Справа № 653/3132/14-ц
Провадження № 2/653/1009/14
РІШЕННЯ

іменем України

"27" листопада 2014 р. Генічеський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючого - судді
Венглєвської Н.Б.,

при секретареві
Мустафаєві Ф.А.,

за участі прокурора
Ібраімова Я.Д.,

представника служби у
справах дітей Малецького Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Генічеськ цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
/зацікавлена особа: Служба у справах
дітей Генічеської районної державної
адміністрації Херсонської області/ про
позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до відповідача, ОСОБА_3
про позбавлення батьківських прав
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що
ОСОБА_3 як матір з дитиною не
спілкується, не проявляє до неї
материнської турботи, не цікавиться
нею та не відвідує її, не турбується про
фізичний та духовний розвиток сина, не
надає матеріальної допомоги на
виховання та лікування дитини. Син
ОСОБА_4 за час проживання з матір'ю з
лютого 2013 року по листопад 2013 року
проживав разом з відповідачем. З
листопада 2013 року ОСОБА_3 перестала
піклуватися про дитину, залишивши його
на утримання батька. Внаслідок
спілкування з дитиною позивачем
встановлено, що за час проживання з
матір'ю, дитина стала замкнутою,
неналежним чином володіє знаннями, що
мала б вільно знати у своєму віці. В
листопаді 2013 року відповідачем
написано заяву відповідно до якої
остання відмовилася від виховання сина
з вказівкою на те, що на протязі 11 років
не братиме участі у вихованні дитини,
та вихованням сина займатиметься
батько дитини ОСОБА_2 Вказує, що
відповідач жодного з покладених
законом на батьків обов'язків не
виконує, повністю відмовився від
дитини, її матеріального утримання.
Крім того зазначає, що у вересні 2014 року
відповідач намагалася забрати сина зі
школи з метою перевезення хлопчика до
свого місця проживання, через що
останній засмутився та повідомив про
своє небажання знову проживати з
матір'ю. Обґрунтовує свої вимоги
також тим, що з 2013 року про дитину
турбується і дбає лише позивач, за весь
цей час відповідач жодного разу не
поцікавилася як дитина, не
запропонувала свою допомогу. Байдуже
ставлення відповідача до своїх
батьківських обов'язків, долі та
здоров'я дитини, а також намагання
забрати дитину з її нормального
середовища, змусило його звернутися до
суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав з тих же
підстав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3. в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала.
Пояснила, що дитина на даний час дійсно
проживає разом з батьком. З 2013 року вони
разом з позивачем не проживають,
відносини між сторонами погіршилися.
Після розірвання шлюбу в лютому 2014 року
дитина проживала разом з нею, а в
подальшому у зв'язку з наміром виїхати
за кордон для роботи передала його на
виховання батькові. На даний час має
намір забрати дитину до себе, однак
ОСОБА_2 усілякими способами
перешкоджає її спілкуванню із дитиною.
Проявляється це в тому, що на всі його
намагання зустрітися з дітьми позивач
реагує болісно, створюючи умови, за
яких відповідачка не може бачити сина
та піклуватися про нього, всі її спроби
побачень з дітьми лише роздратовують
позивача. Вважає, що створення перешкод
з боку ОСОБА_2 його спілкуванню із сином
порушує не тільки її права як матері, а
в першу чергу порушує права та інтереси
самої дитини. Також пояснила, що дійсно
написала заяву про небажання на
протязі 11 років приймати участь у
вихованні дитини, однак вказує, що від
свого материнського обов'язку не
відмовлялася та позивачем невірно
розтлумачено зміст цієї заяви.
Тривалий час вона перебувала на
заробітках за межами Херсонської
області з метою заробітку грошових
коштів на утримання дитини. Вважає, що
жодних обставин, які б давали підстави,
про ухилення від спілкування,
виховання та утримання дитини не існує,
має бажання приймати участь у
вихованні сина, спілкуватися з ним,
дарувати йому свою материнську любов
та тепло.

Представник служби у справах дітей
Генічеської РДА за довіреністю
Малецький Я.М. в судовому засіданні
вимоги позивача підтримав повністю.
Вказує, що позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідатиме інтересам
дитини.

Прокурор прокуратури Генічеського
району Ібраімов Я.Д. в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги
ОСОБА_2, наполягає на їх задоволенні.
Вказує, що оскільки відповідач
фактично самоусунулася від виконання
своїх батьківських обов'язків, про що
свідчить її заява від 09.12.2013 року та
беручи до уваги висновок Генічеської
РДА від 17.09.2014 року про доцільність
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав
відносно неповнолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, задоволення позовних
вимог відповідатиме інтересам дітей.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що є батьком відповідача. За
час проживання разом з позивачем
ОСОБА_3 неналежно виконувала обов'язки
щодо утримання дитини. Неналежним
чином виховувала, доглядала
малолітнього сина. Після того як дитина
почала проживати разом з батьком,
неповнолітній ОСОБА_4 став більш
відкритим, має охайний вигляд, та не має
бажання спілкуватися з матір'ю.

Свідок ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в
судовому засіданні також пояснили, що
проживають по сусідству з позивачем по
праві. За час спільного проживання
сторін бачили, що відповідач
неналежним чином приділяла увагу
вихованню та утриманню сина, внаслідок
чого останній мав неохайний вигляд, був
замкнутий. На початку листопада
залишила сина батькові, якого не сама
привезла батькові, а відправила одного
на таксі до батька. Після того як дитина
почала проживати разом з батьком,
побачили істотне покращення умов
проживання хлопчика, він став
привітний, доглянутий має належне
забезпечення для виховання та
проживання. Вказують, що батько
приділяє належну увагу вихованню та
утриманню дитини.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що їй відомо про намагання
відповідача налагодити відносини з
сином, однак через небажання батька йти
на взаємні поступки не мала можливості
бачитися з дитиною При намаганні
матері зустрітися з сином, позивач
застосовуючи фізичне насилля відносно
ОСОБА_3 виштовхав останню з дому. Про
вказані події їй стало відомо зі слів
відповідача.

Свідок ОСОБА_12 в судовому
засіданні пояснила, що є директором ЗОШ
№3 в м. Генічеськ. У вказаній школі
навчається неповнолітній ОСОБА_4
Вказує, що приблизно в листопаді 2013
року батько дитини звернувся до неї з
проханням влаштувати дитину до школи,
оскільки матір хлопчика самоусунулася
від виконання батьківських обов'язків.
В подальшому під час спілкування з
матір'ю, щодо недопущення прогалин у
вихованні дитини остання повідомила
про небажання утримувати та виховувати
дитину та написала власноручно заяву,
згідно якої зобов'язувалася на протязі
11 років не відвідувати школу, оскільки
вихованням та утримання дитини
займатиметься батько ОСОБА_2

Також вказує, що позивач,
добросовісно відносячись до своїх
батьківських обов'язків належним чином
виховує дитину, докладає зусиль для її
виховання та навчання, шляхом
додаткового навчання з сином,
внаслідок чого останній змінився у
поведінці, став більш відкритим,
товариським, з цікавістю відноситися
до навчання.

Свідок ОСОБА_13 в судовому
засіданні пояснила, що працює в
Генічеській ЗОШ №3 та є класним
керівником класу в якому навчається
неповнолітній ОСОБА_4 вказує, що за час
перебування дитини в школі мати
жодного разу не відвідала школу, не
цікавилася життям дитини. При
намаганні ОСОБА_3 поспілкуватися з
сином, останній відповів відмовою та
небажанням йти на контакт з матір'ю.
Крім того пояснила, що одразу після
прийняття хлопчика до свого класу,
ОСОБА_4 був замкнений, боявся
спілкування з однолітками, мовчазний.
Позивач, будучи батьком дитини
належним чином приділяв на протязі
навчального року, увагу до навчання
сина - додатково займався навчанням,
спілкуванням на вільні теми, внаслідок
чого дитина змінилася та стала більш
відкритою, почала вільно спілкуватися
з іншими дітьми, потоваришував з іншими
дітьми.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача, представника позивача,
вивчивши висновок Служби у справах
дітей Генічеської районної державної
адміністрації, повно і всебічно
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини та
відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
в період з 15.10.2005 року по 06.02.2013 року
перебували в зареєстрованому шлюбі.
Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 06.02.2013 року
шлюб між сторонами розірвано. За період
спільного життя у сторін народився син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1

Згідно статті 150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.

З матеріалів справи та пояснень
сторін вбачається, що з 2013 року сторони
припинили проживати однією сім'єю,
дитина залишилася проживати з матір'ю
до листопада 2013 року. Однак як
вбачається з матеріалів справи та
пояснень сторін в листопаді 2013 року
ОСОБА_3 передала на виховання батькові
неповнолітнього ОСОБА_4 та змінила
місце свого проживання.

Відповідно до пояснень сусідів
позивача - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
відповідач будь-якої допомоги на
утримання дитини не надає, її
вихованням не займається. Дій
направлених на участь у вихованні
дитини не вчиняла.

Відповідно до статті 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
не забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявили щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жеребкування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 березня 2007 року № 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема, ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками. Позбавлення батьківських
прав слід розглядати як виключний і
надзвичайний спосіб впливу на
недобросовісних матір та батька.
Виходячи з характеру такого засобу,
його можна застосовувати тоді, коли це
викликано необхідністю.

Відповідно до пояснень позивача на
протязі тривалого часу між сторонами
склалися негативні стосунки, що в свою
чергу негативно впливає на емоційний
стан дітей.

Як вбачається з Висновку № 300/607-09/01-11
від 17.09.2014 р. Органу опіки та піклування
Генічеської районної державної
адміністрації ОСОБА_3 доцільно
позбавити батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи спір про позбавлення
батьківських прав, судом приймається
до уваги те, що відповідачем не
вчинялося будь-яких дій на
налагодження стосунків з дитиною,
намаганні брати участь у її вихованні,
утриманні. ОСОБА_3 не зверталася до
служби у справах дітей Генічеської РДА
з метою визначення її участі, як матері
у вихованні дитини; не вжито заходів
щодо утримання дитини. Крім того суд
бере до уваги психоемоційний стан
дитини після передачі його на
виховання батькові, а також не бажання
останнього спілкуватися з
відповідачем.

Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права
дитини, дитина яка не проживає з одним
чи обома батьками, має право
підтримувати на регулярній основі
особисті і прямі контакти з обома
батьками, за винятком випадків, коли це
суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості.

Матеріалами справи підтверджена винна
поведінка ОСОБА_3 щодо ухилення від
виконання своїх обов'язків по
вихованню сина, що в свою чергу також
підтверджується заявою від 09.12.2013 року
якою відповідач фактично
самоусунулася від виконання
батьківських обов'язків.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають задоволенню,
оскільки підстави передбачені ст. 164 СК
України про позбавлення батьківських
прав мають місце і повністю доведені
позивачем.

На підставі викладеного
Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 155, 163,164 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, прож.АДРЕСА_1
Генічеського району Херсонської
області відносно її неповнолітнього
сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Генічеський районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, відповідно
до ст. 294 ЦПК України.

Суддя:
Н.Б. Венглєвська