Справа № 747/899/13-ц
Провадження № 2/747/6/14
РІШЕННЯ

іменем України

27.01.2014 року , Талалаївський районний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Бабич О.І
,

при секретарі - Божко Л.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.м.т. Талалаївці
Чернігівської області цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Поповичківкої сільської ради про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини.

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2013 року, ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом. В позовній
заяві позивач вказує, що являється
племінником померлої ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після її смерті відкрилася спадщина.

Оскільки ОСОБА_2 проживала окремо і
після її смерті йому як спадкоємцю не
було відомо про існування та
знаходження право установчих
документів і він їх не міг відшукати, а
про їх існування та місцезнаходження
дізнався в серпні 2012 року.

Відшукав право установчі документи
після спливу шестимісячного терміну
для подання заяви до нотаріуса. В
зв'язку з чим в установлений законом
строк не зміг звернутися до державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини.

Спадкоємцем після смерті тітки була
його мама ОСОБА_2, яка спадщину не
прийняла з невідомих йому причин.
Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла.
Інших спадкоємців за законом та
заповітом окрім його немає. Свідоцтво
про право на спадщину не отримував.

Вважає причину пропуску строку
прийняття спадщини поважною, просить
постановити рішення, яким надати
додатковий строк на прийняття
спадщини.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав.

Представник Поповичківської сільської
ради в судове засідання не з'явився, але
надав до суду заяву згідно якої позовні
вимоги визнає, проти задоволення
позову не заперечує.

Зокрема, правова позиція суду щодо
можливості захисту права власності
позивача шляхом його визнання
ґрунтується на практиці Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст. 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
підлягає використанню національними
судами України як джерело права.

Так, у рішенні від 30 листопада 2004 року у
справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа
відкрита за заявою № 48939/99 та
розглянута Великою палатою)
Європейський суд визнав, що поняття
"майно" охоплює не лише річ, яка реально
існує (матеріальна складова), але також
стосується засобів праводомагання
(юридична складова), включаючи право
вимоги, відповідно до якого особа може
стверджувати, що вона має принаймні
"законне сподівання" стосовно
ефективного здійснення права
власності.

Із заяви вбачається, що до спадкового
майна спадкодавця належить жилий
будинок з надвірними будівлями в с.
Новопетровське Поповичківської
сільської ради Талалаївського району.
Який згідно заповіту від 20 березня 1996
року зареєстрованого в реєстрі за №266,
ОСОБА_4, заповіла ОСОБА_1.

Таким чином, за умови прийняття
позивачем ОСОБА_1, спадщини після
смерті ОСОБА_4, у встановлений законом
спосіб та, як наслідок, набуття ним
права власності на домоволодіння та
прилеглі до нього будівлі за заповітом
в порядку спадкування, суд приходить до
висновку, що право власності позивача
на спадкове майно після смерті тітки за
заповітом, підлягає захисту у судовому
порядку шляхом його визнання.

У відповідності зі ст. ст. 1270, 1272 ЦК
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини. Якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України,
не подав заяву про прийняття спадщини,
він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Суд вважає встановленим, що позивач
пропустив строк для прийняття спадщини
після смерті тітки ОСОБА_4, за
заповітом. Причини пропуску строку в
даному випадку правового значення не
мають. Оскільки заповіт не
скасовувався і являється дійсним до
цього часу. Враховуючи поважність
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини, суд вважає, що його
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню.

До заяви надано і копію Державного Акту
на право приватної власності на землю
111 - ЧН №047033 виданий ОСОБА_4, 20 серпня
2001року, який в заповідане майно не
входить. Земельна ж ділянка
знаходиться за межами Поповичківської
сільської ради яка не може бути
відповідачем по даній справі. Позивач
не надав суду доказів про поважність
пропуску строків, інших спадкоємців, а
також подання нотаріуса про
відмову,або задоволення заяви про
видачу свідоцтва про право власності.
Він же не позбавлений права в цій
частині звернутися з позовом до суду
про визнання права власності на
зазначену спадщину.

Викладені обставини підтверджуються:
свідоцтвом про народження НОМЕР_1,
НОМЕР_2,НОМЕР_3, свідоцтвами про смерть
ОСОБА_4НОМЕР_4 та ОСОБА_2,НОМЕР_5,
державним актом на право власності на
земельну ділянку серія 111 - ЧН №047033.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 1270, 1272 ЦК
України, суд.

ВИРІШИВ:

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для
звернення до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини за
заповітом після смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року - 2 (два) місяці
після набрання законної сили рішення
суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

Суддя
О.І.Бабич