Єдиний унікальний номер 251/5965/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/371/2014
Головуючий в 1 інстанції Мітьков М.В.
Доповідач Азевич В.Б.
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого-судді Зінов'євої А.Г.,
суддів: Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,
при секретарі Забавіній М.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Калінінського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 17 вересня 2013 року,-
Заочним рішенням Калінінського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 17 вересня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволенні. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму
заборгованості за договором позики 295
741 грн., витрати по сплаті судового
збору у розмірі 2 957-41 грн.
На вказане рішення суду відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.
В обґрунтування своїх вимог зазначає,
що суд першої інстанції дійшов
невірного висновку відносно того, що
він був повідомлений належним чином
про час та дату судового засідання, що
підтверджується відсутністю в
матеріалах справи доказів надіслання
на його адресу рекомендованих листів з
Також вказує, що позивач посилається на
обставини, які не відповідають
дійсності. Зазначає, що договір позики
мав місце у 2009 році і станом на кінець
2012 року був ним майже виконаний. В свою
чергу, позивач надав суду копію
розписки з іншою датою від 2010 року та не
повідомив суд про отримання ним коштів
від відповідача впродовж трьох років.
Виплати здійснювалися згідно
домовленості між сторонами через третю
особу грошима та товаром з магазину
відповідача «ВиТок». Бухгалтерія та
виплати у рахунок погашення
виконувалися за його дорученням
головним бухгалтером магазину «ВиТок»
Сорокою Н.В. Про дані обставини
свідчать розписки позикодавця та
позивача з його власним підписом.
Відповідач та його представник,
належним чином сповіщені про час та
місце розгляду справи телефонограмою
та повістками з рекомендованим
поштовим повідомленням, з'явилися.
Позивач та його представник ОСОБА_4
просили відхилити апеляційну скаргу та
залишити без змін рішення суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача
та його представника, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду - залишити без
Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції у справі
встановлено, що ОСОБА_2 16 жовтня 2010 року
отримав в борг від позивача 37 000 доларів
США та зобов'язався вказану суму боргу
повернути у березні 2011 року.

Грошові кошти, у вказаний в розписці
строк, відповідачем позивачу повернуто
не було, в зв'язку з чим були порушені
його права.

Про існування заборгованості
відповідач повідомлявся позивачем
належним чином, що підтверджується
вимогою - копією заяви про повернення
коштів та копією фіскального поштового
чеку від 08.04.2013 року. Проте борг
позичальником не повернений.

Станом на час звернення з позовною
заявою до суду сума боргу у гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ,
згідно довідки Управління НБУ у
Донецькій області від 21.05.2013 року
складає 295 741 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позову в повному
обсязі, оскільки було встановлено, що
позичальник видав розписку
позикодавцю як борговий документ, що
підтверджує укладення договору позики
та прийняття кожним із них відповідних
зобов'язань. Передаючи кошти позивачу
без отримання від нього письмового
боргового документу або розписки
кредитора про неможливість повернення
боргового документа, відповідач не
скористався своїм правом на затримання
виконання зобов'язання до повернення
боргового документа та не звертався з
такою вимогою безпосередньо до
позикодавця. Крім того, оригінал
боргової розписки знаходиться у
позикодавця, що свідчить про
невиконання умов договору позики.

З вказаними висновками суду можливо
погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

У даному випадку договір позики був
укладений у письмовій формі, на його
підтвердження, позивач надав суду
розписку. Оригінал розписки долучений
до справи при розгляді скарги
апеляційним судом.

З тексту розписки, яка датована 16.10.2010
року, вбачається, що відповідач
(позичальник) отримав у борг грошові
кошти у розмірі 37 000 доларів США та
зобов'язався повернути їх позивачу
(позикодавець) в березні 2011 року.

Факт укладення договору позики та
отримання у борг певної грошової суми
відповідач не заперечує, що вбачається
зі змісту заяви про перегляд заочного
рішення та апеляційної скарги. (а. с. 67,
89)

Проте він стверджує, що повернув
отриманні у борг гроші, на
підтвердження чого ним надані
розрахункові документи в яких
зазначена дата, ім'я постачальника та
сума оплати та які містять не
ідентифікований підпис (без зазначення
прізвища та ініціалів). (а. с. 68 - 79)

Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК
України, зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Договором позики (про що відображено у
розписці), який укладений між
сторонами, встановлено, що отримана у
борг сума буде повернена у березні 2011
року. Предметом договору позики у
справі, яка переглядається, є іноземна
валюта. Складена сторонами розписка
підтверджує не лише наявність
домовленості сторін договору позики, а
також факт отримання вказаної грошової
суми позичальником.

Статтею 545 ЦК України визначено, що
прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі. Якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку. У разі відмови кредитора
повернути борговий документ або видати
розписку боржник має право затримати
виконання зобов'язання. У цьому разі
настає прострочення кредитора.

Оскільки борговий документ - розписка
знаходиться у кредитора ОСОБА_1, тому є
підстави вважати, що боржник не виконав
свого зобов'язання по поверненню боргу
у строк та в сумі, які зазначені у
розписці.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не довів тієї обставини, що
він повернув боргу позивачу, а надані
ним розрахункові документи не є
належними доказами, виходячи зі змісту
ст. 545 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і не можуть бути прийняті
до уваги судом апеляційної інстанції.

Таким чином, апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Калінінського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 17 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:

Судді: