АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

06 лютого 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
заявою представника Публічного
акціонерного товариства «Банк Фінанси
та Кредит» - Андрієвського Олега
Львовича про скасування заходів
забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
Петрівнипро стягнення заборгованості
за договором позики, за апеляційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства «Банк Фінанси
та Кредит» - Андрієвського Олега
Львовича на ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києва від 26 грудня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

у липні 2009 року позивач звернувся до
суду з позовом та просив стягнути з
відповідача заборгованість за
договором позики, а також вжити заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно відповідача.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м.Києва від 23.07.2009 року заяву про
забезпечення позову задоволено та
накладено арешт на належне відповідачу
нерухоме майно. Рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 16 вересня 2009 року позов задоволено.

06.12.2013 року представник ПАТ «Банк
Фінанси та Кредит» звернувся до суду з
заявою про скасування заходів
забезпечення позову та зазначав, що
внаслідок наявності ухвали про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно, а саме квартиру
АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2 та квартиру
АДРЕСА_3, не може реалізувати своє право
на звернення стягнення в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_4

Ухвалою Солом'янського районного суду
м.Києва від 26 грудня 2013 року в
задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
представник ПАТ «Банк Фінанси та
Кредит» подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу та
постановити нову, якою заяву
задовольнити та скасувати заходи
забезпечення позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення
представника заявника, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про
скасування заходів забезпечення
позову, апелянт посилався на те, що між
ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір, зобов'язання за яким
позичальник належним чином не
виконувала, внаслідок чого утворилась
заборгованість. Рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 05.08.2013 року частково
задоволено позов ПАТ «БанкФінанси та
Кредит» до ОСОБА_4 та звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме :
квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2 та
квартиру АДРЕСА_3. Зазначав, що право
застави в ПАТ «Банк Фінанси та кредит»
виникло 31.08.2007 року, тобто до
постановлення ухвали про забезпечення
позову, і з 06.09.2007 року заборона на
заставлене майно була внесена до
Єдиного державного реєстру заборони
відчуження об'єктів нерухомого мана.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м.Києва від 26 грудня 2013 року в
задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
посилався на те, що відсутні відомості
про виконання рішення суду, а тому
заходи забезпечення позову не можуть
бути скасовані.

З таким висновком суду першої
інстанції, колегія суддів погодитись
не може з таких підстав.

В своїй апеляційній скарзі представник
ПАТ «БанкФінанси та Кредит» посилався
на те, що вжиті ухвалою заходи
забезпечення позову зачіпають
інтереси інших осіб, а саме апелянта та
зазначав, що майно, на яке ухвалою суду
накладено арешт, а саме квартира
АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2 та квартира
АДРЕСА_3 знаходиться в іпотеці у
заявника та накладений арешт позбавляє
ПАТ «Банк Фінанси та кредит» прав, як
іпотекодержателя, які виникли з 31.08.2007
року.

З матеріалів справи вбачається, що на
час постановлення ухвали про
забезпечення позову 23.07.2009 року,
квартира АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2 та
квартира АДРЕСА_3 перебували в заставі
ПАТ «БанкФінанси та Кредит» (а.с.108-109)

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Як роз'яснено в постанові №9 Пленуму
Верховного суду України від 22.12.2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч.3, 4 ст. 154 ЦПК України, заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу,
особа, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову без її
повідомлення, може подати до суду заяву
про їх скасування.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції неправильно застосував
норми процесуального права, а тому
ухвала підлягає скасуванню з
направленням питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Банк Фінанси та Кредит» -
Андрієвського ОлегаЛьвовича
задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києва від 26 грудня 2013 року скасувати,
передати питання про скасування
заходів забезпечення позову на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2824/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Букіна О.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.