АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №671/2587/13-ц
Провадження №22-ц/792/1349/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Ярмолюка О.І.,

суддів: Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі: Бондарі О.В.

з участю: ОСОБА_1 та
його представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/1349/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Волочиського районного суду
Хмельницької області від 11 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні квартирою.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні квартирою. В
обґрунтування позовних вимог вказав,
що 15 липня 1989 року між ними було
зареєстровано шлюб, який рішенням
Волочиського районного суду від 04.03.2013
року був розірваний. Під час
перебування у шлюбі він, як учасник
бойових дій в Афганістані, одержав
квартиру АДРЕСА_1. Квартира була
приватизована сторонами. Починаючи з
грудня 2012 року ОСОБА_3 не впускає
позивача у квартиру, чинить йому
перешкоди, а тому він просив
зобов'язати відповідача усунути
перешкоди у користуванні та
розпорядженні належної йому квартири.

Рішенням Волочиського районного суду
Хмельницької області від 11 квітня 2014
року позов задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом
надання йому доступу у вказану
квартиру. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 114 грн. 70 коп. судового збору.

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції - Бабій
О.М. Справа №
22-ц/792/1349/14

Доповідач -Власенко О.В.
Категорія
№ 43

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому просить скасувати його і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом правильно з'ясовані фактичні
обставини справи, дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що позивач є
співвласником спірної квартири, а тому
відповідно до ст. 391 ЦК України, має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Встановлено, що сторони по справі -
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 15 липня 1989 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який рішенням Волочиського районного
суду Хмельницької області від 4 березня
2013 року розірвано. Рішення набрало
законної сили 23 липня 2013 року. Дітей від
шлюбу немає.

Відповідно до свідоцтва про право на
житло від 3 травня 2001 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 в
рівних частках кожному (а.с.133-141).

Судом також встановлено, що у спірній
квартирі проживає ОСОБА_3 В свою чергу,
позивач - ОСОБА_1, який власником 1/2
частини цієї квартири та
зареєстрований у ній, доступу до
квартири не має та не проживає там, у
зв'язку з тим, що відповідач чинить йому
перешкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК).

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Отже, за змістом зазначених норм права
співвласник майна, яке знаходиться у
спільній частковій власності без
виділення часток у натурі, має право на
вільне, у будь який час користування
зазначеним майном у повному обсязі та
має право на усунення перешкод у такому
користуванні у будь який час.

Судом першої інстанції правильно
застосовані норми матеріального і
процесуального права та встановлено
факт об'єктивно існуючих перешкод у
здійсненні власником - ОСОБА_1 своїх
правомочностей.

Так, згідно з висновком ДІМ
Волочиського РВ УМВС України в
Хмельницькій області 17.12.2013 року в
журналі Єдиного обліку заяв і
повідомлень про вчинення
кримінального правопорушення та іншої
події зареєстрована заява від ОСОБА_1
про те, що ОСОБА_3 перешкоджає йому
увійти до квартири АДРЕСА_1 (а.с. 168).
Крім цього, показами свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджено,
що відповідач ОСОБА_3 змінила замок в
квартирі АДРЕСА_1 та не впускає
позивача у вказану квартиру.

Доводи апеляційної скарги про те, що
жодними іншими доказами, крім
наведених вище, не було підтверджено
факт перешкоджання ОСОБА_3 у
користуванні житлом позивачу та
посилання на те, що ОСОБА_1 не звертався
до суду з позовом про встановлення
способу користування житлом, вселення -
є безпідставними з таких мотивів.

Власник може звернутися з позовом про
усунення будь-яких порушень свого
права, не пов'язаних з неправомірним
позбавленням володіння. Для подання
такого позову не вимагається, щоб
перешкоди до здійснення права
користування й розпорядження були
результатом винних дій відповідача чи
спричиняли збитки. Достатньо, щоб такі
дії (бездіяльність) об'єктивно
порушували права власника і були
протиправними, що й було встановлено в
суді першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що обраний позивачем такий спосіб
захисту, як зобов'язання усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні квартирою не
передбачений законом (ст. 16 ЦК України)
та позивач в силу ст. 10 ЦПК України не
довів правову та фактичну підставу
своїх вимог в цій частині - також є
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Пунктом 3 частини 2 статті 16 ЦК України,
передбачено такий спосіб захисту
цивільних прав як припинення дії, яка
порушує право. Покладення обов'язку
припинити дію, яка порушує право, як
спосіб захисту цивільного права чи
інтересу можливе щодо триваючого
правопорушення, вчиненого іншою
особою, яким створюються перешкоди в
здійсненні суб'єктивного права.
Зокрема, застосовується у справах за
позовами про усунення перешкод
власнику в користуванні своїм майном
(ст. 391 ЦК). Отже, позивачем обраний
належний спосіб захисту своїх прав, а
тому суд за межі позовних вимог не
вийшов.

Інші доводи апеляційної скарги не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Волочиського районного суду
Хмельницької області від 11 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду О.В.
Власенко