Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Боднар О.В., Джуги
С.Д.,

при секретарі : Чейпеш
С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 30 травня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, Мукачівської
районної державної нотаріальної
контори, в якому просила визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину №2-826 від 16.11.2009 року, видане
ОСОБА_2 на домоволодіння, що
розташоване в АДРЕСА_1

У травні 2014 року ОСОБА_2 пред'явила
зустрічний позов, в якому вказувала на
те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1,
в якому відповідачка ОСОБА_1 не
проживає без поважних причин з 1993 року,
а тому просила визнати її такою, що
втратила право користування цим
будинком.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного
суду від 30 травня 2014 року первісну
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Мукачівської районної державної
нотаріальної контори про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом недійсним - залишено без
розгляду (а.с.92).

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 30 травня 2014 року зустрічний
позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право
користування домоволодінням АДРЕСА_1.

Судові витрати покладено на позивача.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати зазначене рішення, як
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
і ухвалити нове рішення, яким у позові
ОСОБА_2 відмовити.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_3 апеляційну скаргу
підтримала.

Представник позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_4 апеляційну скаргу не
визнала, просила таку відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому на
праві приватної власності належить
позивачці ОСОБА_2. Дана обставина
стверджується копією витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, виданого 17.11.2009 року ТОВ
«Мукачівське районне бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
в якому зазначено, що підставою
виникнення права власності є свідоцтво
про право на спадщину, видане
Мукачівською районною державною
нотаріальною конторою 16.11.2009 року
(а.с.8-9).

ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві
просить визнати ОСОБА_1 такою, що
втратила право користування вказаним
домоволодінням на підставі ч.2 ст.405 ЦК
України, посилаючись на те, що
відповідачка ОСОБА_1 не проживає в
цьому будинку з 1993 року.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім»ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Однак, як слідує з довідки
Мукачівського РСГУ ДМС України в
Закарпатській області №2832 від 17.12.2013
року (а.с.11), то по обліках Мукачівського
РС ГУ ДМС України в Закарпатській
області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 була
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 в
період з 03.09.1982 року по 11.05.2007 року.

З довідки про звільнення вбачається, що
місцем проживання ОСОБА_1 зазначена
адреса : АДРЕСА_2 (а.с.12), за якою вона
проживає.

Отже з наведеного слідує, що ОСОБА_1 за
адресою АДРЕСА_1 не проживає з 11.05.2007
року, і не була членом сім'ї власника
цього житла.

Таким чином встановивши, що
відповідачка ОСОБА_1 за вказаною
адресою не проживає з 2007 року, не була
членом сім'ї власника спірного житла, а
тому суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про визнання її
такою, що втратила право користування
цим житлом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції у
відповідності до ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню, як постановлене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, з
ухваленням по справі нового рішення,
яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити, а
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 30 травня 2014 року - скасувати.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено на протязі двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча :

Судді :