Провадження № 2/591/8/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року Зарічний районний суд
м. Суми в складі:

головуючого - Сидоренко А.П.

з участю секретаря - Попович Ю.О.

прокурора - Рябуха О.В.

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представників відповідача - ОСОБА_5,
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба в
справах дітей Сумської міської ради,
про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
вказаним позовом та свої вимоги
мотивує тим, що ОСОБА_4 перебував у
зареєстрованому шлюбі із його донькою
ОСОБА_7 з 14 грудня 2002 року по день її
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Від шлюбу
мається дитина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження. В зв'язку із тяжкою
хворобою доньки між нею та
відповідачем шлюбні відносини були
припинені наприкінці 2009 року,
відповідач пішов від неї та переїхав
проживати до м. Києва. Донька
зверталась до суду із позовом про
розірвання шлюбу та стягненням
аліментів, але справу не довела до
кінця в зв'язку із своєю смертю. Його
донька ОСОБА_7 разом із онукою ОСОБА_8 на
той час проживали із позивачем та його
сином з невісткою, а після смерті
доньки онука залишилась проживати
разом із ними. Починаючи з 2009 року
відповідач не надає дитині
матеріальної допомоги, не сплачує
аліментів, не відвідує дитину, не
телефонує їм, не приймає участі в її
вихованні, не піклується про її
здоров'я, взагалі не цікавиться
подальшою долею дитини. Востаннє він
бачив його в січні 2012 року. Йому відомо
про те, що відповідач погано ставився
до його доньки, не був здатен
підтримувати нормальні сімейні
відносини, майже не піклувався про
матеріальне забезпечення сім'ї,
офіційно ніде не працював, мав
судимість, покинув її у скрутний для
всіх них час. Його онука ОСОБА_8
постійно проживає разом із його сім'єю,
перебуває на їх утриманні, вони
повністю забезпечують її матеріально,
піклуються про неї, приймають участь в
її повсякденному житті, виховують,
навчають життєвим та моральним
цінностям. Онука відвідує дитячий
садок, навчається в школі «Малюк»,
отримує необхідні для неї фізичні та
розумові навички, забезпечена окремою
кімнатою в його квартирі, має всі
необхідні умови для життя та розвитку.
Позивач зазначає, що дитина не згадує
відповідача, не знає його як батька,
називає його сина батьком, тому вони на
сімейній раді вирішили, що настав час
подумати про подальшу долю дитини.
Вважає, що ухиляння з боку відповідача
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини більш 3-х років,
відсутність будь-якої матеріальної
допомоги дитині на протязі довгого
періоду її життя, відсутність
будь-якого інтересу до життя доньки є
підставами для позбавлення його
батьківських прав по відношенню до
дитини ОСОБА_8 Тому просив позбавити
батьківських прав відносно
відповідача щодо його доньки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

В судовому засіданні позивач та
його представник свої вимоги
підтримали та просили їх задовольнити.
Позивач пояснив, що після захворювання
доньки відповідач залишив сім'ю, не
надавав допомоги, дитиною не цікавився,
не займався її вихованням, фізичним
розвитком. На адресу проживання
позивача приходять працівники міліції.
Після звільнення з-під варти
відповідач відвідував онуку в дитячому
садочку та повідомив їй про смерть
матері, хоча вони це приховували.
Дитина сприймає сина та невістку за
батьків. Відповідач після смерті
доньки позивача раз на тиждень
з'являвся до дитячого садку, де
перебував хвилин 15. Також повідомив, що
через 3 дні після смерті доньки він з
дружиною звернулися до Служби у
справах дітей та отримали рішення про
те, що дитина буде проживати з ними.
Відповідач надав їм довіреність на
отримання грошових коштів, належних
онуці, оскільки сам був у роз'їздах.
Також зазначив, що позбавлення
відповідача батьківських прав є
необхідним в зв'язку з тим, що у дитини
виникнуть труднощі у подальшому в разі
якщо вона захоче влаштуватися до банку
або правоохоронних органів, оскільки
її батько має судимість.

Відповідач та його представники в
судовому засіданні позов не визнали та
просять у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на те, що
позбавлення батьківських прав, що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків. Відповідач
надавав і надає матеріальну допомогу
на утримання доньки, під час спільного
та окремого проживання з дружиною
(матір'ю дитини), матеріально
забезпечував родину, сплачував та
сплачує на даний час кошти по вихованню
дитини у дитячому садку, переказує
кошти на утримання доньки. У померлої
до нього ніяких претензій не було, хоча
до своєї смерті вона й звернулася до
суду із заявою про стягнення із нього
аліментів на утримання дитини, але
потім відкликала його. Даний факт
свідчить про те, що у матері дитини
ніяких претензій до відповідача не
було, а навіть якщо вони і виникали, то
вони їх добровільно врегулювали. З 18
травня 2012 року відповідач перебував в
Черкаському слідчому ізоляторі за
постановою Придніпровського райсуду м.
Черкаси, тому, відповідач з поважних
причин не мав можливості в повній мірі
реалізувати свої права та обов'язки як
батька, щодо виховання дитини, що
свідчить про відсутність винної
поведінки батька, свідомого нехтування
своїми обов'язками.

Прокурор в судовому засіданні
заперечував проти задоволення,
посилаючись на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на батьків, враховуючи
відносини відповідача з донькою,
вважає, що відсутні підстави вважати,
що відповідач здійснював неналежним
чином обов'язки батька.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав письмову заяву про розгляд
за його відсутності. В попередніх
судових засіданнях заперечував проти
задоволення позовних вимог,
зазначивши, що відсутні підстави для
позбавлення відповідача батьківських
прав відносно його доньки.

Вислухавши думку осіб, які приймали
участь у судовому засіданні, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_7 з 14 грудня 2002 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
одруження (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла (а.с. 7).

Відповідач ОСОБА_4 є батьком
неповнолітньої доньки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с. 6).

В судовому засіданні встановлено, що
дівчинка проживає разом з позивачем за
адресою АДРЕСА_1 та перебуває на його
утриманні.

Рішенням Виконавчого комітету
Сумської міської ради від 15 січня 2013
року над малолітньою ОСОБА_8
встановлено опіку та призначено
опікуном ОСОБА_2 (а.с. 71-72).

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько
можуть бути позбавлені батьківських
прав якщо зокрема вона, він ухиляється
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9
пояснив суду, що він являється сином
позивача. У 2009 році його сестра уклала
шлюб з відповідачем. З кінця 2009 року
вони фактично не проживали, відповідач
з'являвся досить рідко, не приймав
участі у вихованні дитини. Коли сестра
у 2009 році захворіла відповідач
самоусунувся, та коли вона проходила
курс хіміотерапії він її покинув.
ОСОБА_8 проживала з ним, з його дружиною
та з його батьком. До них вона стала
відноситься більше як до батьків.
Зазначає, що їм не хочеться травмувати
дитину, бо вона не розуміє чому немає
матері, з цього приводу вони працюють з
психологом. Зазначає, що дитина не знає
відповідача як батька. Відповідач
почав допомагати тільки після подачі
позову до суду. За деякий час до смерті
сестра подала заяву про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів, яка була
відкликана у зв'язку зі смертю сестри.
Відповідач ухиляється від обов'язків,
не цікавиться життям дитини, дитячий
садок не відвідував, дошкільний заклад
відвідує він разом з батьком. По
фізичний розвиток дівчинки також вони
самі піклуються. Після зустрічей з
батьком дитина становиться
знервованою. Дитина не сприймає
відповідача як батька, але знає його як
рідну людину. Коли була жива його
сестра - дружина відповідача, то
відповідач з'являвся один раз на 3-4
місяці, а після її смерті не
з'являється. У 2012 році його взагалі не
було. Розвитком дитини займається його
дружина. Дитина жодного разу не
ночувала з відповідачем, він брав її на
2 години. Сплачував після смерті сестри
дитячий садок позивач, та після подачі
позову пішли платежі з боку
відповідача. Зазначає, що моральна
сторона обставин стала підставою для
звернення з даним позовом до суду,
оскільки коли дівчинка виросте, у графі
про судимість батька буде відмітка, і
вона не зможе працювати у
правоохоронних органах. Свідок також
пояснив, що відповідач з дитиною не
підтримує батьківських відносин. Дуже
рідко, можливо один раз на три місяці
спілкується з дитиною. Він купував їй
якісь іграшки та апельсини до дитсадку
приносив, але ж цього не достатньо для
участі у житті дитини. Останнє
спілкування відповідача з дитиною
відбувалося у березні-квітні 2013 року.
Зі слів вихователів спілкувався
недовго у коридорі. ОСОБА_8 про
відповідача не згадує, тільки тоді
згадує, коли відповідач приходить до
неї в садочок.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 пояснив суду, що після смерті
ОСОБА_7 - доньки позивача і до цього
часу, дівчинка ОСОБА_8 проживала з
дідусем . Він не бачив, щоб відповідач
спілкувався з дитиною, хоча часто
бував у них вдома по вихідним. При
розмові з ОСОБА_8, вона не згадувала про
свого батька.

Свідок ОСОБА_11 в суді пояснила, що
позивач є її свекром. Вона проживала з
ОСОБА_8 2 роки, протягом 1,5 років вона
називає її мамою. Коли захворіла
сестра її чоловіка - мати дівчинки, їй
повідомили про необхідність
проходження хіміотерапії, і коли вона з
позивачем від'їжджали, то приводили
ОСОБА_8 до неї. Вона залишила навчання,
так як потрібен був догляд за малою
дитиною. На протязі усього часу
відповідач не брав дитину, дзвонив
рідко, цікавився як дівчинка. В
подальшому відповідач не міг
здійснювати догляд, вони припинили
спілкування. Вони переїхали в новий
будинок, де відповідач уже не проживав.
Зараз з ОСОБА_8 повністю займаються
вона з її чоловіком. Вона з чоловіком її
одягають та взувають. Відповідач
допомоги не надає. Він брав дитину 1 або
2 рази на місяць на декілька годин.
Потім відповідач зник, як з'ясувалося
перебував у СІЗО. 01 вересня вона
відводила ОСОБА_8 до першого класу,
відповідач прийшов з братом на
лінійку, знімав на відеокамеру, вручив
дівчинці квіти, побував у класі та
пішов. Як розповідала ОСОБА_8,
відповідач один раз приходив до неї в
школу, приніс йогурт та булку.
Зазначила, що дитина розповідала, що
батько водив її до гральних автоматів,
в гості до його співмешканки. Також
зазначила, що вона навчила дитину
читати та писати, вчить її англійській
мові. Декілька разів відповідач
придбавав трусики, кофточки для дитини,
але вони були не того розміру, вони
хотіли повернути, щоб замінити та речі
й досі лежать. Років 2 тому відповідач
приносив для дитини одяг, який не
підходив по розміру. Декілька разів
приносив речі. На День народження
батько подарував дитині ляльку,
сумочку та пішов. ОСОБА_8 називає його
«папа ОСОБА_4».

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він
працював адвокатом та до нього
зверталася ОСОБА_7 з приводу
підготовки позовної заяви про
розірвання шлюбу. Вона приїжджала з
своїм братом ОСОБА_2 Він оформив позов
згідно закону і направив до суду. Крім
викладених обставин у позові, клієнтка
більше нічого не повідомляла.
Висловлювань щодо позбавлення
відповідача батьківських прав не
надходило. Потім від ОСОБА_2 стало
відомо, що ОСОБА_7 померла. Він
звернувся до суду, дізнався на кого
розписано позов, і повідомив помічника
судді про зазначену обставину. Прохань
від ОСОБА_7 забрати позов не надходило.
Зазначив, що не пам'ятає чи писав заяву
про залишення позову без розгляду. На
момент звернення ще не було ухвали про
відкриття провадження.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що
відповідач є братом її чоловіка. З
дружиною відповідача ОСОБА_7 вона
познайомилася у 2001 році, вони
підтримували відносини, святкували
сімейні свята. У 2006 році її свекруха -
мати відповідача перенесла операцію з
приводу онкологічного захворювання, що
потребувало допомоги. У ІНФОРМАЦІЯ_2
році народилася ОСОБА_8 і її запросили
бути хрещеною. Коли захворіла ОСОБА_7,
вони з нею підтримували відносини,
дзвонили один одному, писали смс. Вона
не скаржилася на відношення. Після
смерті ОСОБА_7, ОСОБА_4 хотів забрати
ОСОБА_8, і вона впевнила, що для позивача
та його дружини, дитина це їх сенс
життя, а тому вона вмовила відповідача
не забирати онуку він бабусі та дідуся.
29 липня 2011 року була складена
довіреність на отримання коштів на
ОСОБА_8. Їй відомо, що відповідач
привозив подарунки, забирав з дитячого
садку, відвозив до своїх родичів.
Свідок зазначає, що на її думку немає
підстав для позбавлення відповідача
батьківських прав, так як він любить
ОСОБА_8, вона до нього прив'язана,
отримує допомогу від нього. Вона
зазначила, що у травні 2013 року вони
разом з відповідачем та ОСОБА_8
відпочивали у ТЦ «Лавіна», і ОСОБА_8
називала відповідача «папочка» і було
видно, що вона його дуже любить.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона
разом з свідком ОСОБА_13 працюють разом
в нотаріальній конторі більше 15 років
та на її очах створювалась сім'я ОСОБА_7
та ОСОБА_4. За час їх проживання
захворіла мати ОСОБА_4, що можливо
вплинуло на відносини з тещею та
тестем. Після смерті матері захворіла
теща та ОСОБА_7, і це було стресовою
ситуацією. Коли померла мати ОСОБА_4,
ОСОБА_7, то він прийшов у нотконтору і
сказав, що хоче забрати дитину до себе.
Вона його вмовляла, розповідала, що не
треба цього робити, не треба травмувати
хвору тещу, оскільки вони люблять
дівчину. Робила це для того, щоб він не
забрав дівчинку. Після смерті тещі
відповідача дівчинка стала проживати з
дідусем. Зазначила, що ОСОБА_8 любить
свого батька, називає його «папа
ОСОБА_4». Вона бачила спілкування
відповідача з дитиною, бо це
відбувалося в приміщенні нотконтори.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що коли
дружина відповідача ОСОБА_7 померла,
відповідач мав намір забрати доньку,
але його вмовили цього не робити, щоб
дитина була з бабусею, щоб не було
травмування дитини. Відповідач
приводив дитину до неї додому, він з нею
спілкувався, слідкував, щоб вона поїла,
вони ходили до парку.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні
пояснив, що приблизно років 5 він знає
відповідача. У 2010 році у нього померла
дружина. Вони періодично зустрічалися
з ОСОБА_4 та його дочкою і часто
проводили вільний час, перебували у
парках і кафе. Наприкінці 2013 року йому
стало відомо про існування даної
справи. Відповідач ОСОБА_4 постійно
спілкувався з донькою, приділяв їй
багато часу. В останній раз разом
проводили час восени 2013 року. Дитина
дуже гарно до нього ставилась, він не
бачив, щоб вона його боялась. Разів 10 за
5 років як мінімум вони разом проводили
час з донькою.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні
пояснив, що ОСОБА_4 знає майже 10 років,
проте тісні відносини з ним з 2011 року
після того, як у нього померла дружина.
Протягом 2011-2012 р.р. відповідач
звертався до нього з приводу відвезти
чи підвезти і майже щотижнево він
спостерігав з ним його дочку ОСОБА_8.
Забирав їх зі «Світу розваг» дитячого
парку «Казка», кафе. Відповідач любить
свою доньку, а вона відноситься до
нього як до тата. У них були добрі
стосунки, він бачив добре спілкування.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16
постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Тобто, позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом і може мати місце при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

Європейський суд з прав людини у справі
«Савіни проти України», зокрема у
пункті 49 зазначив, що хоча
національним органам надається
певна свобода розсуду у
вирішенні питань щодо встановлення
державної опіки над дитиною, вони
повинні враховувати, що розірвання
сімейних зв'язків означає позбавлення
дитини її коріння, а це можна
виправдати лише за виняткових
обставин.

З висновку Служби у справах дітей
Сумської міської ради від 04 жовтня 2013
року вбачається, що служба вважає за
неможливе позбавити батьківських прав
ОСОБА_4 відносно доньки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження( а.с. 156).

Суд критично відноситься до показань
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11 з приводу
наданих ним пояснень про те, що донька
відповідача не сприймає його як батька,
оскільки вказані особи є
зацікавленими особами по справі. А
показання свідка ОСОБА_10 не можуть
відобразити в повній мірі обставини
відносин відповідача з донькою з
огляду на тривалість часу спілкування
цього свідка з родиною позивача.

Показання свідка ОСОБА_12 щодо обставин
подання позовної заяви про розірвання
шлюбу ОСОБА_7 суд також не може взяти до
уваги, оскільки вони спростовуються
письмовими доказами, зокрема копією
ухвали Зарічного районного суду м. Суми
від 20 травня 2011 року про повернення
позовної заяви ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів на підставі заяви
представника позивачки від 20 травня 2011
року (а.с. 11), та копією свідоцтва про
смерть ОСОБА_7, з якого вбачається, що
остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
тобто після винесення вказаної ухвали
суду (а.с. 7).

Позивачем не надано доказів на
підтвердження того, що батько
неповнолітньої дівчинки не цікавиться
її життям, здоров'ям, не відвідує її та
не зустрічається з нею. Навпаки в
судовому засіданні позивач не
заперечував ту обставину, що
відповідач відвідує доньку в дитячому
садочку, за його згодою забирав дитину,
та з якою проводив певний час. Вказані
обставини свідчать, що відповідачу не
байдужа доля доньки і він цікавиться її
життям та висловив своє бажання
виконувати свої обов'язки по вихованню
дитини.

Доводи позивача щодо наявності
судимості відповідача та порушення
відносно нього кримінальної справи, а
також ненадання матеріальної допомоги
на утримання доньки не можуть бути
підставою для задоволення позову про
позбавлення батьківських прав.

Приймаючи до уваги вище викладене, суд
вважає, що відсутні підстави вважати,
що ОСОБА_4 ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
оскільки зв'язок між батьком та
дівчинкою не втрачено, а тому позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 150, 164, СК України, ст.
ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А.П.Сидоренко