ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6132/14-ц
Провадження № 2/210/2347/14
У Х В А Л А

іменем України

"21" листопада 2014
р.

Суддя Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області ОСОБА_2, розглянувши
позовну заяву ОСОБА_3 до Комунального
підприємства житлово -
експлуатаційного об’єднання №8, про
захист прав споживача та відшкодування
спричиненої матеріальної та моральної
шкоди -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом.

Суддя, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовну заяву слід залишити
без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної
заяви встановлені ст.119 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 119 ЦПК України
позовна заява має містити в собі:
найменування суду, до якого подається
позов, ціну позову, точну назву
відповідача і його місце знаходження;
зміст позовних вимог; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує кожну свою
вимогу; зазначення доказів, що
стверджують кожну обставину, наявність
підстав для звільнення від
доказування.

По-перше, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК
України до позовної заяви додається
документ, що підтверджує сплату
судового збору.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
об'єднав в одній позовній заяві кілька
вимог, пов'язаних між собою – майнового
характеру, зокрема: стягнути з
відповідача матеріальну шкоду у
розмірі 53016 грн., також стягнути з
відповідача 15000 грн. моральної шкоду.

До матеріалів справи не надано
документу, що посвідчує сплату
судового збору. При цьому, позивач у
позовній заяві посилається на
положення Закону України “Про захист
прав споживачів ” як на підставу для
звільнення від сплати судового збору.

Проте, з такими доводами позивача не
можна погодитись, виходячи з
наступного.

Право на відшкодування моральної
шкоди, завданої споживачу, передбачено
п. 5 ч. 1 ст. 4 та ст. 16 Закону N 1023-XII (в
редакції Закону від 19 травня 2011 р. N
3390-VI), згідно з якою шкода, завдана
внаслідок недоліків продукції (дефекту
в продукції), відшкодовується
відповідно до закону.

17 вересня 2011 р. набув чинності Закон від
19 травня 2011 р. N 3390-VI Про
відповідальність за шкоду, завдану
внаслідок дефекту в продукції (далі -
Закон N 3390-VI), яким установлено порядок
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок недоліків товарів, які є
рухомим майном. Порядок відшкодування
шкоди, завданої внаслідок недоліків
товарів, які є нерухомим майном, а також
шкоди, завданої внаслідок недоліків
робіт і послуг, регулюється нормами ЦК
(статті 1209 - 1211).

У Законі N 3390-VI надано визначення понять
шкода (ст. 1) і дефектна продукція (ст. 5),
чим усунуто раніше існуючу прогалину,
оскільки ні Закон N 1023-XII, ні інші
нормативні акти не містили тлумачення
дефектної продукції і чим саме
дефектна продукція відрізнялась від
продукції неналежної якості.

Отже, відповідно до цього Закону шкода -
це завдані внаслідок дефекту в
продукції каліцтво, інше ушкодження
здоров'я або смерть особи, пошкодження
або знищення будь-якого об'єкта права
власності, за винятком самої продукції,
що має дефект.

Право вимагати відшкодування завданої
шкоди визнається за потерпілим -
споживачем або користувачем, якому
завдано шкоду внаслідок дефекту в
продукції, і не залежить від того, чи
перебував потерпілий із виробником
(виконавцем, продавцем) у договірних
відносинах. При цьому на потерпілого
покладається обов'язок довести
наявність шкоди; наявність дефекту в
продукції; наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
дефектом у продукції та завданою
шкодою.

Тобто, підставою для звільнення від
сплати судового збору за завдану
споживачу моральну шкоду положення п. 5
ч.1 ст. 4 Закону України “Про захист прав
споживачів” є завдання внаслідок
недоліків продукції (дефекту в
продукції), а не виникнення пожежи
внаслідок недотримання відповідачем
протипожежної безпеки, на що позивач
посилається як на підставу для
відшкодування моральної шкоди у
порядку захисту прав споживачів.

Тобто, з матеріалів позову вбачається,
що до заявленого предмету спору, а саме
стягнення моральної шкоди, відсутні
підстави для застосування п. 5 ч. 1 ст. 4,
ст. 22 Закону України “Про захист прав
споживачів”, а звідси, і підстави для
звільнення від сплати судового збору.

З урахуванням наведеного, виходячи з
вказаних вимог, позивачу необхідно
сплатити судовий збір за вимогу
майнового харакрету характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України
“Про державний бюджет України на 2014
рік” з 01.01.2014р. мінімальна заробітна
плата установлена у місячному розмірі
1218 грн.

З урахуванням ставок визначених
Законом України «Про судовий збір» зі
змінами, судовий збір справляється у
розмірі 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати – 243,60 грн. за подання
позовної заяви майнового характеру

Крім того, ставкою судового збору за
подання до суду заяви про
відшкодування моральної шкоди з ціною
позову від 5 до 50 розмірів мінімальної
заробітної плати є 1 відсоток ціни
позову.

Таким чином, за вимогу майнового
характеру судовий збір становить 530
грн. 60 коп., за вимогу немайнового
характеру - 243 грн. 60 коп..

Судовий збір слід сплати на р/р 0020,
Код банку отримувача (МФО) 805012,
отримувач коштів          УДКС
України у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, код
отримувача 38032510, код класифікації
доходів бюджету 22030001.

Частиною 1 статті 121 ЦПК України
передбачено, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 30, 109, 110, 119-121 ЦПК України, ЗУ “Про
судовий збір”, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Комунального
підприємства житлово -
експлуатаційного об’єднання №8, про
захист прав споживача та відшкодування
спричиненої матеріальної та моральної
шкоди - залишити без руху, про що
повідомити позивача.

Надати позивачу п’ятиденний строк з
дня отримання ухвали суду, для
виправлення недоліків, а саме: оформити
позовну заяву відповідно до вимог ст. 119
ЦПК України та сплатити судовий збір в
повному обсязі.

Роз’яснити позивачу, що у випадку не
усунення наведених в ухвалі недоліків
у встановлений строк, заява буде
вважатись не поданою і підлягає
поверненню.

Ухвала може бути оскаржена в частині
визначення розміру судового збору та
щодо недотримання правил підсудності,
у встановлений законом строк і порядок,
передбачений ст. ст. 293, 294 ЦПК України.

Суддя:
О. В. Чайкіна