Номер провадження: 22-ц/785/6079/14
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Плавич
Н.Д.

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 31 березня 2014 року у цивільній
справі за позовом комунального
підприємства "Житлово-комунальний
сервіс "Порто-Франківський" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИЛА:

22.04.2013 року, комунальне підприємство
"Житлово-комунальний сервіс
"Порто-Франківський" (далі-ЖКС),
звернулось із позовом про стягнення з
відповідачки заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги, і,
уточнивши вимоги, просило стягнути з
відповідачки заборгованість за період
з 2010 року по 2014 рік у сумі 3071,58 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що
відповідачка є власником кімнати
площею 32,0м2 у квартирі загального
користування АДРЕСА_1. Зазначений
будинок знаходиться на балансі
позивача і утримується останнім.

Посилаючись на те, що відповідачка
належним чином не сплачує за надані
житлово-комунальні послуги, допустила
заборгованість за період з 2010 року по
2014 рік, позивач просив позов
задовольнити.

Відповідачка позов не визнала,
стверджуючи, що відповідач належним
чином не надавав комунальних послуг.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 31.03.2014 року позов
задоволено частково: суд стягнув з
відповідачки на користь позивача
заборгованість у сумі 1 833,11 гривень і
судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідачка
просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення про відмову у
позові, посилаючись на незаконність
рішення суду й на недоведеність вимог
позивача.

У засіданні колегії суддів:
відповідачка скаргу підтримала;
представник позивача скаргу не
визнала.

Рішення суду першої інстанції
підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п.4
ЦПК України.

Згідно зі ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України,
підставою для зміни рішення суду
першої інстанції є порушення судом
норм матеріального права.

Суд, задовольняючи позов частково
і стягуючи з відповідачки на користь
позивача заборгованість за надані
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території у сумі 1 833,11
гривень виходив з того, що
відповідачка, як власник жилого
приміщення у квартирі загального
користування багатоквартирного
будинку допустила заборгованість зі
сплати за надані житлово-комунальні
послуги.

Висновок суду у цій частині
відповідає обставинам справи і вимогам
закону - ст. ст. 20, 32 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
(далі-Закон), п.п.1.3,4.1 Порядку визначення

2

виконавця житлово-комунальних послуг у
житловому фонді, затвердженого наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства №60
від 25.04.2005 року і зареєстрованого у
Міністерстві юстиції 19.05.2005 року за
№54110821 (далі-Порядок) та
п.п.4,14,17,27,29,30,32,33,35 Правил користування
приміщеннями житлових будинків та
прибудинковими територіями,
затвердженими Кабінетом Міністрів
України №572 від 08.10.1992 року
(далі-Правила), ст. 60 ЦПК України.

Встановлено, що позивачка є
власником кімнати площею 32,0 м2 у
квартирі загального користування
АДРЕСА_1. З 2010 року відповідачка не
сплачує за утримання будинку та
прибудинкової території (далі-УБПТ),
згідно тарифів, затверджених у
встановленому законом порядку. Оплата
здійснюється лише за вивіз сміття, а
також за воду й водовідведення. Станом
на 01.01.2014 року, за розрахунками
позивача, за відповідачкою утворилась
заборгованість зі сплати за УБПТ у сумі
3 071,58 гривень, з яких заборгованість у
сумі 1 833,11 гривень утворилась за період
з 01.10.2010 року по 01.01.2014 року (а.с.5-7, 65-82, 96,
142).

Визначаючи розмір заборгованість
за надані послуги, суд застосував
строки позовної давності, і, з
врахуванням строків позовної давності,
стягнув з відповідачки на користь
позивача заборгованість станом на
01.01.2014 року у сумі 1 833,11 гривень.

Позивач у цій частині погодився із
рішенням суду і не подав апеляційну
скаргу.

Зважаючи на те, що відповідачка не
сплачує за УБПТ і допустила
заборгованість зі сплати за надані
послуги, суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про стягнення
сум заборгованості.

Доводи відповідачки в апеляційній
скарзі про те, що: вона сплачує за
надані позивачем послуги, у тому числі
за освітлення двору і сходів; позивач
не надає послуг з УБПТ; будинок, як
пам'ятка архітектури, потребує
проведення значних ремонтних робіт і
заходів по реабілітації; позивач не
здійснює ремонт покрівлі й не стежить
за технічним станом інженерного
обладнання будинку; надані позивачем
акти виконаних робіт не є доказами про
проведення позивачем робіт з УБПТ;
довідка-розрахунок сум комунальних
платежів не є належним доказом; суд
неправильно застосував ст. 68 ЖК
України, - не заслуговують на увагу.

Відповідачка, всупереч ст. 60 ЦПК
України, належними і допустимими
доказами не довела факту сплати нею у
період з 2010 року по 2014 рік витрат на
УБПТ, до яких, зокрема входить плата за
освітлення двору і сходів.

Для УБПТ, компетентним органом
влади, встановлюються відповідні
тарифи, при цьому, тариф по УБПТ
визначається по кожному окремому
будинку й відтворює об'єктивну
економічну вартість мінімальних норм
житлово-комунальних послуг для
забезпечення санітарно-гігієничних
вимог проживання людей, технічних
вимог до експлуатації конкретного
будинка.

З 01.10.2012 року тариф у будинку, де
проживає відповідачка, складає 1,09 м2
загальної площі квартири, а розрахунок
тарифу здійснено відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 560 від 12.07.2005 року "Про затвердження
Порядку формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій" й
затверджений рішенням Одеської
міської ради №1212 від 28.10.2008 року.

Так, до витрат на УБПТ, зокрема,
входить: прибирання прибудинкової
території, технічне обслуговування
внутрішніх мереж будинку, мереж тепло
та водопостачання, водовідведення і
зливної каналізації з плановим
оглядом; позачергове обслуговування
будинку при необхідності і за заявками
мешканців будинку; дезінсекція і
дератизація при необхідності і за
заявками мешканців будинку;
нарахування по поточному ремонту,
оскільки за рахунок зазначених коштів
здійснюються всі необхідні ремонті
роботи, у тому числі, аварійні;
підготовка до експлуатації у
осінньо-зимовий період, яка включає
закупівлю матеріала для посипання й
інветаря на зимовий період; послуги з
експлуатації номерних знаків;
освітлення місць загального
користування, підвалів і підкачка води
по кожному будинку, що залежить від
тарифу на електроенергію та витрат на
освітлення будинку за місяць (а.с.142-144).

За повідомленням Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 21.10.2013 року, ремонт
покрівлі у будинку по АДРЕСА_1
запланований на листопад 2013 року
(а.с.143).

3

Ремонтні роботи по утриманню
будинка-пам'ятки архітектури не
покриваються витратами на поточний
ремонт, оскільки зазначені ремонтні
роботи здійснються за рахунок
виділення бюджетних коштів
відповідною радою органу місцевого
самоврядування.

Позивач надав суду належні і
допустимі докази на підтвердження,
зокрема, виконання ним робіт з
утримання будинку по АДРЕСА_1 у жовтні
2012 року, у вересні 2013 року, за період з
2012 по 2014 роки, а також
довідку-розрахунок заборгованості й
копію особистого рахунку № на
ім'я відповідачки, який відтворює усі
нарахування та здійснена часткова
сплата відповідачкою за період з 2010 по
2014 роки (а.с.53-57).

Зазначені докази, всупереч ст. 60 ЦПК
України, відповідачка не спростувала.

Помилкове посилання суду у рішенні
на ст. 68 ЖК України, яка регулює
правовідносини, що виникли із
користування жилими приміщеннями у
будинках державного і громадського
житлового фонду, не є підставою для
скасування правильного по суті рішення
суду.

Разом з тим, рішення суду першої
інстанції підлягає зміні з
викладенням резолютивної частини
рішення у новій редакції, оскільки суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про стягнення з відповідачки
судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка з 2009 року є інвалідом 2
групи безстроково (а.с.40,138).

Відповідно до ст. 5 ч.1 п.9 Закону
України "Про судовий збір", від сплати
судового збору звільняються інваліди 1
та 2 груп.

За змістом ст. 88 ч. 2ЦПК України,
якщо сторона звільнена від сплати
судових витрат, витрати компенсуються
за рахунок держави у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Зважаючи на викладене, на
відповідачку, яка є інвалідом 2 групи,
не може бути покладено обов'язок
відшкодувати позивачу судові витрати.

Приймаючи до уваги, що рішення
суду у частині стягнення судових
витрат не відповідає вимогам закону,
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні з викладенням резолютивної
частини рішення у новій редакції.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.
4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,
ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 31 березня 2014 року -
змінити, виклавши резолютивну частину
рішення у новій редакції:

Позов комунального підприємства
"Житлово - комунальний сервіс
"Порто-Франківський" - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
комунального підприємства "Житлово -
комунальний сервіс
"Порто-Франківський" заборгованість
станом на 01.01.2014 року у сумі 1 833 (одна
тисяча вісімсот тридцять три) гривні 11
копійок.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення.

Рішення апеляційного суду може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України із розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області Л.Г.
Ващенко

Г.Я. Колесніков

Н.Д. Плавич