Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5000/14
Головуючий у 1 інстанції: Дубина Л.А.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„20" листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» про визнання договору недійсним
в частині, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ПАТ «Родовід Банк»
про визнання договору недійсним в
частині.

У позові зазначав, що 07.02.2008 року
між ним та банком був укладений
кредитний договір, згідно з яким банк
надав йому кредит у вигляді кредитної
лінії на загальну суму 100 400 доларів США,
строком по 07.02.2011 року.

Пунктом 1.3 договору встановлено
проценту ставку за кредитом у розмірів
16% річних.

Пунктом 7.2 кредитного договору
було встановлено порядок нарахування
процентів по договору, відповідно до
якого проценти за користування
кредитом нараховуються банком
щомісячно, в останній робочий день
місяця, та в день повного погашення
кредиту позичальником за цим
договором, але не пізніше строку
(терміну), вказаного в пункту 1.1. цього
договору(по 07.02.2011 року). У разі, якщо
день нарахування процентів співпадає
із вихідним (святковим, неробочим) днем,
нарахування процентів здійснюється в
перший робочий день, що є наступним за
вихідним (святковим, неробочим) днем.

У разі несвоєчасного погашення
заборгованості за кредитом у строк
(термін), встановлений у п. 1.1. договору,
останнє нарахування процентів за
користування кредитом здійснюється
наступного робочого дня за датою,
вказаною у п. 1.1 договору, в подальшому
проценти за користування кредитом не
нараховуються.

Пунктом 8.5 зазначеного договору
встановлено, що всі зміни та доповнення
до договору дійсні лише у разі, якщо
вони здійснення в письмовій формі і
підписані сторонами.

01.07.2009 року між сторонами був
укладений додатковий договір до
кредитного договору, згідно з яким у п.
1.3 договору були внесені зміни щодо
розміру процентів річних, інші умови
залишені без змін.

15.11.2010 року був укладений
додатковий договір №2 до кредитного
договору, згідно якого кредитна лінія
була передана у не відновлювальну
кредитну лінію, інші умови були
залишені без змін.

14.01.2011 року був укладений
додатковий договір №3, згідно з п.1
якого було домовлено викласти п.7.2
кредитного договору в редакції:
«проценти за користування кредитом
нараховуються банком щомісячно, в
останній робочий день місяця, та в день
повного погашення кредиту за
позичальником за цим договором. У разі
несвоєчасного погашення
заборгованості за кредитом у строк
(термін), встановлений у п. 1.1. цього
договору, нарахування процентів за
користування кредитом здійснюється до
моменту повного погашення кредиту
позичальником за цим договором», інші
умови були залишені без змін.

Певний час він сумлінно
виконував умови договору, але через
скрутний фінансовий стан допустив
прострочення платежів та не зміг
сплатити суму кредиту та процентів у
встановлений договором строк, а саме
07.02.2011 року, тобто допустив несвоєчасне
погашення заборгованості, наслідками
чого є нарахування неустойки.

Вважає, що відповідач у
відповідності до додаткового договору
№ 3 змінив порядок нарахування
процентів за договором, що суперечить
Закону, оскільки редакція п.7.2. договору
від 14.01.2011 року не містить конкретного
строку та терміну, а лише зазначення
«до повного погашення кредиту
позичальником».

Строк кредитного договору
повинен був кінчитися 07.02.2011 року і в
договорі не міститься положень щодо
його продовження , однак відповідач, не
зважаючи на цю обставину, ініціював
встановлення положення про
нарахування процентів вже понад строку
договору.

Таким чином, строк договору минув
07.02.2011 року, а положення п. 7.2 в редакції
додаткової угоди № 3 всупереч
положення Цивільного кодексу України
продовжують дію окремих положень
договору без врахування вимог ст.252 ЦК
України.

Посилаючись на зазначені
обставини, просив суд на підставі ст.ст.
203, 215 - 217 ЦК України визнати п. 7.2
кредитного договору № 34/СЖ-003.08.2,
укладеного 07.02.2008 року в редакції
додаткового договору № 3, укладеного
14.01.2011 року, недійсним, зобов'язати
відповідача зробити перерахунок
нарахування процентів за зазначеним
договором.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2014 року
у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальниї міркувань.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнани судом недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, зокрема, про визнання
недійсним п. 7.2 кредитного договору №
34/СЖ-003.08.2 від 07.02.2008 року у редакції,
погодженій додатковою угодою до
доовору № 3 від 14.01.2011 року, суд виходив
з їх безпідставності, прийшовши до
висновку, що погодження сторонами
угодою від 14.01.2011 року обов"язку
позичальника сплачувати проценти за
користування кредитом після
закінчення встановленого у п.1.1
кредитного договору строку його дії до
моменту повного погашення кредиту не
суперечить нормам ЦК України та іншим
актам цивільного законодавства.

Висновки суду про те, що презумція
правомірності укладеної сторонами
додаткової до кредитного договору
угоди від 14.01.2011 року позивачем не
спростована, є обгрунтованими і
погоджуються з фактичними обставинами
справи та вимогами норм матеріального
і процесуального права, враховуючи, що
за встановленим ст. 11 ЦПК України
принципом диспозитивності суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізмчних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сиорін і інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або фінансова установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним
договором застосовуються положення
параграфа 1 цієї глави, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Таким чином, за змістом названої норми
відсотки - це плата за кредитну послугу,
розмір якої обчислюється на основі
передбаченої договором відсоткової
ставки із врахуванням правових та
економічних факторів і визначається на
розсуд сторін. Відсотки можуть
сплачуватися одночасно із одержанням
(поверненням) кредитних коштів на всю
суму за весь строк розпорядження або
щомісячно на суму залишку основного
боргу. Відповідно до ст. 49 Закону
України „Про банки і банківську
діяльність" надання безпроцентних
кредитів забороняється, за винятком
передбачених законом випадків.

Судом встановлено, що 07 лютого 2008 року
між банком та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 34/СЖ-003.08.2, згідно з
яким банк надав позивачу кредит на
споживчі цілі у вигляді кредитної
лінії на загальну суму 100 400 доларів США.

Пунктом 1.3 договору
встановлено проценту ставку за
кредитом у розмірів 16% річних, за
додатковим договором від 01 липня 2009
року пункт 1.3 був викладений в
наступній редакції: процентна ставка
за кредитом за цим договором
встановлюється в розмірі 9,5 процентів
річних. У випадку порушення
позичальником строків повернення
кредиту та/або сплати процентів, та/або
плати за обслуговування кредиту, у разі
її наявності, понад 20 днів, процентна
ставка за кредитом за цим договором
встановлюється в розмірі 16 процентів
річних, починаючи з наступного дня
після спливу двадцятиденного
строку(а.с.а.с.7-10,14).

Строк виконання основного
зобов"язання, а саме строк повного
погашення кредиту, встановлений у п.1.1
договору і визначений по 07 лютого 2011
року.

Пунктом 7.2 кредитного договору
був встановлений порядок нарахування
процентів по договору, відповідно до
якого проценти за користування
кредитом нараховуються банком
щомісячно, в останній робочий день
місяця, та в день повного погашення
кредиту позичальником за цим
договором, але не пізніше строку
(терміну), вказаного в пункту 1.1.
договору. У разі, якщо день нарахування
процентів співпадає із вихідним
(святковим, неробочим) днем,
нарахування процентів здійснюється в
перший робочий день, що є наступним за
вихідним (святковим, неробочим) днем.

Додатковим договором № 3 від 14
січня 2011 року пункт 7.2 був викладений в
наступній редакції: проценти за
користування кредитом нараховуються
банком щомісячно, в останній робочий
день місяця, та в день повного
погашення кредиту позичальником за цим
договором.

У разі несвоєчасного погашення
заборгованості за кредитом у
строк(термін), встановлений у п.1.1 цього
договору, нарахування процентів за
користування кредитом здійснюється до
моменту повного погашення кредиту
позичальником за цим договором(а.с.16).

В обгрунтування недійсності
викладеного у редакції від 14 січня 2011
року п.7.2 договору позивач посилався на
те, що виплата процентів за
користування кредитними коштами до
повного погашення кредиту, як умова
кредитного договору, не відповідає
положенням ст. 252 ЦК України у зв"язку з
відсутністю визначення строку дії
такої умови.

Розглядаючи справу по суті, суд
правильно виходив з того, що в
цивільному законодавстві поняття
„строк дії договору" та „строк(термін)
виконання зобов"язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК
України) є різними.

Для кредитного договору умова про
строк має комплексний характер і
досягнення сторонами згоди щодо неї
має включати домовленість про строк
дії договору та строки реалізації
основних прав та обов"язків кожної зі
сторін, зокрема, як з передачі
кредитодавцем кредитних коштів, так і з
повернення зазначених коштів
позичальником .

Строк повного повернення кредитних
коштів у крединому договорі від 07.02.2008
року був встановлений стронами датою
07.02.2011 року і додатковою угодою від 14
січня 2011 року не змінювався.

Щодо умови додаткової угоди про
нарахування банком процентів за
користування кредитними коштами і
після зазначеної дати у разі
неповернення кредиту, то вказана умова
не суперечила встановленому у ч.2 ст. 1048
ЦК України базовому принципу позики,
відповідно до якого у разі відсутності
іншої домовленості сторін проценти за
користування позикою виплачуються
щомісячно до дня повернення позики.

Ті докази та обставини, на які
посилається ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі, були предметом дослідження
суду першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом першої інстанції
були дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Фактично доводи зводяться до іншої
оцінки обставин справи, які
відрізняються від зробленої судом
першої інстанції оцінки, і підстав для
скасування судового рішення вони не
містять.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 вересня 2014 року по
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: