РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
місто Макіївка

Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області

у складі головуючого судді Помогаєва
А.В.,

при секретарі Шуляк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Комунального підприємства «Житловик-2»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача
Макіївська міська рада, про виселення з
жилого приміщення без надання іншого
жилого приміщення та приведення жилого
приміщення у стан, який існував до
перепланування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, у якому просив визнати
відповідачів особами, які самовільно
зайняли квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
квартира НОМЕР_1, та підлягають
виселенню з зазначеного жилого
приміщення без надання іншого жилого
приміщення, а також просив зобов'язати
їх привести зазначену квартиру у стан,
що існував до самовільного
перепланування. Крім того, просив
стягнути з відповідачів судові
витрати.

В обґрунтування позову посилався
на наступне.

КП «Житловик-2» є балансоутримувачем
жилого будинку АДРЕСА_1, а також
виконавцем послуг з утримання будинку
та прибудинкової території.

У зазначеному будинку знаходиться
квартира НОМЕР_1 жилою площею 25,7 м.кв.,
що перебуває у віданні Макіївської
міської ради та є вільним жилим
приміщенням, у якому будь-які особи не
зареєстровані.

Відповідно до ст. 58 ЖК України, єдиною
підставою для вселення у жилі
приміщення державного або
громадського житлового фонду є ордер,
що видається виконавчим комітетом
місцевої ради.

У порушення вимог закону,
вищезазначена квартира самоправно
зайнята відповідачами, які
зареєстровані та проживають у сусідній
квартирі НОМЕР_2 того ж будинку, яка їм
виділена згідно ордеру №2156 від 25.12.2012 р.

Факт самовільного вселення у спірну
квартиру підтверджується актом
перевірки від 30.05.2012 р.

У судовому засіданні представник
позивача Пятінцев Е.В. просив позов
задовольнити. Пояснив, що відповідачі
на підставі ордеру зареєстровані за
адресою АДРЕСА_1, квартира НОМЕР_2, але
самовільно зайняли сусідню квартиру
НОМЕР_1, зробивши у стіні отвір, та
незаконно користуються нею.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги
визнала повністю та пояснила наступне.

До 2009 року вона з родиною проживала за
адресою АДРЕСА_2. У 2009 році в зазначеній
квартирі сталася пожежа, внаслідок
якої приміщення стало непридатним для
проживання. У зв'язку з цим, вони
самовільно вселилися у жилі
приміщення, де проживають на
теперішній час. У грудні 2012 року
виконавчим комітетом Макіївської
міської ради відповідачам видано ордер
на квартиру НОМЕР_2 у АДРЕСА_1.
Зазначила, що прохід між квартирами
існував раніше. Висловила припущення,
що його створили попередні мешканці
квартири. Обидві квартири мають окремі
виходи до під'їзду.

Відповідач ОСОБА_2 також позов визнала,
дала аналогічні пояснення.

За клопотанням позивача, у судовому
засіданні допитана свідок ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка дала наступні покази.

До 2013 року вона працювала на посаді
паспортиста ТОВ «Інвестстрой», яке
раніше було балансоутримувачем
житлового АДРЕСА_1. На теперішній час
працює паспортистом КП «Житловик-2». У
травні 2012 року відповідач ОСОБА_1
звернулась до ТОВ «Інвестстрой» та
повідомила, що вона проживає без
реєстрації за адресою АДРЕСА_1,
квартира НОМЕР_2. Їй було роз'яснено
порядок реєстрації та необхідність
отримання ордера у виконкомі міської
ради. ОСОБА_5 склала акт від 30.05.2012 року
про факт проживання родини
відповідачів у квартирах НОМЕР_2 та
НОМЕР_1. У січні 2013 року відповідачі
були зареєстровані на підставі
отриманого ордеру на квартируНОМЕР_2.
Добровільно звільнити квартиру НОМЕР_1
вони відмовляються.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку, що позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 24 ЖК України, для
експлуатації державного і
громадського житлового фонду
створюються житлово-експлуатаційні
організації, діяльність яких
здійснюється на основі господарського
розрахунку. Вони забезпечують
схоронність житлового фонду і
належне його використання, високий
рівень обслуговування громадян, а
також контролюють додержання
громадянами правил користування
жилими приміщеннями, утримання жилого
будинку і придомової території.

З наданих документів встановлено та
сторонами не заперечується, що позивач
є житлово-експлуатуючою організацією,
що утримує на балансі
багатоквартирний будинок АДРЕСА_1.

Згідно ст. 61 ЖК України користування
жилим приміщенням у будинках
державного і громадського житлового
фонду здійснюється відповідно до
договору

найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду укладається в письмовій формі
на підставі ордера на жиле
приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -

громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Виконавчим комітетом Макіївської
міської ради видано ордер №2156 від
25.12.2012 р. на ім'я ОСОБА_1, згідно якого їй
та члену її родини ОСОБА_2 (дочка),
надано право на вселення до
однокімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_1, квартира НОМЕР_2 (а.с. 10).

З особового рахунку НОМЕР_8 вбачається,
що відповідачі зареєстровані на
підставі ордеру в квартирі НОМЕР_2 у
АДРЕСА_1 з 18.01.2013 року по теперішній час
(а.с. 11).

Актом від 23.09.2013 р. (а.с. 15), який складено
представниками позивача та підписано
відповідачем ОСОБА_1, підтверджується,
що квартири НОМЕР_2 та НОМЕР_1 у АДРЕСА_1
мають спільну стіну, в якій зроблено
прохід, та обидві квартири
використовуються мешканцями квартири
НОМЕР_2.

Згідно ст. 47 Конституції України, ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Частиною 3 статті 116 ЖК України
встановлено, що осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення, виселяють
без надання їм іншого жилого
приміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Закону України
«Про виконавче провадження» виселення
полягає у звільненні приміщення,
зазначеного у виконавчому документі,
від особи (осіб), яка виселяється, її
майна, домашніх тварин та у забороні
такій особі користуватися цим
приміщенням.

З урахуванням обставин справи, суд
визнає що виселення відповідача є
належним способом захисту прав та
інтересів позивача.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

При звернені до суду позивачем
сплачено судовий збір у сумі 229,40 грн.
Таким чином, зазначена сума підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 208, 212-215, Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов Комунального
підприємства «Житловик-2» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про виселення з жилого
приміщення без надання іншого жилого
приміщення та приведення жилого
приміщення у стан, який існував до
перепланування - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 особами, які самовільно
зайняли квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
квартира НОМЕР_1, та підлягають
виселенню з зазначеного жилого
приміщення без надання іншого жилого
приміщення.

Зобов'язати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 привести квартири
НОМЕР_2 та НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1 у
стан, який існував до самовільного
перепланування.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на
користь Комунального підприємства
«Житловик-2» судові витрати в сумі 114,70
грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на
користь Комунального підприємства
«Житловик-2» судові витрати в сумі 114,70
грн.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, а у разі оскарження - за
результатами апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Гірницький
районний суд м. Макіївки протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу

протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 31 січня
2014 року.

Суддя
А.В.Помогаєв