Справа № 490/58/14-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого-судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Аслановій Е.Е. ,

за участю скаржника, представника
Служби у справах дітей адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради Дубенської А.Л.,
державного виконавця Ільїної Н.І.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві скаргу
боржника ОСОБА_2 на неправомірні дії
державного виконавця Центрального
відділу ДВС Миколаївського МУЮ та
зобов'язання зняти арешт з нерухомого
майна та заборонити вчиняти певні дії,
-

ВСТАНОВИВ :

В серпні 2013 року боржник звернувся до
суду зі скаргою з подальшим уточненням
вимог скарги, в якої просить
зобов'язати державного виконавця
Центрального ВДВС скаксувати арешт на
нерухоме майно і заборону його
відчуження , а саме 14 частку квартири
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, та ОСОБА_2
по 14 частці кожному, накладеного
численними постановами державних
виконавців; заборонити державним
виконавцям провадити виконавчі дії (
входити до житла, описувати та
накладати арешт, складати акт опису і
арешту , залучати оцінювача, оцінювати,
готувати до прилюдних торгі, проводити
прилюдні торги, складати акт про
прилюдні торги та інше) щодо
зазнгаченого нерухомого майна;
заборонити стягувати грошщовий борг за
рахунок даного нерухомого майна.

В обгрунтування своїх вимог заявник
зазначив, що в цій квартирі проживає
тра зареєстрована її онука ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1, отже вчинення будь-яких
виконавчих дій щодо вазаної
нерухомості грубо порушить права
дитини і призведе до погіршнення її
житлових умов, оскільки іншого житла
дитина не має.

Справа розглядалася судом неодноразво,
передана на розгляд судді Гуденко О.А. 05
листопада 2014 року.

У судовому засіданні заявник просив
задовольнити вимоги скарги в повному
обсязі.

Державний виконавець Центрального
відділу ДВС Ільїна Н.І. у судовому
засіданні вимоги скарги не визнала,
просила суд про відмову у її
задоволенні, оскільки арешт правомірно
накладений на все майно боржника в
межах виконавчого провадження , а
будь-які виконавчі дідї щодо
зазначеного нерухомого майна боржника
взагалі не проводилися і не
призначалися.

Представник Служби у справах дітей
підтримав вимоги скарги.

Вислухав пояснення учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, судом
встановлені наступні факти і
відповідні ним правовідносини.

18 січня та 26 травня 2011 року на
підставі рішення суду від 21 грудня 2010
року видані виконавчі листи про
стягнення з ОСОБА_3 в солідарному
порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ВТБ
Банк " заборгованості за кредитним
договором в загальній сумі близько 300 000
грн., а також судових витрат по 889 грн. з
кожного.

Виконавчі провадженняза кожним з цих
виконавчих листів були відкриті
Постановами державного виконавця
Центрального ВДВС від 02.02.2011 року та
від 17.06.2011 року відповідно.

Цими ж постановами було накладено
арешт на все майно боржників та
заборона його відчуження.

27 липня 2012 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження за цими
виконавчими документами після
повторного їх пред'явлення стягувачем.
Одночасно внесено запис про накладення
арешту на все нерухоме майно боржника в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до положень ст. 11 , ч.3 ст. 19,
ч.2 ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження"
в редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії; у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку.
У заяві про відкриття виконавчого
провадження щодо виконання рішення
про майнове стягнення стягувач має
право просити державного виконавця
накласти арешт на майно та кошти
боржника та оголосити заборону на його
відчуження.

Державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення
у строк до семи днів з моменту
винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Таким чином, суд вважає встановленим,
що державним виконавцем своєчасно та
у відповідності вимог ЗУ «Про
виконавче провадження» накладено
арешт на все майно боржників при
відкритті виконавчого провадження за
майновим стягненням, на теперішній час
виконавче провадження не закінчене,
рішення суду в повному обсязі не
виконане боржниками, отже немає
підстав для покладення зобов'язання на
державного виконавця щодо зняття
арешту на частину майна боржника.

Що стосується інших вимог скарги щодо
заборони державним виконавцям
провадити виконавчі дії ( входити до
житла, описувати та накладати арешт,
складати акт опису і арешту , залучати
оцінювача, оцінювати, готувати до
прилюдних торгі, проводити прилюдні
торги, складати акт про прилюдні торги
та інше) щодо зазначеного нерухомого
майна, то такий спосіб захисту
порушеного права , як заборона
державному виконавцю вчиняти
передбачені законом виконавчі дії на
майбутнє , не передбачена положеннями
ні ЗУ "Про виконавче провадження", ні
Розділу 7 ЦПК України. До того ж
скаржником не наведено суду жодних
достеменних доказів того, що
подальшими діями державного виконавця
будуть порушені права малолітньої
дитини, законним представником якої
ОСОБА_2 взагалі не являється.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відсутні підстави для задоволення
скарги.

Керуючись ст. ст. 386-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на
неправомірні дії державного виконавця
Центрального відділу ДВС
Миколаївського МУЮ та зобов'язання
зняти арешт з нерухомого майна та
заборонити вчиняти певні дії -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня проголошення ухвали.

СУДДЯ
Гуденко О.А.