АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 04 грудня
2013 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Служба у справах дітей
Вишгородської районної державної
адміністрації про надання дозволу на
тимчасовий виїзд дітей за кордон.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 р. ОСОБА_2 звернулася у суд
з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу
на тимчасовий виїзд дітей за кордон.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 2004
р. по 2011 р. перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем, від якого сторони
мають дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
та доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 У
вересні 2012 р. позивачка втретє
одружилася.

Зазначала, що її теперішній чоловік
ОСОБА_6 працює в США, де займає високу
менеджерську посаду й отримує гідну
заробітну плату, в 2013 р. позивачці
надано дозвіл на працевлаштування в
США, окрім того в США їх сім'я має
власний будинок та автомобіль.

Посилаючись на викладені обставини
просила дозволити виїзд дітей за межі
України до США без згоди батька -
відповідача.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 04 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивачки, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Колегія суддів, заслухавши позивача та
його представника, які підтримали
апеляційну скаргу, відповідача, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі, який
розірвано рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 30 листопада
2011 р. /а.с.11/

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей:
сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.12,13/

Матеріали справи свідчать, що діти
навчаються у Вишгородській
спеціалізованій школі «Сузір'я» та
відвідують курси англійської мови.
/а.с.111-120/

Згідно розпорядження Вишгородської
районної державної адміністрації
Київської області №277 від 14 червня 2013 р.
ОСОБА_3 визначено способи участі у
вихованні дітей, шляхом спілкування з
дітьми кожні другі та четверті вихідні
місяця з 15 год. П'ятниці до 19 год. Неділі,
протягом липня влітку для оздоровлення
дітей та у будь-якій інший час за
домовленістю між батьками.

08 вересня 2012 р. позивачка зареєструвала
шлюб з ОСОБА_6 /а.с.16/

Відповідно до листа директора
кадрового відділу корпорації
«Еріксон» №12-1197 АТ від 23 серпня 2012 р.
ОСОБА_6 працює в корпорації на повній
робочій ставці в м. Плано, Техас з 01
квітня 2005 р., з посадовим окладом 140 000,12
дол. США на рік. /а.с.30-31/

Згідно копії картки 138-057-653 А18 SRC
Служби громадянства та імміграції США
позивачці з 08 грудня 2012 р. по 25 серпня 2014
р. надано дозвіл на тимчасове
працевлаштування в США. /а.с.37-38/

Долучені до матеріалів справи копії
договорів оренди свідчать, що
позивачка з чоловіком винаймають житло
в м. Плано, Техас. /а.с.43-103/

Відповідно до висновку №7-20/3260 від 21
листопада 2013 р. орган опіки та
піклування Вишгородської районної
державної адміністрації вважає не
доцільним надавати дозвіл на виїзд
дітей сторін з матір'ю до США.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, районний суд виходив з того,що
надання дозволу на виїзд дітей за
кордон в супроводі матері не
відповідає правам та інтересам дітей, і
при цьому, буде порушувати права
відповідача на спілкування та участь у
вихованні дітей, оскільки такий виїзд
має довготривалий характер.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Твердження апеляційної скарги про те,
що виїзд до США пов'язаний насамперед з
інтересами дітей, з бажанням
забезпечити дітям належний рівень
утримання та створення умов для
розвитку, надання якісної та високої
освіти міжнародного рівня не можуть
бути прийняті судом до уваги, остільки
позивачкою не надано, в розумінні
положень ст.ст.57-59 ЦПК України, належних
до допустимих доказів того, що є згода
відповідних органів на те, що діти
будуть мати право постійно проживати
та навчатися в США, а також того, в яких
умовах вони будуть проживати та
навчатися.

Долучені до матеріалів справи копії
договорів оренди не можуть свідчити
про наявність згоди відповідних
органів США на проживання дітей сторін,
й окрім того, колегія суддів враховує
ту обставину, що договорами визначено
можливість проживання в орендованому
приміщенні лише позивачки та її
чоловіка.

Колегія суддів враховує й долучений до
матеріалів справи лист початкової
школи Ерленд Лотті Волфорд, який
свідчить лише про право дітей сторін
навчатися у цій школі, за умови
отримання певних документів. /а.с.40-42/

Однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. З ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Відповідно до
положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, достатність і взаємний
зв'язок у їх сукупності, колегія
суддів вважає законними й
обґрунтованими висновки районного
суду про відсутність правових підстав
для надання ОСОБА_2 дозволу на
тимчасовий виїзд дітей за кордон.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 04 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/15822/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1611/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шевченко Т.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.