Справа № 522/4850/14-ц
провадження 4-с/522/84/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого судді - Кравчук Т.І.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції щодо
виконання судового рішення у цивільній
справі № 1522/23463/12 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського
районного суду м. Одеси зі скаргою на
бездіяльність Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
щодо виконання судового рішення у
цивільній справі № 1522/23463/12, в якій
просить суд визнати неправомірними
бездіяльність начальника першого
Приморського відділу ДВС Одеського
міського управління юстиції старшого
та державного виконавця першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 щодо
примусового виконання рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 17.04.2013 року, прийнятого у справі
№1522/23463/12, зобов'язати перший
Приморський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції усунути допущені
порушення чинного законодавства та
вжити заходів з примусового виконання
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 17.04.2013 року, прийнятого у
справі № 1522/23463/12. В подальшому заявник
уточнив скаргу та просив визнати
незаконною та скасувати постанову
першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції від 25.06.2014
року про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 1522/23463/12, виданого
20.05.2013 року Приморським районним судом
м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 473 324,38
грн., визнати неправомірною
бездіяльність державних виконавців,
начальника першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиці
щодо примусового виконання рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 17.04.2013 року у цивільній справі
№1522/23463/12, зобов'язати перший
Приморський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції усунути допущені
порушення чинного законодавства та
вжити усіх заходів з примусового
виконання цього рішення, а саме
провести виконавчі дії, спрямовані на
виявлення усього належного боржнику та
його дружині нерухомого майна, в тому
разі й майна, яким він володіє спільно з
іншими особами шляхом надіслання
запитів до Міністерства доходів і
зборів України, Головного управління
земельних ресурсів м. Києва, Головного
управління земельних ресурсів
Київської області, Головного
управління земельних ресурсів м. Одеси,
Головного управління земельних
ресурсів Одеської області, органів
державної податкової інспекції,
банків, бюро технічної інвентаризації,
органів реєстрації речових прав на
нерухоме майно, єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України; Зобов’язати виконати вимоги,
передбачені ч. 6 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» щодо
звернення стягнення на частку
боржника; Зобов’язати виконати певні
дії по опису, накладенню арешту на все
виявлене нерухоме і рухоме майно, яке
належить боржнику та його дружині, а
також виконати дії щодо визначення
вартості чи оцінки усього виявленого
майна та виконавчі дії щодо його
реалізації; Зобов’язати провести
виконавчі дії щодо опису та вилучення
лікарських засобів, які знаходяться в
закладах, які належать боржнику.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 22
травня 2013 року державним виконавцем
першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа, вииданого Приморським районним
судом м. Одеси по справи № 1522/23463/12 20
травня 2013 року. Вказаною постановою
боржнику було встановлено строк
добровільного виконання у термін до
семи днів з моменту винесення цієї
постанови. У жовтні 2013 року він
звертався до начальника першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції із заявами про
накладення арешту на усе рухоме і
нерухоме майно, банківськи рахунки
підприємства, власником якого є
боржник та з метою інформування та
прийняття відповідних рішень надавав
відомості з державного реєстру
фізичних осіб ДПА України про суми
сплачених доходів ОСОБА_4 та відомості
щодо вказаних підприємств, а саме ТОВ
«Конвалія», філії ТОВ "Шип", "Ехма ЛТД",
"Сок Фермерська зоря". Проте незважаючи
на наявність в першому Приморському
відділі державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
відомостей щодо майна, яке належить
боржнику, посадовими особами відділу
вказана інформація шляхом спрямування
відповідних запитів не перевірена,
повне майнове становище боржника не
встановлено. Крім того, заявник
посилається на невиконання державними
виконавцями першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
вимог ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» щодо
здійснення заходів відносно
з’ясування перебування нерухомого
майна у власності боржника з іншими
особами, та звернення стягнення на
частку боржника у майні, яке належить
йому та іншим особам на праві спільної
власності.

В ході розгляду справи судом ухвалами
від 17 травня 2014 року та від 2 липня 2014
року у Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції було
витребувано матеріали виконавчого
провадження № 39969693 за виконавчим
листом, виданим Приморським районним
судом м. Одеси 20 травня 2013 року по
справі № 1522/23463/12.

Заінтересовані особи в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
слухання справи були повідомлені
належним чином, клопотань щодо
неможливості явки до суду не надавали.

Представник ОСОБА_1 просила суд
задовольнити скаргу заявника з
підстав, які викладені в уточненій
скарзі.

Суд, вислухавши пояснення представника
заявника та дослідивши матеріали
справи приходить до висновку, що
заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Частина 2 ст. 55 Конституція України
гарантує кожному право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Законами України «Про державну
виконавчу службу» і «Про виконавче
провадження»до компетенції судів
віднесено розгляд скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби.
Скарга заявника подана до суду у
встановлений ст. 385 ЦПК України строк.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 17 квітня 2013 року по
цивільній справі № 1522/23463/12 було
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
грошові кошти в сумі 439 615,00 грн. –
основного боргу, 30 487,38 грн. – 3
процентів річних, 3 222 грн. – судового
збору. 20 травня 2013 року Приморським
районним судо м. Одеси було видано
виконавчий лист.

На підставі вказаного виконавчого
листа постановою старшого державного
виконавця першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_2 від 25.09.2013 року відкрито
виконавче провадження ВП № 39969693 про
стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 473 324, 38
грн. Вказаною постановою боржнику було
встановлено строк добровільного
виконання у термін до семи днів з
моменту винесення цієї постанови.
Згідно з частиною 6 статті 30 Закону
України «Про виконавче провадження»,
якщо боржник у встановлений строк
добровільно не виконав рішення,
державний виконавець невідкладно
розпочинає його примусове виконання.
Відповідно до частини 1 статті 52
вказаного закону, звернення стягнення
на майно боржника полягає в його арешті
(опису), вилученні та примусовій
реалізації.

Пункт 5.1.1. Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої Наказом
Мінюсту України № 74/5 від 15.12.1999
передбачає, що звернення стягнення на
майно боржника полягає в його
виявленні (шляхом надіслання запитів
до органів державної податкової
інспекції, банків, дорожньої
автомобільної інспекції, бюро
технічної інвентаризації, нотаріату
тощо), описі, арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Згідно з
частиною 5 статті 52 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
відсутності у боржника коштів та
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржникові інше майно,
за винятком майна, на яке згідно з
законом не може бути накладено
стягнення. Згідно частини 6 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»,
якщо у виконавчому документі про
стягнення грошових коштів не вказано
певного номера рахунка, з якого мають
бути стягнені грошові кошти, то в разі
відсутності в боржника коштів та
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, державний виконавець
не пізніше місячного строку з дня
відкриття виконавчого провадження
зобов'язаний прийняти постанову про
звернення стягнення на майно боржника,
яку не пізніше трьох днів надсилає
сторонам. Відповідно до ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов’язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження. Відповідно
до частини 3 статті 62 Закону, у разі
звернення стягнення на будинок,
квартиру, приміщення, земельну
ділянку державний виконавець запитує
відповідні місцеві органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування про належність
зазначеного майна боржникові на праві
власності та його вартість, а також
запитує нотаріальний орган, чи не
знаходиться це майно під арештом. В
матеріалах справи містяться заяви
ОСОБА_1 на ім’я начальника першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління про накладення арешту на
майно підприємств, власником яких є
боржник – ОСОБА_4, з відомостями з
державного реєстру фізичних осіб ДПА
України про суми сплачених доходів
ОСОБА_4 та відомості щодо вказаних
підприємств, а саме ТОВ «Конвалія»,
філії ТОВ "Шип", "Ехма ЛТД", "Сок
Фермерська зоря".

Згідно зі ст. 4 закону України «Про
виконавче провадження» під час
виконання рішень державний виконавець
має право на безпосередній доступ до
баз даних і реєстрів, у тому числі
електронних, що містять інформацію про
боржників, їхнє майно та кошти. Порядок
доступу до таких реєстрів
встановлюється Міністерством юстиції
України спільно з відповідними
центральними органами виконавчої
влади, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про виконавче провадження» Наказом
Міністерства юстиції України,
Міністерства доходів і зборів України
05.02.1014 року № 254/5/119 було затверджено
Порядок надання інформацій
Міністерством доходів і зборів України
на запити органів державної виконавчої
служб. Цей Порядок визначає загальні
правила надання Міністерством доходів
і зборів України органам державної
виконавчої служби інформації про
реєстраційні номери облікової картки
платників податків - боржників -
фізичних осіб, номери рахунків
боржників - юридичних осіб, а також
рахунків, відкритих боржником -
юридичною особою через свої філії,
представництва та інші відокремлені
підрозділи, та/або фізичних осіб -
підприємців, яку отримує Міністерство
доходів і зборів України від
банківських та інших установ, та
джерела отримання доходів боржників -
фізичних осіб і передає на запити
органів державної виконавчої служби.
Згідно з вказаним Порядком органи
державної виконавчої служби подають
запити до Міністерства доходів і
зборів України через державне
підприємство «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України і
використовують отриману інформацію в
порядку, установленому Законом України
«Про виконавче провадження».

В матеріалах виконавчого провадження
ВП № 39969693 відсутні відповідні запити,
спрямовані на з’ясування повного
майнового стану боржника.

На підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що майновий стан
боржника службовими особами першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції не встановлений.

Частиною 6 статті 52 Закону
передбачено, що стягнення на майно
боржника звертається в розмірах і
обсягах, необхідних для виконання за
виконавчим документом з урахуванням
витрат на виконання та стягнення
виконавчого збору. У випадках коли
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.
Згідно з частиною 6 статті 12 Закону,
боржник зобов'язаний надавати у строк,
установлений державним виконавцем,
достовірні відомості про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншим» особами
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах. В матеріалах
справи міститься акт державного
виконавця Бахової В.І, складений у
січні 2014 року, з якого вбачається, що
боржник заявляє лише про наявність
квартири, земельної ділянки та
транспортного засобу.

Суд приходить до висновку, що державним
виконавцем належним чином покладені на
нього ч. 6 ст. 52, ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» не виконані: не
здійснено заходів щодо з’ясування
перебування нерухомого майна у
власності боржника з іншими особами, не
виконана вимога закону щодо звернення
стягнення на частку боржника у майні,
яке належить йому та іншим особам на
праві спільної власності.

Згідно із ч. 7 ст. 57 "Закону України "Про
виконавче провадження" вилучення
арештованого майна з передачею його
для реалізації здійснюється у строк,
встановлений державним виконавцем, але
не раніше ніж через п'ять днів після
накладення арешту. Державна реєстрація
обтяження у вигляді арешту нерухомого
майна власника - ОСОБА_3 за виконавчим
провадженням № 39969693 здійснена 15.10.2013
року на підставі постанови державного
виконавця Бахової В.І. про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 10.10.2013 року. Проте
вказаним державним виконавцем дії щодо
вилучення та реалізації майна в
установленому законодавством порядку
та строки, не проведені. Вказане
свідчить й про невиконання державними
виконавцями Першого Приморського ВДВС
ОМУЮ вимог ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження", відповідно до
якої державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. З цією
метою державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку.

22.01.2014 року дорученням щодо передачі
виконавчих проваджень від одного
державного виконавця органу ДВС до
іншого виконавче провадження В-8/54/2014
(ВП № 39969693) з примусового виконання
виконавчого листа № 1522/23463/12 виданого
20.05.2013 року Приморським районним судом
м. Одеси про стягнення грошової суми в
розмірі 473 324,38 грн. з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 було передано з ділянки В-8
старшого державного виконавця відділу
ОСОБА_2 на ділянку В-7 головного
державного виконавця Качурки В.В.
Матеріали зведеного виконавчого
провадження в матеріалах справи №
522/4850/14ц відсутні. Суд вважає, що
вказаним державним виконавцем
належним чином покладені на нього ст. 62
та ч. 6 ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» обов’язки не
виконані, а саме не здійснено заходів
щодо з’ясування перебування
нерухомого майна у власності боржника
з іншими особами, не виконана вимога
закону щодо звернення стягнення на
частку боржника у майні, яке належить
йому та іншим особам на праві спільної
власності.

Постановою старшого державного
виконавця першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського МУЮ ОСОБА_5 від 25.06.2014 року,
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 1522/23463/12,
виданого 20.05.2013 року Приморським
районним судом м. Одеси про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 закінчено.
Вказане виконавче провадження
закінчено на підставі п.10 ч.1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» у зв’язку із направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу державної виконавчої
служби. Погодитись з вказаною
постановою суд не може. Постанова про
закінчення виконавчого провадження
прийнята старшим державним виконавцем
та затверджена начальником Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського МУЮ 25.06.2014
року, тобто в період судового
провадження по цивільній справі №
522/4850/14-ц за скаргою ОСОБА_1 на
бездіяльність саме вказаного відділу
ДВС ОМУ з приводу його неналежного
виконання виконавчого листа № 1522/244663
виданого 20.05.2013 року, Приморським
районним судом м. Одеси про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в
розмірі 473 324,38 грн., що є неприпустимим.
Крім того, Перший Приморський відділ
державної виконавчої служби Одеського
МУЮ, в порушення ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» не вжив
усіх передбачених цим законом заходів
примусового виконання рішення,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі не вчинив виконавчих дій
спрямованих на встановлення повного
майнового становища боржника за
вищевказаним виконавчим провадженням.
Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі, якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого листа
стягувачу визнана судом незаконною,
виконавче провадження підлягає
відновленню.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути допущені порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи. Суд може
зобов'язати державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав. Суд
не має права зобов'язувати зазначених
осіб до вчинення тих дій, які згідно із
Законом про виконавче провадження
можуть здійснюватися лише державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби. З
цих підстав не підлягають задоволенню
вимоги ОСОБА_1 в частині зобов’язання
першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
МУЮ провести виконавчі дії щодо опису
та вилучення лікарських засобів, які
знаходяться в закладах, які належать
боржнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України
виконання ухвали суду про визнання
оскаржуваного рішення неправомірним
покладається на орган державної
виконавчої служби, в якому працює цей
державний виконавець або інша посадова
особа державної виконавчої служби.

Згідно ст. 389 ЦПК України про виконання
ухвали відповідний орган державної
виконавчої служби повідомляє суд і
заявника не пізніше ніж у місячний
строк з дня одержання.

На підставі викладеного, ст. ст. 32, 124
Конституції України, ст. 8 Закону
України «Про нотаріат», ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. 386 - 389 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції щодо виконання
судового рішення у цивільній справі №
1522/23463/12 задовольнити частково.

Постанову першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 25.06.2014 року про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 1522/23463/12,
виданого 20.05.2013 року Приморським
районним судом м. Одеси про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в
розмірі 473 324,38 грн., прийняту старшим
державним виконавцем Пономарьовим В.В.
і затверджену начальником першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_6, визнати
незаконною та скасувати.

Визнати неправомірною бездіяльність
державних виконавців першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_7,
начальника першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_6 щодо примусового виконання
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 17.04.2013 року, прийнятого у
справі №1522/23463/12.

Зобов'язати Перший Приморський відділ
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції усунути
допущені порушення чинного
законодавства та вжити усіх заходів з
примусового виконання рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 17.04.2013 року, прийнятого у справі №
1522/23463/12:

- провести виконавчі дії, спрямовані на
виявлення усього належного боржнику -
ОСОБА_3 та його дружині нерухомого
майна, в тому разі й майна, яким він
володіє спільно з іншими особами
шляхом надіслання запитів до
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління земельних
ресурсів м. Києва, Головного управління
земельних ресурсів Київської області,
Головного управління земельних
ресурсів м. Одеси, Головного управління
земельних ресурсів Одеської області,
органів державної податкової
інспекції, банків, бюро технічної
інвентаризації, органів реєстрації
речових прав на нерухоме майно, єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, нотаріату .

- виконати вимоги, передбачені ч. 6 ст. 52
Закону України «Про виконавче
провадження» щодо звернення стягнення
на частку боржника, що визначається
судом за поданням державного
виконавця.

- виконати дії по опису, накладенню
арешту на усе виявлене нерухоме і
рухоме майно, яке належить боржнику -
ОСОБА_3 та його дружині, а також
виконати дії щодо визначення вартості
чи оцінки усього виявленого майна та
виконавчі дії щодо його реалізації.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя

28.10.2014