пр.№ 4-с/464/82/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2014 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

за участі секретаря судових засідань
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду в м.Львові скаргу
ПАТ «ОСОБА_2 РОЗВИТКУ» на протиправні
дії та бездіяльність старшого
державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у
Львівській області Павлишина Т.І. та
начальника ВПВР ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

ПАТ «ОСОБА_2 РОЗВИТКУ» звернулося до
суду із скаргою, в якій просить: визнати
дії старшого державного виконавця ВПВР
УДВС ГУЮ у Львівській області
Павлишина Т.І. та начальника ВПВР
ОСОБА_3 по винесенню та затвердженню
13.10.2014 р. постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві по
ВП №44378522 щодо стягнення з ОСОБА_4 суми
боргу на користь ПАТ «ВБР»
протиправними та безпідставними;
визнати бездіяльність старшого
державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у
Львівській області Павлишина Т.І. та
начальника ВПВР ОСОБА_3 по невиконанню
рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 01.11.2013 р. про стягнення з
ОСОБА_4 сум боргу на користь ПАТ «ВБР»
протиправною та безпідставною;
постанову старшого державного
виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області Павлишина Т.І. про повернення
виконавчого документа стягувачеві по
ВП №44378522 від 13.10.2014 р., що була
затверджена начальником ВПВР ОСОБА_3,
скасувати; зобов’язати посадові особи
відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області: поновити виконавче
провадження №44378522 та винести з цього
приводу відповідну постанову; провести
виконавчі дії для повного, своєчасного
і неупередженого виконання рішення
Сихівського районного суду м.Львова
від 01.11.2013 р. про стягнення з ОСОБА_4 О.Б.
на користь ПАТ «ВБР» в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження» та Інструкцією
«З організації примусового виконання
рішень», про які у своїй заяві про
відкриття виконавчого провадження від
05.08.2014 р. просив ПАТ «ВБР»; з приводу
порушень закону, на підставі ст.211 ЦПК
України постановити окрему ухвалу у
відношенні до посадових осіб відділу
ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області для
направлення її до керівництва
відповідного органу ДВС вищого рівня
щодо вирішення питання про притягнення
їх до дисциплінарної відповідальності
та до правоохоронних органів щодо
вирішення питання про притягнення їх
до кримінальної відповідальності за
ознаками злочинів, передбачених ст.367
та ч.2 ст.382 КК України. В обґрунтування
скарги покликається на те, що на
примусовому виконанні відділу ПВР УДВС
ГУЮ у Львівській області перебував
виконавчий лист за №464/7776/13-ц, виданий
28.11.2013 р. Сихівським районним судом
м.Львова щодо стягнення з ОСОБА_4 сум
боргу для задоволення вимог ПАТ «ВБР» у
загальному розмірі 6494352,59 грн. У своїй
заяві про відкриття виконавчого
провадження від 05.08.2014 р., яке
постановою державного виконавця від
12.08.2014 р. було відкрито, банк просив ВПВР
одразу після строку на самостійне
виконання виконавчого документа, на
підставі ст.ст.11-12, 52, 54-55, 57, 63, Глави 4
Закону України «Про виконавче
провадження», розділу 4 Інструкції «З
організації примусового виконання
рішень»для повного та своєчасного
виконання виконавчого листа зробити
деякі обов’язкові виконавчі дії та
направити відповідні запити по
відношенню до боржника. При цьому
старший державний виконавець ВПВР
ОСОБА_5 проігнорував прохання банку та
вимоги закону, повернувши своєю
постановою від 13.10.2014 р. виконавчий
документ стягувачеві.

Представник заявника та суб’єкта
оскарження, а також заінтересована
особа ОСОБА_4, в судове засідання не
з’явилися, хоча належним чином в
порядку ст.ст.75-76 ЦПК України були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, а тому суд вважає за можливе
розглядати справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали скарги та
з'ясувавши її дійсні обставини справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного висновку.

За умовами ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. Скаргу може бути
подано до суду безпосередньо або після
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Скарга подається до
суду, який видав виконавчий документ
(ст.384 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні у
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області

перебувало виконавче провадження ВП
№44378522 з примусового виконання
виконавчого документа – виконавчого
листа №464/7776/13-ц, виданого 28.11.2013 р.
Сихівським районним судом м.Львова, про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«ОСОБА_2 банк розвитку» 6494352,59грн.
заборгованості за кредитним договором.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області ОСОБА_5 згаданий виконавчий
документ на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження»
повернуто стягувачу. Даною постановою
встановлено, що боржником не вжито
жодних заходів для погашення
заборгованості в добровільному
порядку. Державним виконавцем вжито
всіх заходів, передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
щодо виконання рішення суду. В процесі
проведення виконавчих дій на все майно
боржника накладено арешт. Згідно
інформаційної довідки з реєстру права
власності на нерухоме майно та
відповіді БТІ та ЕО за боржником
нерухомого майна не зареєстровано.
Згідно відповіді ДАІ у боржника
транспортні засоби на праві власності
не зареєстровані. Згідно відповіді ДПС
у боржника відкриті рахунки відсутні.
На адресу Галицького районного суду
скеровано подання про обмеження
боржника у праві виїзду за межі
держави. Згідно відповіді Державної
авіаційної служби повітряні судна не
зареєстровані. Згідно відповіді
Довідково-адресного бюро боржник
зареєстрований за адресою, зазначеною
у виконавчому документі. Згідно
відповіді Державної інспекції
сільського господарства у Львівській
області за боржником техніка не
числиться. При виході за адресою
проживання боржника встановлено, що
боржник за даною адресою проживає,
однак відсутнє ліквідне майно для
опису та арешту, про що складено акт
державного виконавця. Заходи, вжиті
державним виконавцем, щодо виконання
даного рішення суду виявились
безрезультатними.

Так, згідно з п.2 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження», на
підставі якого повернуто виконавчий
лист стягувачу, визначено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

У ст.1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно - правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Положеннями ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець у процесу
здійснення виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. У разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем. Стягнення на
майно боржника звертається в розмірі
і обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у праві, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Судом не встановлено та в порушення
вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України заявником
не наведено обґрунтованих підстав та
надано жодних належних та допустимих
доказів у відповідності до вимог
ст.ст.57-59 ЦПК України, враховуючи надані
суду копії матеріалів виконавчого
провадження ВП №44378522, щодо невжиття
державним виконавцем всіх заходів для
примусового виконання рішення суду
згідно з виконавчим листом. В
матеріалах справи відсутні докази
порушення при здійсненні державним
виконавцем згаданого виконавчого
провадження та винесенні 13.10.2014 р.
постанови про повернення виконавчого
листа стягувачу вимог Закону України
«Про виконавче провадження» чи
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
р. №512/5. Таким чином протиправності чи
бездіяльності дій старшого державного
виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області Павлишина Т.І. та начальника
ВПВР ОСОБА_3 при винесенні 13.10.2014 р.
оскаржуваної постанови не встановлено,
а доводи заявника є голослівними та не
приймаються судом до уваги. Підстави
для скасування постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачу відсутні. Вимоги про
зобов’язання посадових осіб відділу
ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області про
зобов’язання поновити виконавче
провадження та провести виконавчі дії
для виконання рішення суду не
підлягають задоволенню як похідні.
Вимоги ж заявника про винесення
окремої ухвали у відношенні посадових
осіб відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області в порядку ст.211 ЦПК України є
безпідставними.

З огляду на таке, постанова про
закінчення виконавчого провадження
від 13.10.2014 р. у ВП ВП №44378522 відповідає
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження», доказів порушення прав
скаржника не надано, а відтак скарга є
необґрунтованою та безпідставною, а
тому в задоволенні такої слід
відмовити.

Відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» та керуючись
ст.ст.10, 57-60 208, 210, 383-387 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ПАТ «ОСОБА_2
РОЗВИТКУ» на протиправні дії та
бездіяльність старшого державного
виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області Павлишина Т.І. та начальника
ВПВР ОСОБА_3 при винесенні постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачеві від 13.10.2014 р. у ВП №44378522 –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Сихівський районний суд м.Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
п'ятиденний строк з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий