Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/5221/14
Головуючий у 1 інстанції: Ткачов
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів
Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі:
Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішенням
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 14 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного підприємства
«Краснолиманське лісове господарство»
про спонукання видати довідку
уточнюючу особливості характеру
роботи в умовах праці, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ДП «Краснолиманське
лісове господарство» про спонукання
видати довідку уточнюючу особливий
характер роботи в умовах праці.

В обґрунтування позову зазначав, що з
01.04.1979 року на підставі наказу
Краснолиманського лісгоспу №28 від
28.03.1979 року він з посади
техніка-лісовода Святогірського
лісництва був переведений на посаду
майстра лісу Святогірського лісництва,
де працював до 07.09.1992 року.

У 2013 році йому стало відомо, що у
зв'язку з характером праці, він має
право на пенсію по вислузі років
відповідно до ст.55 п. «в» Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року.

Зазначає, що він при здійсненні своїх
трудових функції весь час приймав
участь у здійсненні лісосічних та
лісогосподарських роботах.

Відповідач не бажає дати йому
відповідну довідку для оформлення
пільгової пенсії.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив суд зобов'язати відповідача
видати йому довідку, уточнюючу
особливий характер його праці в умовах
праці на посаді майстра лісу за період
з 01.04.1979 року по 07.09.1992 року, потрібну для
нарахування йому пенсії по вислузі
років.

Рішенням Краснолиманського міського
суду Донецької області від 14 жовтня 2014
року в позовних вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце слухання справи, про, що
свідчать поштові повідомлення та іх
заяви про розгляд справи у їх
відсутність.

У зв'язку з чим, на підставі ст. ст. 197,305
ЦПК України судова колегія вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності сторін, на підставі
наявних у справі доказів, без фіксації
судового процесу.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що з 01.04.1979 року по
07.09.1992 року ОСОБА_3 працював в
Краснолиманському держлісгоспі на
посаді майстра лісу ( а.с. 9,25-26,29) і
вказаним підприємством йому
неодноразово видавалася довідка для
пенсійного фонду щодо підтвердження
стажу роботи без зазначення особливого
характеру його праці ( а.с.14, 12-13,15-24)

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць, чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України „Про пенсійне
забезпечення" встановлено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно із пунктом 10 Порядку
застосування списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року № 383, встановлено, що
для підтвердження стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці
необхідно подати трудову книжку із
оформленими належним чином записами
про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку, передбачену пунктом
20 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд правильно виходив з того,
що позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що він працював більше ніж 80%
робочого часу на роботах із шкідливими
і важкими умовами праці.

Доводи апеляційної скарги про неповне
з'ясування обставин справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права є неприйнятними, оскільки
апелянт не наводить, які саме обставини
справи були неповно з'ясовані судом, не
зазначено, яке значення для справи
мають ці обставини, які обставини
недоведені, а суд вважав їх
встановленими, які висновки суду не
відповідають обставинам справи та які
саме норми матеріального та
процесуального права порушені або
неправильно застосовані судом.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Під час апеляційного розгляду справи
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що суд першої
інстанції з дотриманням вимог ст. ст.
212-215 ЦПК України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для ухвалення нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307,308,313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського
суду Донецької області від 14 жовтня 2014
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: