У х в а л а

іменем україни

30 січня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В.,Мазур Л.М.,Маляренка
А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Дочірнього
підприємства «Кентавр ВТХ» до ОСОБА_4,
Спільного українсько-болгарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «ХМЕСІЛ лтд» про
визнання договору недійсним, за
касаційною скаргою Дочірнього
підприємства «Кентавр ВТХ» на рішення
апеляційного суду м. Києва від 27
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Дочірнє підприємство
«Кентавр ВТХ» (далі - ДП «Кентавр ВТХ»)
звернулося до суду з зазначеним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що 14 січня 2008 року між ними та ОСОБА_4
був укладений договір комісії № 2, за
умовами якого підприємство
зобов'язалося придбати для останнього
за його рахунок та від його імені
нежитлове приміщення площею до 250 кв.м
вартістю до 2 000 000 доларів США, а ОСОБА_4
зобов'язався сплатити комісійну
винагороду в розмірі 3% від суми угоди. 22
лютого 2013 року ОСОБА_4 і спільне
українсько-болгарське товариство з
обмеженою відповідальністю «ХМЕСІЛ
лтд» (далі - СП «ХМЕСІЛ лтд») уклали між
собою договір про відступлення права
вимоги (цесії), за умовами якого ОСОБА_4
передав СП «ХМЕСІЛ лтд» право вимоги до
ДП «Кентавр ВТХ» за договором комісії
від 14 січня 2008 року № 2.

Посилаючись на те, що оспорюваний
договір суперечить нормам ЦК
України, які регулюють правовідносини
відступлення права вимоги, позивач
просив визнати недійсним договір про
відступлення права вимоги (цесії) від 22
лютого 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та
СП «ХМЕСІЛ лтд».

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 19 серпня 2013 року позов
ДП «Кентавр ВТХ» задоволено. Визнано
недійсним договір про відступлення
права вимоги (цесії) від 22 лютого 2013
року, укладений між ОСОБА_4 та СП
«ХМЕСІЛ лтд». Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
27 листопада 2013 року рішення районного
суду скасоване і ухвалено нове рішення.
У задоволенні позову Дочірнього
підприємства «Кентавр ВТХ» відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі позивач, не
погоджуючись із рішенням апеляційного
суду, просить скасувати його і залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свої вимоги, зокрема,
тим, що суд першої інстанції правомірно
дійшов висновку, що при відступленні
недійсного зобов'язання по договору
цесії, відповідачі порушили права і
охоронювані інтереси позивача; судом
апеляційної інстанції був
проігнорований той факт, що ОСОБА_4
всупереч вимогам чинного
законодавства відступив СП «ХМЕСІЛ
лтд» недійсне зобов'язання, на підставі
якого СП «ХМЕСІЛ лтд» вимагає від
ОСОБА_4 сплатити грошові кошти, що
порушує права і охоронювані законом
інтереси ДП «Кентавр ВТХ»; договір
комісії та похідні документи (розписка
від 04 березня 2008 року) укладалися між
ОСОБА_4 та ДП «Кентавр ВТХ» без наміру
створення правових наслідків, а тому є
фіктивним, згідно із ст. 234 ЦК України, і
не створюють для сторін жодних
зобов'язань.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд дійшов
правильного висновку про те, що за
змістом договору про відступлення
права вимоги ОСОБА_4 передав СП «ХМЕСІЛ
лтд» свої права кредитора, що
відповідають обсягу його прав за
умовами договору комісії від 14 січня 2008
року № 2; заміна кредитора у зобов'язані
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом; будь-яких застережень щодо
неможливості укладення договору про
відступлення права вимоги умови
договору комісії не містять.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши
докази у справі й давши їм належну
оцінку, а також, врахувавши обставини
справи, правильно визначився з
характером спірних правовідносин та
відсутністю передбачених
законодавством підстав для
задоволення позову ДП «Кентавр ВТХ».

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Кентавр ВТХ» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
27 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Г.В. Юровська

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко