Справа № 2-34/2011 Головуючий у І
інстанції Білик Г.О.Провадження №
22-ц/780/163/14 Доповідач у 2 інстанції
ПриходькоКатегорія 4
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2014 року колегія судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Токар Т.Ю.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
особа яка приєдналась до апеляційної
скарги ОСОБА_2, на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 26 грудня 2012 року за позовом
виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області до
ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_1, Інспекція
архітектурно - будівельного контролю в
Київській області про знесення
самовільно збудованого майна та за
зустрічним позовом до ОСОБА_3 до
Броварської міської ради Київської
області, треті особи Броварське бюро
технічної інвентаризації, Інспекція
архітектурно - будівельного контролю в
Київській області про визнання права
власності на нерухоме майно,

встановила:

у листопаді 2009 року виконавчий комітет
Броварської міської ради Київської
області звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_1, Інспекція
архітектурно - будівельного контролю в
Київській області про знесення
самовільно збудованого майна, гаража
«Є», розміром 12,60м., х 4,30м., що
прибудований до літньої кухні «Г» на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Свій позов обґрунтовує тим, що 17 червня
2009 року головним спеціалістом відділу
контролю містобудівного законодавства
та документального супроводу
управління містобудування та
архітектури Броварської міської ради
та головним спеціалістом спеціального
відділу контролю за станом благоустрою
та зовнішнім дизайном міста проведено
перевірку земельної ділянки
домоволодіння АДРЕСА_1 щодо дотримання
містобудівного законодавства та
встановлено, що відповідачем самочинно
реконструйований індивідуальний
житловий будинок та побудовано літню
кухню-гараж з порушенням
містобудівного законодавства.

Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області складено протокол
відносно ОСОБА_3 за №77 від 23.07.2009 року
про адміністративне правопорушення
передбачене ст.96 КУпАП, постановою №1920
від 28.07.2009 року ОСОБА_3, притягнуто до
адміністративної відповідальності за
адміністративне правопорушення та
накладено штраф у розмірі п»ятдесяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян та надано припис про
зупинення будівельних робіт по
будівництву гаражу та реконструкції
індивідуального житлового будинку в
АДРЕСА_1, до отримання дозволу на
виконання будівельних робіт.

Як стверджує представник позивача на
день подання позову будівництво
об»єктів складає 100%. Штраф ОСОБА_3
сплачено в повному обсязі, але це не є
підставою для і продовження виконання
будівельних робіт. Особа, що вчинила
порушення повинна усунути недоліки, що
призвели до його вчинення.

В зв»язку з чим представник позивача
звернувся до суду з даним позовом, в
кому просить зобов»язати відповідача
знести самовільно збудоване майно,
гараж «Є», розміром 12,60м. х 4,30м., що
прибудований до літньої кухні «Г» на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1

У січні 2010 року, не погоджуючись з
первісним позовом ОСОБА_3, звернулась
до суду із зустрічним позовом до
Броварської міської ради Київської
області, треті особи - Броварське І бюро
технічної інвентаризації, Інспекція
архітектурно - будівельного контролю в
Київській області про визнання права
власності на нерухоме майно.

Позов обґрунтовує тим, що з червня 1999
року вона зі своєю сім»єю проживає в
будинку АДРЕСА_1. Вказаний будинок вона
придбала на підставі договору міни в
червні 1999 року та на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
зареєструвала правовласності на нього
в БТІ.

Рішенням Броварської міської ради №70
від 14.02.1983р. першому власникові
вказаною і будинку ОСОБА_4, дозволено
прибудувати до житлового будинку
приміщення під газ, кухню, веранду і
гараж та дозволено оформити технічну
документацію на самовільно побудовані
приміщення, а саме: сарай, гараж, комору
і літню кухню.

08 грудня 1988 року самовільно побудовані
приміщення були зареєстровані в
Броварському бюро технічної
інвентаризації. 06 вересня 1996 року
Броварським БТІ складений звітний акт
вартості будівель і споруд, у тому
числи і гаража, що підтверджує факт
законної будівлі - гаража.

Таким чином ОСОБА_3 вважає, що
інспектором Броварського БТІ
помилково вказано, що гараж є
самовільною спорудою, а вимога про його
знесення є незаконною, в зв»язку з чим
ОСОБА_3 звернулась до суду з даним
позовом.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 26 грудня 2012
року відмовлено у задоволенні
основного позову.

Зустрічний позовні вимоги задоволені,
визнано за ОСОБА_3 право власності на
гараж «Є» розміром 12,60м.х4,30м., що
прибудований до літньої кухні «Г» на
земельній ділянці за адресою, АДРЕСА_1

30 жовтня 2013 року ОСОБА_1, третя особа по
справі, подана апеляційна скарга на
рішення суду першої інстанції від 26
грудня 2012 року, а також клопотання про
поновлення строку на апеляційне
оскарження даного рішення.

Ухвалою судді Апеляційного суду
Київської області ОСОБА_1 поновлено
строк на апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції від 26 грудня 2012
року.

Апелянт просила скасувати вказане
рішення суду, посилаючись на
недотримання норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
виконавчий комітет Броварської
міської ради Київської області до
ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_1, Інспекція
архітектурно - будівельного контролю в
Київській області про знесення
самовільно збудованого майна, гаража
«Є», розміром 12,60м., х 4,30м., що
прибудований до літньої кухні «Г» на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1,
задовольнити.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
заперечень.

Позовні вимоги про знесення
самочинного будівництв позивача за
первісним позовом обґрунтовані
приписами ч.7 ст.376 ЦК України.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда інше нерухоме
майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до наведеної вже ст.376 ЦК
України, особа яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване майно.

У разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов»язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов»язана відшкодувати витрати
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Таким чином, самочинне будівництво
може бути знесене або за позовом
власника земельної ділянки, права
якого порушені таким будівництвом, або,
якщо є неможливим проведення
відповідної перебудови, або особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від її проведення.

Тому відповідно, знесення вказаного
самочинного будівництва можливо за
наявності одночасно таких умов : 1)
істотне відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушення прав інших осіб, істотне
порушення будівельних норм і правил; 2)
неможливість проведення відповідачем
відповідної перебудови або його
відмови від її проведення.

Позивачем, за основним позовом, не
надано належних та допустимих доказів
наявності існування зазначених
обставин, зокрема звернення до суду із
позовом про проведення відповідачем
відповідної перебудови, неможливість
проведення такої перебудови, відмова
відповідача від проведення такої
перебудови, порушення суспільних
інтересів чи інтересів інших осіб
самовільним будівництвом ОСОБА_3
спірного гаража.

Позивачем в ході розгляду справи не
надано суду безперечних доказів і
обгрунтувань, тому суд правильно
вважав позовні вимоги виконавчого
комітету Броварської міської ради
такими, що не підлягають задоволенню.

Задовольняючи зустрічні позовні
вимоги суд першої інстанції виходив з
того, що земельна ділянка, площею
0,0249га., яка розташована по АДРЕСА_1
належить ОСОБА_3 на підставі державного
акту направо власності на земельну
ділянку від 28 вересня 2010 року, цільове
призначення для ведення особистого
селянського господарства. Земельна
ділянка, що розташована за цією ж
адресою, площею 0,1000га., цільове
призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
належить ОСОБА_3 на підставі державного
акту від 28 вересня 2010 року .

Відповідно технічного паспорта на
будинок від 19 вересня 2011 року на
вищевказаній земельній ділянці
розташовані житловий будинок «А-1»
суміжний з житловою прибудовою «А1-1»,
яка відповідно суміжна з прибудовою
«а2», гараж «Є» прибудований до літньої
кухні «Г», зі сторони дворового фасаду
до літньої кухні «Г» прибудована
вбиральня «Д», під прибудовою «а2»
влаштований погріб «В», колодязь «К»,
огорожа « ЇМ».

Як вбачається з висновку №7149/11-43
судової будівельно-технічної
експертизи від 18 вересня 2012 року гараж
«Є» розміром в плані 12,60м., x 4,30м., що
прибудований до літньої кухні «Г» на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 з
урахуванням змін в наданих документах,
а саме : технічному паспорті БТ1 від 19
вересня 2011 року, топографічному плані
на земельну ділянку площею 1 249 кв.м., що
складений ПП «Тартмін» відповідає
вимогам нормативних документів, за
виключенням погодження з місцевими
органами архітектури і містобудування.

Задовольняючи зустрічний позов суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3, є власником земельної ділянки
на якій збудований спірний гараж, його
будівництвом позивачка не порушила
суспільних інтересів, прав та законних
інтересів інших осіб.

Проте з висновками суду першої
інстанції, про задоволення зустрічних
позовних вимог, не можливо погодитися
виходячи із наступного.

Відповідно до постанови №6, від 30
березня 2012 пленума Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва), п.27
розташовані на земельній ділянці поряд
із житловим будинком
господарсько-побутові будівлі й
споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо
відповідно до положень статей 186,381 ЦК є
приналежністю головної речі (будинку).

У зв»язку із цим положення частини
п»ятої статті 376 ЦК не є підставою для
визнання за власником такого житлового
будинку самостійного права власності
на самочинно побудовані
господарсько-побутові будівлі й
споруди, що були зведені після набуття
ним права власності на будинок чи
садибу.

Прийняття в експлуатацію таких
об»єктів нерухомості має
здійснюватися відповідною інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у спосіб, визначений Порядком
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та ІІ категорії складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженим наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 24 червня 2011 року №91.

Враховуючи вище зазначене у суду
першої інстанції не було підстав для
задоволення зустрічних позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції постановив рішення, в
частині задоволення зустрічних
позовних вимог, з порушенням норм
матеріального права, а тому за таких
обставин рішення суду першої
інстанції, в частині задоволення
зустрічних позовних вимог, підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні зустрічних
позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись:
ст.ст.303,307,309,313-315,317,319 ЦПК України
колегія суддів, -

вирішила :

апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1,
особа яка приєдналась до апеляційної
скарги ОСОБА_2, на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 26 грудня 2012 року задовольнити
частково. Рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 26 грудня 2012 року скасувати, в
частині задоволення вимог зустрічного
позову і ухвалити в цій частині нове
рішення.

У задоволенні позов ОСОБА_3 до
Броварської міської ради Київської
області, треті особи Броварське бюро
технічної інвентаризації, Інспекція
архітектурно - будівельного контролю в
Київській області про визнання права
власності на нерухоме майно, відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції
від 26 грудня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді