Ухвала

Іменем України

12 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької В.С.
Колодійчука
В.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягненні заборгованості за
договором позики за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 30 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 19 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що відповідно до умов договору
позики від 12 жовтня 2009 року він позичив
ОСОБА_5 252 тис. грн. на строк до 12 лютого
2010 року. Посилаючись на те, що у
визначений договором строк грошові
кошти відповідач не повернув, позивач
просив стягнути з нього 252 тис. грн.
заборгованості, 560 763 грн. відсотків за
користування грошовими коштами, 11 818
грн. 80 коп. інфляційних збитків та 17 666
грн. 62 коп. трьох відсотків річних.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 30 серпня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 19 листопада
2013 року, позов ОСОБА_4 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
заборгованість у розмірі 252 тис. грн.,
відсотки за користування грошовими
коштами у розмірі 560 763, інфляційні
збитки у розмірі 11 818 грн. 80 коп. та 3 %
річних у розмірі 17 666 грн. 62 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, й ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Суди, на підставі наданих сторонами та
належним чином оцінених доказів (ст. 212
ЦПК України), дійшли до обґрунтованого
висновку про те, що відповідач, ОСОБА_5,
отримавши за договором позики від 12
жовтня 2009 року 252 тис. грн. від ОСОБА_4,
взяті на себе зобов'язання не виконав, у
зв'язку з чим виникла заборгованість за
користування позикою, а також
підлягають стягненню інфляційні
нарахування та 3 % річних.

Твердження відповідача про отримання
позики в іноземній валюті та
безпідставність стягнення інфляційних
нарахувань доказами не підтверджено.

Доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують і стосуються
переоцінки доказів належним чином
досліджених судами першої і
апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 30 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 19 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Колодійчук В.М.