Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Дзержинський
районний суд м.Харкова у складі:

головуючого
Аркатової К.В.

секретаря
Подосокорської А.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «ВіЕйБі Банк»,
ОСОБА_4 про визнання договору поруки
припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом
відповідачів про визнання договору
поруки припиненим, зазначивши, 17.12.2007
року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 114/07,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит на придбання
нерухомості у розмірі 554000 доларів США
за сплатою відсотків 14 % річних,
терміном повернення 17.12.2010 року. З
метою забезпечення виконання умов
кредитного договору між ОСОБА_3, ПАТ
«ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 укладено
договір поруки від 17.12.2007 року,
відповідно до умов якого ОСОБА_3
зобов»язалася солідарно відповідати
перед кредитором за виконанням ОСОБА_4
зобов»язань у повному обсязі за
кредитним договором № 114/07 від 17.12.2007
року до повного виконання зобов»язань
за кредитним договором.

При цьому відповідно до п.1.2 договору
поруки від 17.12.2007 року сторони
погодили, що зобов»язання поручителя
перед кредитором є безумовними і
ніяких умов, крім передбачених цим
договором не потребують.

Однак, в порушення вищенаведеного п.1.2
договору поруки та вимог ч.1 ст.559 ЦК
України яка є імперативною нормою,
кредитор та боржник самостійно, без
відповідної згоди поручителя, 14.07.2008
року уклали додаткову угоду № 1 до
кредитного договору № 114/07 від 17.12.2007
року, якою сторони домовилися викласти
пункт 1.4 договору від 17.12.2007 року в
наступній редакції: «За користування
кредитними коштами встановлюється
плата в розмірі 15 процентів річних».

Зазначені додаткові витрати є
порушенням з боку ПАТ «ВіЕйБі Банк» п.1.2
договору поруки, оскільки у результаті
укладення додаткової угоди №1 між ПАТ
«ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4
самостійно, без відповідної згоди та
повідомлення ОСОБА_3, збільшили обсяг
її відповідальності.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримав позов,
посилаючись на наведені в ньому
обставини та просив його задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «ВіЕйБі
Банк» проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на те, що
відповідно до умов договору поруки від
17.12.2007 року ОСОБА_3 зобов»язалася
солідарно відповідати перед
кредитором за виконанням ОСОБА_4
зобов»язань у повному обсязі за
кредитним договором № 114/07 від 17.12.2007
року до повного виконання зобов»язань
за кредитним договором. Строк дії
договору поруки встановлений - повне
виконання зобов»язань за кредитним
договором, який до теперішнього часу не
настав, а тому відсутні підстави для
визнання договору поруки недійсним.
Також зазначив, право банку для
звернення до суду із позовною заявою
про стягнення суми заборгованості за
кредитним договором з відповідачів
виникло з 10.02.2010 року, скористатися
таким правом, відповідно до закону банк
може на протязі трьох років, але не
пізніше закінчення строку дії договору
поруки, яким є повне виконання
зобов»язань за кредитним договором.

Суд, заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає,
позовні вимоги підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних
осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст.3, 4 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Цивільне судочинство у відповідності
до ст.ст. 10, 11 ЦПК України здійснюється
на засадах змагальності сторін, при
цьому суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватись на
припущеннях. Цивільні права та
обов»язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов»язки.

Згідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно до ст. 509 ЦК України,
зобов»язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов»язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов»язку. Зобов»язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Підстави припинення зобов»язання
визначені законодавцем у статті 598 ЦК
України.

Припинення зобов»язання - це остання
стадія його існування, з закінченням
якої первинний юридичний зв»язок між
сторонами, обумовлений у конкретному
зобов»язанні втрачається.

Правовідносини, що стосуються
поручительства, регулюються
параграфом 3 глави 49 ЦК України.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов»язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов»язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється у разі зміни
основного зобов»язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
звернення до суду з позовом про
визнання договору поруки припиненим не
є необхідним, проте такі вимоги
підлягають розгляду судом у разі
наявності відповідного спору.

17.12.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та
ОСОБА_4 укладено кредитний договір №
114/07, відповідно до умов якого останній
отримав кредит на придбання
нерухомості у розмірі 554000 доларів США
за сплатою відсотків 14 % річних,
терміном повернення 17.12.2010 року.

З метою забезпечення виконання умов
кредитного договору між ОСОБА_3, ПАТ
«ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 укладено
договір поруки від 17.12.2007 року,
відповідно до умов якого ОСОБА_3
зобов»язалася солідарно відповідати
перед кредитором за виконанням ОСОБА_4
зобов»язань у повному обсязі за
кредитним договором № 114/07 від 17.12.2007
року до повного виконання зобов»язань
за кредитним договором.

14.07.2008 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4
уклали додаткову угоду № 1 до
кредитного договору № 114/07 від 17.12.2007
року, якою сторони домовилися викласти
пункт 1.4 договору від 17.12.2007 року в
наступній редакції: «За користування
кредитними коштами встановлюється
плата в розмірі 15 процентів річних».
Даною додатковою угодою, без
повідомлення та отримання відповідної
згоди ОСОБА_3, збільшено обсяг її
зобов»язань (відповідальності), що є
порушенням ч.1 ст.559 ЦК України.

Оскільки суду не надано доказів
наявності згоди ОСОБА_3, як поручителя,
на зміну обсягу основного зобов»язання
та її належне повідомлення, суд
приходить до висновку про наявність
передбачених цивільним законом
підстав для припинення договору поруки
і обумовлених ним правовідносин

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212-218 ЦПК України,
ст.ст. 11, 15, 509, 553, 559, 626 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ПАТ «ВіЕйБі Банк»,
ОСОБА_4 про визнання договору поруки
припиненим - задовольнити.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_3,
оформлену договором поруки від 17
грудня 2007 року, укладеним між ПАТ
«ВіЕйБі Банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в
забезпечення зобов»язань ОСОБА_4 за
кредитним договором № 114/07, укладеним з
ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 17.12.2007 року.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Харківської області через
Дзержинський районний суд м.Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, починаючи з 07.02.2014 року.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий