РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

__________________________________________________________________

Справа №: 22-ц/191/1/14Головуючий суду
першої інстанції:Бистрякова Д.С.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Авраміді Т. С. "28" січня 2014 р.
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в м.
Феодосія у складі:

Головуючого суддіАвраміді Т.С.,
СуддівСамойлової О.В., Приходченко А.П.,
При секретаріБогданович О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Феодосії цивільну справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання майна спільною сумісною
власністю, визнання права власності на
частку майна, за апеляційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Феодосійського
міського суду АР Крим від 01 березня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_7, у якому просить визнати
домоволодіння по АДРЕСА_1 об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
визнати за нею право власності на 1/2
частки будинку та земельної ділянки
площею 0,0528 га, з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, кадастровий номер
:01:002:0814, розташованих за
вищезазначеною адресою та стягнути
частину вартості будівельних
матеріалів, обладнання та меблів в
розмірі 225 000 грн.

Вимоги мотивовані тим, що сторони з 27
лютого 1988 року по 05 січня 2011 рік
знаходилися у зареєстрованому шлюбі.
На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 17 вересня
1997 року державним нотаріусам другої
Феодосійської державної нотаріальної
контори, відповідач отримав у спільну
власність разом із своєю сестрою у
рівних частках домоволодіння по
АДРЕСА_1, яке складалося із: жилого
будинку літ «А», жилою площею 25,9 кв.м.,
прибудови літ «а», тамбуру літ «а1»,
літній кухні літ. «Б», сараїв літ. «В»,
«Г», «Д», «Е», вбиральні літ. «у»,
басейну № 1, огорожі № 2, брами № 3. За
період сумісного життя подружжя
спільно за спільні кошти побудували на
місце кухні літ «Б» жилої будинок,
загальною площею 98,2 кв.м., який було
прийнято в експлуатацію на підставі
рішення виконавчого комітету
Приморської селищної ради, м. Феодосії
№ 23 від 28 січня 2005 року. Рішенням
виконавчого комітету Приморської
селищної ради,м. Феодосії № 249 від 29
червня 2005 року вищезазначене
домоволодіння було поділено на два
самостійних домоволодіння з різними
адресами. Домоволодінню, оформленому
на ім'я відповідача, було присвоєно
адресу: АДРЕСА_1. В подальшому сторони,
як подружжя, побудували двоповерхову
літню кухню та великий господарський
блок, яки до теперішнього часу не
прийнято в експлуатацію. вартість
будівельних матеріалів, робіт, а також
обладнання з меблями становить 450 000
гривень. Під час шлюбу, на підставі
рішення 3 сесії 5 скликання Приморської
селищної ради № 21 від 06 травня 2006 року,
відповідач отримав в порядку
приватизації земельну ділянку під
спірним домоволодінням, площею 0,0528 га.
Спірне домоволодіння за час шлюбу було
значно збільшилося, внаслідок чого
виник новий об'єкт нерухомо мого майна,
а тому позивачка, яка приймала участь у
будівництві власними зусиллями та
коштами, має право на 12 частку даного
домоволодіння. У випадки визнання
права на частку спірного
домоволодіння, вона має право на
відповідну, а саме 12 частку земельної
ділянки, на який воно розташовано.
Згоди щодо поділу майна між сторонами
не досягнуто, у зв'язку із чим позивач
просить захистити свої права у
вищезазначений спосіб.

Ухвалою Феодосійського міського суду
АР Крим від 01 березня 2013 року позовні
вимоги про стягнення вартості
будівельних матеріалів, обладнання та
меблів залишено без розгляду на
підставі заяви позивача.

Рішенням Феодосійського міського суду
АР Крим від 01 березня 2013 року позов
задоволено: спірне майно визнано
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, за сторонами визнано право
на ? частці вказаного будинку та
земельної ділянки. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи.

Апелянт, не оспорюючи визнання судом
домоволодіння об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, не
погоджується з розміром часток сторін
у спірному домоволодінні, визначених
судом першої інстанції, посилаючись на
те, що суд першої інстанції при їх
визначенні не врахував, що первісно
домоволодіння перейшло у особисту його
власність, а тому його частка в
домоволодінні та земельній ділянці має
відповідно збільшитися на отримане
відповідачем у спадок.

Також апелянт вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для визнання за
позивачкою права власності на ? частку
земельної ділянки, яка отримана
відповідачем в порядку приватизації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія судів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як правильно встановлено судом та
визнається сторонами, ОСОБА_7 та ОСОБА_6
з 27 лютого 1988 року по 05 січня 2011 року
перебували у зареєстрованому шлюбі.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 17 вересня
1997 року державним нотаріусам Другої
Феодосійської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_7 та його сестра - ОСОБА_8
отримали у спільну часткову власність
кожний по ? частки домоволодіння по
АДРЕСА_1, яке складалося із: жилого
будинку літ «А», жилою площею 25,9 кв.м.,
прибудови літ «а», тамбуру літ «а1»,
літній кухні літ. «Б», сараїв літ. «В»,
«Г», «Д», «Е», вбиральні літ. «у»,
басейну № 1, огорожі № 2, брами № 3.

Після проведення робіт на території
домоволодіння АДРЕСА_1 з будівництву
житлового будинку літ. «Б» з мансардою,
тамбуру літ «б», житловою площею 42,1
кв.м., загальною площею 98,2 кв.м., бані
літ. «М», душу літ «Л», яке прийнято до
експлуатації у встановленому порядку
згідно рішення виконкому № 23 від 28
січня 2005 року (а.с.11 т.1), рішенням
виконавчого комітету Приморської
селищної ради м. Феодосії № 249 від 29
червня 2005 року вищезазначене
домоволодіння було поділено на два
самостійних домоволодіння з різними
адресами. Спірному домоволодінню,
належному відповідачу, яке складалося
з житлового будинку літ. «А», мансарди
над літ. «А», тамбура літ. «а» з козирком
загальною площею 98,2 кв.м. у тому числі
жилої 42,1 кв.м., сараю літ. «В», навісу
літ. «в1», сараю літ. «Д», сараю літ. «Ж,
душу літ. «Л», сараю літ. «Е», басейну
літ. «К», басейну № 1, огорожі № 2, брами
№ 3. було присвоєно адресу - АДРЕСА_1.
Домоволодінню, належному ОСОБА_8, що
складається з житлового будинку літ.
«А», прибудови літ. «а», тамбуру літ
«а1», загальною площею 44,1 кв.м., в тому
числі жилої 25,9 кв.м. було присвоєно
адресу - АДРЕСА_1. (а.с. 10 т.1).

23 вересня 2005 року ОСОБА_7 на підставі
вказаного рішення видано свідоцтво
про право власності на будинок по
АДРЕСА_1 загальною площею 98,2 кв.м.,
житловою площею 42,1 кв.м., який
складається з: житлового будинку літ.
«А», мансарди над літ. «А», тамбура літ.
«а» з козирком загальною площею 98,2 кв.м.
у тому числі жилої 42,1 кв.м., сараю літ.
«В», навісу літ. «в1», сараю літ. «Д»,
сараю літ. «Ж, душу літ. «Л», сараю літ.
«Е», басейну літ. «К», басейну № 1,
огорожі № 2, брами № 3.

На підставі рішення 3 сесії 5 скликання
Приморської селищної ради № 21 від 06
травня 2006 року «Про безоплатну
передачу у приватну власність
земельних ділянок» 20 травня 2008 року
ОСОБА_7 виданий Державний акт Серія ЯЕ
№ 065460 на право власності земельну
ділянку, площею 0,0528 га по АДРЕСА_1.

Відповідачем в суді визнавався факт
поліпшення домоволодіння та факт того,
що вищенаведені поліпшення стали
наслідком спільних трудових та
грошових затрат подружжя. Також факт
істотного збільшення вартості
домоволодіння підтверджується
висновком судової
будівельно-технічної та
оціночно-будівельної експертизи №
1775/1776 від 28 грудня 2012 року та висновком
додаткової судової
будівельно-технічної та
оціночно-будівельної експертизи №
1861/1862 від 11 листопадам 2013 року.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
вищенаведені обставини є підставою для
визнання спірного домоволодіння
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

З таким висновком погоджується колегія
суддів, виходячи з такого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним під
час шлюбу в дар або в порядку
успадкування.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.62 СК
України якщо майно дружини, чоловіка
за час шлюбу істотно збільшилося у
своїй вартості внаслідок спільних
трудових чи грошових затрат або затрат
другого з подружжя, воно у разі спору
може бути визнане за рішенням суду
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Тобто законодавець передбачає, що
майно, яке належало одному з подружжя,
може бути віднесено до спільної
сумісної власності укладеною при
реєстрації шлюбу угодою (шлюбним
договором) або визнано такою власністю
судом з тих підстав, що за час шлюбу
його цінність істотно збільшилася
внаслідок трудових або грошових затрат
другого з подружжя чи їх обох.

Збільшення вартості майна та
істотність такого збільшення підлягає
з'ясуванню шляхом порівняння станом на
час вирішення спору вартості об'єкту в
стані, що існував до поліпшення, та його
вартості після поліпшення.

Враховуючи якісні характеристики
домоволодіння в стані на час отримання
1/2 його частки відповідачем у спадщину
(1997 рік) та його якісні характеристики
на час після проведення поліпшень з
реконструкції домоволодіння у час
перебування сторін у шлюбі - у 2005 році,
які введені в експлуатацію у
встановленому законом порядку,
висновки судової будівельно-технічної
та оціночно-будівельної експертизи та
додаткової експертизи, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованому
висновку про те, що домоволодіння ??
частка якого відповідачем була
отримана у спадок, істотно збільшилося
у своїй вартості, а тому вказане
нерухоме майно є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя з
підстав істотного збільшення його
вартості внаслідок спільних трудових
та грошових затрат подружжя.

Разом з тим заслуговують на увагу
доводи апеляційної скарги про те, що
при визначені розміру часток сторін у
праві власності на спірний будинок, суд
першої інстанції припустився
порушення норм матеріального права,
виходячи з такого.

З аналізу ст.ст. 57, 60-63, 69,70 СК України
вбачається, якщо котрийсь із подружжя
зробив вкладення у придбання спільного
майна за рахунок майна, яке належало
йому до одруження або було одержане ним
під час шлюбу в дар, у порядку
спадкування, надбане за кошти, що
належали йому до шлюбу, або іншого
роздільного майна, то ці вкладення (в
тому числі вартість майна до визнання
його спільною сумісною власністю на
підставі ст. 62 СК України) мають
враховуватися при визначенні часток
подружжя у спільній сумісній
власності. Вартість майна визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної та
оціночно-будівельної експертизи №
1775/1776 від 28 грудня 2012 року визначити яку
частку в домоволодінні АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями, яке є на
теперішній час, складає частина
домоволодіння з надвірними будівлями,
яка перейшла ОСОБА_7 згідно свідоцтва
про право на спадщину не надається
можливим, оскільки у свідоцтві про
спадщину за законом не зазначено, які
будівлі та споруди перейшли саме у
власність ОСОБА_7 (а.с.104-105 т.1).

Згідно положень ст. 150 ЦПК України якщо
висновок експерта буде визнано
неповним або неясним, судом може бути
призначена додаткова експертиза, яка
доручається тому самому або іншому
експерту (експертам).

Однак, суд першої інстанції при
розгляді справи вищенаведені норми
процесуального закону не врахував, в
порушення положень ч.4 ст.10 ЦПК України
не роз'яснив сторонам можливість
проведення додаткової експертизи,
внаслідок чого не вирішив питання про
призначення по справі додаткової
експертизи для з'ясування необхідних
обставин по справі, які потребують
спеціальних знань.

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 03
липня 2013 року по справі призначено
додаткову судову будівельно-технічну
та оціночно-будівельну експертизи
(а.с.22-223 т.1).

Як випливає з висновку додаткової
судової будівельно-технічної та
оціночно-будівельної експертизи №
1861/1862 від 11 листопада 2013 року фактично
виконані роботи на об'єкті літньої
кухні літ. «Б» домоволодіння АДРЕСА_1,
який прийнято до експлуатації як
житловий будинок літ. «Б» з мансардою
та тамбуром літ. «б» площею 98,2 кв.м.,
відносяться до поняття реконструкція.
Вартість літньої кухні літ «Б» (на
теперішній час житловий будинок літ
«А» разом з господарськими спорудами в
домоволодінні АДРЕСА_1, отриманої у 1997
році у спадщину, після проведення робіт
з реконструкції збільшилась на 241202
грн. Залишкова вартість заміщення
будівель (житлового будинку літ «А»,
прибудови літ. «А», тамбуру лі. «а1»,
літньої кухні літ. «Б», сараїв «В», «Г»,
«Д», «Е», вбиральні літ. «У», басейну
№1, огорожі №2, брами №3, отриманих у
спадщину у 1997 році, станом на 30.10.2013 року
могла становити 9997 грн. Залишкова
вартість заміщення житлового будинку
літ «А», мансарди над літ. «А», тамбуру
літ «а» разом з господарськими
спорудами у домоволодінні АДРЕСА_1
смт. Приморський станом на 30.10.2013 року
становить 245532 грн. (а.с.55-57 т.2).

Таким чином, вартість ? частки
домоволодіння по АДРЕСА_1, яке
складалося із: жилого будинку літ «А»,
жилою площею 25,9 кв.м., прибудови літ «а»,
тамбуру літ «а1», літній кухні літ. «Б»,
сараїв літ. «В», «Г», «Д», «Е», вбиральні
літ. «у», басейну № 1, огорожі № 2, брами
№ 3, отриманого відповідачем у
спадщину, станом на 30.10.2013 року могла
становити 4998,5 грн. ( 9997 грн.:2).
Залишкова вартість спірного
домоволодіння на цю дату становить 245532
грн.

Збільшення вартості майна та
істотність такого збільшення підлягає
з'ясуванню шляхом порівняння станом на
час вирішення спору вартості об'єкту в
стані, що існував до поліпшення, та його
вартості після поліпшення.

Враховуючи наведене, частка майна, яке
збільшилось внаслідок трудових та
грошових витрат подружжя, становить
98/100 частин житлового будинку (245532
грн.-49998,5грн.): 245532 грн.х100).

Таким чином, частка ОСОБА_6 у праві
власності на спірний житловий будинок,
з урахуванням принципу рівності часток
у проведених поліпшеннях, становить
49/100 житлового будинку (98/100:2), частка
ОСОБА_7 у спірному житловому будинку з
урахуванням вказаного принципу та
вартості майна, отриманого ним у
спадок (1/2 частка домоволодіння - 4998,5
грн.), становить 51/100 частин житлового
будинку ( 49/100 + 2/100).

Однак, суд першої інстанції вказані
норми закону та обставини не врахував і
помилково визначив частки сторін у
спірному житловому будинку рівними.

Відповідно до положень статей 81, 116 ЗК
окрема земельна ділянка, одержана
громадянином у період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду.

Якщо на такій земельній ділянці
знаходиться будинок, будівля, споруда,
що є спільною сумісною власністю
подружжя, то у разі поділу будинку,
будівлі, споруди між подружжям та
виділу конкретної частини будинку,
будівлі, споруди до особи, яка не мала
права власності чи користування
земельною ділянкою переходить це право
у розмірі частки права власності у
спільному майні будинку, будівлі,
споруди у відповідності до статей 120 ЗК,
377 ЦК.

Враховуючи, наведені положення закону
та розмір часток сторін у праві
власності на житловий будинок, частки
сторін у праві на землю мають
визначатися у таких розмірах: 51/100
ОСОБА_7, 49/100 ОСОБА_6

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
порушення норм матеріального та
процесуального права є підставою для
зміни рішення суду першої інстанції в
частині визначення розміру часток у
праві спільної власності ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 на домоволодіння по АДРЕСА_1 та
визначення розміру часток у праві
власності на земельну ділянку площею
0,0528 га.

На підставі наведеного, керуючись
статтею 303, пунктом 3 частини 1 статті 307,
пунктом 4 частини 1 статті 309, частиною 2
статті 314, статтею 316 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення
Феодосійського міського суду АР Крим
від 01 березня 2013 року - задовольнити
частково.

Рішення Феодосійського міського суду
АР Крим від 01 березня 2013 року в частині
визначення розміру часток у праві
спільної власності ОСОБА_7, ОСОБА_6 на
домоволодіння по АДРЕСА_1 та визначення
розміру часток у праві власності на
земельну ділянку площею 0,0528 га, з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
кадастровий номер :01:002:0814,
розташованої по АДРЕСА_1 - змінити.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на
51/100 частин житлового будинку разом з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на
49/100 частин житлового будинку разом з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на
51/100 частин земельної ділянки площею
0,0528 га, з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, кадастровий номер
:01:002:0814, розташованої по АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_6 право власності на
49/100 частин земельної ділянки площею
0,0528 га, з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, кадастровий номер
:01:002:0814, розташованої по АДРЕСА_1

В решті рішення Феодосійського
міського суду АР Крим від 01 березня 2013
року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.

Судді:

Т.С. Авраміді А.П. Приходченко О.В.
Самойлова