
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа
Орджонікідзевський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів та стягнення
моральної шкоди. Позивач під час
судового розгляду неодноразово
уточнювала свої позовні вимоги,
останній раз 12.11.2013 року. В уточненій
позовній заяві ОСОБА_2 просила
стягнути з відповідача пеню за
прострочення сплати аліментів, а саме
за період з 15.06.1997 року по 2005 рік - в
розмірі згідно розрахунку проведеного
самим позивачем - 393 977,45 гривень, та з
01.05.2006 року по 07.06.2011 року - 269 871,13
гривень, а всього 720 189,97 гривен, а також
стягнути з відповідача по справі
моральну шкоду в розмірі 30000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що рішеннями суду
було стягнуто на її користь з
відповідача ОСОБА_3 аліменти на
утримання дітей до повноліття та на час
навчання. ОСОБА_3 вчасно аліменти
сплачував не завжди, внаслідок чого
виникала заборгованість. Позивач
просить стягнути з відповідача пеню за
прострочення сплати аліментів та
моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач та її
представник адвокат ОСОБА_4 позов з
уточненими позовними вимогами
підтримали та позивач надала суду
пояснення по суті позовних вимог.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував, та просив в
задоволенні позову відмовити, про що
надавав суду письмові заперечення. В
запереченнях зазначив, що
заборгованість по аліментам виникла не
з його вини. Підставою виникнення
заборгованості у сумі 6850 гривень стало
те, що ухвалою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 26.04.2010 року у рішенні
цього ж суду від 19.10.2009 року про
стягнення з нього аліментів на
утримання повнолітніх дітей, які
продовжують навчання, у розмірі 300
гривень щомісячно починаючи з 26.12.2008
року до досягнення дітьми 23-річного
віку була виправлена описка щодо
стягнення вказаного розміру аліментів
на кожну дитину Таким чином,
відповідачу була нарахована
заборгованість після перерахунку
сплачуваних ним аліментів на підставі
виправлення описки суду, а не з його
вини. Незважаючи на це, за можливості,
він погашав заборгованість, на даний
час заборгованість погашена в повному
обсязі. Не виконував зобов'язання щодо
своєчасної сплати аліментів у зв'язку з
скрутним матеріальним становищем,
оскільки йому самому не вистачало
коштів на життя, на лікування від
цілого ряду захворювань. Він є
пенсіонером, пенсійне забезпечення є
його єдиним доходом. Проти стягнення
моральної шкоди заперечує, оскільки
вони не підтверджені жодними доказами
та не передбачено законодавством.

Представник третьої особи, за
довіреністю ОСОБА_5 в судовому
засіданні проти позову заперечень не
надала.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі до
2011 року. Від шлюбу мають двох дітей
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 20.06.1994
року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини
всіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з 11 лютого 1993 року, до
досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 02.11.2005 року, за заявою
ОСОБА_2, їй видано 21.11.2005 року дублікат
виконавчого листа на підставі рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 20.06.1994 року.

Будь-яких даних щодо звернення в
установленому законом порядку до
виконання рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 20.06.1994
року в період до листопада 2005 року
позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 195 СК України, який
набув чинності з 1 січня 2004 року,
заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається державним
виконавцем за місцем виконання рішення
виходячи з фактичного заробітку
(доходу), який платник аліментів
одержував за час, протягом якого не
проводилося стягнення. Якщо боржник в
цей період не працював, заборгованість
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника для даної
місцевості. У разі спору розмір
заборгованості визначається судом.

29.12.2008 року державним виконавцем
винесена ухвала про закінчення
виконавчого провадження, у зв'язку з
досягненням дітьми повноліття.
Довідкою державного виконавця
підтверджено, що ОСОБА_3 щомісячно
оплачував аліменти, проте на 01.10.2008 року
заборгованість склала 1949 грн. 78 коп., а з
визначеною заборгованістю за
попередній період до пред'явлення
виконавчого документа до стягнення - 5994
грн. 78 коп., загальна сума склала - 7944
грн. 56 коп. Не дивлячись на закінчення
виконавчого провадження, відповідач
продовжував перераховувати аліменти
на утримання дітей. Через наявність
заборгованості, ухвала про закінчення
виконавчого провадження скасована,
провадження відновлено у 2010 р. З жовтня
2010 р. по червень 2011 р. заборгованість
повністю погашена шляхом
перерахування ? частини пенсії
відповідача.

Крім того, рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 19.10.2009
року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
стягнуті аліменти на повнолітніх
дітей, які продовжують навчання, у
розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з
26.12.2008 року, до досягнення дітьми
23-річного віку. Виконавчий лист,
виданий 14.12.2009 року, поступив до
Орджонікідзевського ВДВС і 18.03.2010 року
направлений для подальшого виконання
бухгалтерії УПФУ, з розпорядженням
проводити утримання з пенсії ОСОБА_3 у
розмірі 1/2 частини щомісячно, до
повного погашення заборгованості.

За змістом ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу
України, при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням
суду, одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен
день прострочення. Розмір неустойки
може бути зменшений судом з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, норма закону (ст. 196
Сімейного Кодексу України), яка
передбачає право одержувача аліментів
на стягнення неустойки (пені) в розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення -
почала діяти з 01.01.2004 року.

Отже, вимоги позивача про стягнення
пені з платника аліментів ОСОБА_3 за
період з 15.06.1997 року до 01.01.2004 року - суд
вважає безпідставними, такими, що не
ґрунтуються на положеннях закону.

Відповідно до ст. 195 Сімейного Кодексу
України, заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилося їх
стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Суду надано довідки ВДВС, щодо
наявності за відповідний період
заборгованості відповідача за
виконавчим листом № 2-1373/94, виходячи з
яких суд проводить розрахунок пені,
виходячи з формули: сума
заборгованості за відповідний місяць *
1% * кількість днів в місяці.

Так, розмір пені за заборгованість по
виконавчому листу № 2-1373/94, виданого на
підставі рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 20.06.1994
року про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 частини
всіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з 11 лютого 1993 року, до
досягнення дітьми повноліття, складає:

відповідно до довідки, виданої
державним виконавцем
Орджонікідзевського ВДВС Харківського
міського управління юстиції (том № 1, а.
с. 92) сума пені, розрахована за
вищевказаною формулою, за період з
листопада 2005 року по квітень 2006 року
складає 80,12 гривень;

згідно довідки, виданої державним
виконавцем Орджонікідзевського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції (том № 2, а. с. 121, том № 1 а. с. 88)
сума пені, розрахована за вищевказаною
формулою, за період з травня 2006 року по
жовтень 2008 року складає 721,41 гривень;

відповідно до довідки, виданої
державним виконавцем
Орджонікідзевського ВДВС Харківського
міського управління юстиції (том № 2, а.
с. 121) сума пені, розрахована за
вищевказаною формулою, за період з
17.10.2008 року по 05.10.2010 року складає 13999,42
гривень; за період з 06.10.2010 року по
24.11.2010 року - 465,39 гривень;

всього пеня за заборгованість по
аліментам складає: 80,12 + 721,41 + 13999,42 + 465,39 =
15 266,34 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 196 СК України, розмір
неустойки може бути зменшений судом з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Згідно постанови державного виконавця
Орджонікідзевського ВДВС від 27.09.2013
року виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 аліментів по 300 гривень
щомісячно на утримання двох дітей -
закінчено. Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Харкова листом від 03.09.2013 року №
6669-13/32 повідомило, що станом на 01.09.2013
року заборгованість по аліментам на
користь ОСОБА_2 на утримання
повнолітніх дітей сплачена в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 є пенсіонером за
віком, не працює, пенсія є його єдиним
джерелом матеріального забезпечення.
З наданої відповідачем виписки з
амбулаторної карти (т.2 а.с.14)
вбачається, що ОСОБА_3 з 1997 року
неодноразово проходив лікування від
ряду встановлених у нього захворювань.
З 10.09.2013 року відповідач є інвалідом
другої групи, інвалідність встановлена
безстроково. Згідно довідки акта
огляду МСЕК серії 10 ААВ № 637552, ОСОБА_3
протипоказана праця з тривалим
стоянням та ходьбою. У зв'язку з
хворобою, відповідач постійно
потребує придбання ліків. Враховуючи
низький майновий стан відповідача та
його стан здоров'я, а також враховуючи,
що останнім заборгованість по сплаті
аліментів на час розгляду судом позову
повністю погашена, - суд приходить до
висновку про можливість зменшення
розміру неустойки до одної тисячі
гривень.

Позивачем ОСОБА_2 заявлено вимоги про
стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в
сумі 30 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог щодо
моральної шкоди, позивач зазначає, що у
зв'язку з невиконанням своїх службових
обов'язків працівниками виконавчої
служби позивачу приходилось самій
ходити по інстанціям, неодноразово
скаржитись на дії державних
виконавців. Моральна шкода виразилась
у моральних та емоційних переживаннях,
як її так і дітей, у зв'язку з чим
позивач перенесла ряд захворювань.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу
України, при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням
суду, одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен
день прострочення.

Таким чином відповідальність платника
аліментів при виникненні
заборгованості законом встановлена в
виді права одержувача аліментів на
стягнення неустойки (пені) у
відповідному розмірі. Стягнення
моральної шкоди спричиненої внаслідок
виникнення заборгованості з вини
платника аліментів законом прямо не
передбачена.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали цивільної
справи, приходить до висновку, що позов
в частині відшкодування моральної
шкоди є необґрунтованим та задоволенню
не підлягає, оскільки ОСОБА_2 не надано
суду жодних належних і допустимих
доказів в підтвердження заподіяння їй
особисто моральної шкоди і саме
відповідачем. Також, позивачем не
підтверджено той факт, що погіршення
стану її здоров'я пов'язано саме з діями
чи бездіяльністю відповідача та з його
вини. Окрім того, позивачем не надано
суду жодного доказу в підтвердження
розміру моральної шкоди, заявленої в
позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Що ж стосується
дій чи бездіяльності посадових осіб
державної виконавчої служби допущених
останніми при виконанні рішення суду
про стягнення аліментів на користь
позивача, суд вважає, позивач не
позбавлена права захисту своїх прав в
установленому законом порядку.

Судові витрати по справі судом
визначаються відповідно до положень
ст. 75 ЦПК України.

Керуючись ст. 1167 ЦК України, ст. ст. 195, 196
СК України, ст. ст. 10, 11, 14, 60, 209, 212, 214-215, 223
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Орджонікідзевський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів та
стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
неустойку за прострочення сплати
аліментів в сумі 1000 (одна тисяча)
гривень.

В задоволенні позову в частині інших
позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
(одержувач: УДК в Орджонікідзевському
районі м. Харкова, код: 37999701, банк: ГУДКУ
у Харківській області, МФО: 851011, р/р:
0009, КБК: 22030001) судовий збір в сумі
214,60 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції, який
ухвалив судове рішення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий - суддя:
Черняк В. Г.