Провадження №2/522/7696/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді - Нікітіної С.Й.

при секретарі - Віноградовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення
перешкод у користуванні власністю та
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю та
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що їй на підставі Договору
купівлі-продажу, який було посвідчено 11
березня 1992 року старшим державним
нотаріусом шостої Одеської державної
нотаріальної контори та зареєстровано
в реєстрі за № 1-2587 належить
двокімнатна квартира, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1. В квартирі крім неї
зареєстрований її син ОСОБА_2, якій не
проживає в квартирі понад чотири роки,
не бере участі в утриманні квартири та
сплаті комунальних платежів.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, звернулися до суду з заявами
про розгляд справи за їх відсутністю,
позивач позов підтримала в повному
обсязі, відповідач визнав позовні
вимоги та проти задоволення позову не
заперечував, про що зазначив в
надісланій до суду заяві.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Квартира, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу на
праві власності на підставі Договору
купівлі-продажу, який було посвідчено 11
березня 1992 року старшим державним
нотаріусом шостої Одеської державної
нотаріальної контори та якій
зареєстровано 9 квітня 1992 року в бюро
технічної інвентаризації за № 1458 на
стор.78 книги 61 дом. Позивачка проживає
та зареєстрована в квартирі з 1981 року.
В квартирі також зареєстрований
відповідач по справі ОСОБА_2

Понад чотири роки ОСОБА_2 в
квартирі не проживає, що
підтверджується письмовими доказами -
Актами складеними 9 вересня червня 2011
року та 10 липня 2014 року мешканцями
будинку.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Оскільки розрахунок
експлуатаційних платежів і платежів за
надання комунальних послуг
здійснюється, виходячи з кількості
зареєстрованих за адресою житлового
приміщення, це створює перешкоди для
позивача в користуванні цією жилою
площею.

Відповідач на вказаній житловій
площі не проживає, виселився з
житлового приміщення добровільно,
після виселення з житла з реєстрації за
вказаною адресою не знявся, чим порушує
права та законні інтереси позивача.
Також реєстрація відповідача за
спірною адресою створює позивачам
перешкоди в здійсненні розпорядження
цією житловою квартирою.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно до Постанови Верховного
Суду України від 16 січня 2012 року, що є
обов'язковою для судів в силу ст. 360-7 ЦПК
України, зроблено наступний висновок:
«у разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого майнового
права, зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України)."

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла

Відповідно до ст. 72 ЖК України
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку. Оскільки з наданих
суду доказів вбачається відсутність
відповідача в спірному жилому
приміщенні понад встановлені законом
строки, суд задовольняє позов.

Суд враховує, що відповідно до ст.
3 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Оскільки відповідач за вказаною
адресою не проживає, ця житлова
квартира не є його місцем проживання
або місцем перебування, він має бути
визнаний особою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Позивачка має право на усунення
їй з боку відповідача перешкод в
користуванні власністю.

У відповідності до ч. 1 до ст. 15 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України встановлено,
що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Враховуючи обставини справи, суд
вважає за необхідне визнати позов
обґрунтованим.

Суд вважає за необхідне
встановити порядок виконання рішення
суду, відповідно до якого після
набрання ним законної сили, це рішення
є підставою для Приморського районного
відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в
Одеській області для зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_2 за
адресою:

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд,
який ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, надати
відстрочку або розстрочити виконання,
вжити заходів для забезпечення його
виконання, про що зазначає в рішенні.

На підставі викладено та
керуючись ст.41 Конституції України,
ст.ст. 3,7 ЗУ "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України,
ст.ст. 11, 213-215, 217, 225 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_2 таким що втратив право
користуванняквартирою, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Встановити порядок виконання рішення
суду, відповідно до якого після
набрання ним законної сили, це рішення
є підставою для Приморського районного
відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в
Одеській області для зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача шляхом звернення із
заявою про перегляд заочного рішення
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: