Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №622/1968/12
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Григорусь
Н.Й., Талько О.Б.

при секретарі
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
до Приватного сільськогосподарського
підприємства ім. Цюрупи про визнання
недійсним договору оренди та
витребування земельної ділянки

за апеляційною скаргою Приватного
сільськогосподарського підприємства
ім. Цюрупи

на рішення Ружинського районного суду
Житомирської області від 12 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л
а :

У грудні 2012 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом в
інтересах ОСОБА_1, в якому просила
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 2,1708 га від
21.04.2009 року, оскільки власник ділянки
даний договір не підписував. Крім того,
просила витребувати у відповідача
вказану ділянку у стані, придатному для
використання за її цільовим
призначенням.

Рішенням Ружинського районного
суду від 12 грудня 2013 року позов
задоволено, вирішено питання про
відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ПСП ім. Цюрупи,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову. Зокрема, апелянт зазначив, що
позивач знав про договір оренди,
тривалий час отримував орендну плату, а
отже не заперечував щодо укладення
договору та фактично його схвалив.
Спірний договір зареєстровано у
Ружинському відділі Житомирської
регіональної філії ДЗК, що підтверджує
вільне та відкрите володіння земельною
ділянкою. Крім того, суд безпідставно
не звернув увагу на те, що позивач
пропустив строк позовної давності,
який закінчився 23.04.2012 року. Також, на
почеркознавчу експертизу не було
надано документів, які б містили
вільні, чи умовно вільні зразки підпису
позивача, що є грубим порушення норм
процесуального права та вимог
Інструкції "Про призначення та
проведенням судових експертиз".
Апелянт посилається і на те, що експерт,
який проводив вказану експертизу не
внесений до Реєстру атестованих
судових експертів, а тому висновок
отриманий судом не є висновком судової
експертизи.

Дана справа розглянута за відсутності
сторін, які належним чином повідомлені
про час та місце розгляду справи. При
цьому, колегія суддів вважає
неповажною причину неявки до суду
представника відповідача, оскільки у
клопотанні про відкладення слухання
справи не вказано, хто із чотирьох
повноважних представників (згідно
довіреності а.с. 113) не може прибути в
судове засідання у зв'язку із участю в
розгляді іншої справи, чому не можуть
представляти інтереси юридичної особи
інші представники, та не подано жодних
доказів на підтвердження поданого
клопотання.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 14 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що договір оренди
землі укладається у письмовій формі.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1, на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЖТ
№143990, є власником земельної ділянки
площею 2,1708 га (кадастровий номер
:04:000:0035), яка розташована на
території Бистріївської сільської
ради Ружинського району та передана
йому для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с. 8-9).

Згідно з договором оренди землі від
21.04.2009 року та актом приймання-передачі
(без дати), вищевказана земельна
ділянка передана в оренду відповідачу
строком на 5 років (а.с. 7, 10). Договір
зареєстровано 10.09.2009 року в Ружинському
відділі Житомирського регіонального
центру ДЗК за №33.

З висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 1/916 від 01.10.2013 року
вбачається, що підписи від імені ОСОБА_1
в графі "Орендодавець" договору оренди
землі від 21.04.2009 року, в графі "Передав"
акту приймання-передачі земельної
ділянки (без дати) виконані не ОСОБА_1, а
іншою особою (а.с. 99-102). На проведення
експертизи було надано судом
експериментальні та умовно-вільні
зразки підпису позивача, що
підтверджується матеріалами справи.
При цьому, експертом, який проводив
дану експертизу, не заявлялося
клопотання про надання додаткових
матеріалів для проведення експертизи.

Крім того, експерта було допитано під
час розгляду справи в суді першої
інстанції, під час чого він підтвердив
наданий ним висновок.

Також, є необґрунтованими посилання
апелянта на те, що проведена експертиза
не є судовою, оскільки експерт Палкін
О.В. не внесений до Реєстру атестованих
судових експертів. Так, з даного
Реєстру вбачається, що Палкін О.В.
зареєстрований у Реєстрі атестованих
судових експертів під номером 5681
(загальна нумерація), та відповідно до
свідоцтва НОМЕР_1 про підтвердження
кваліфікації судового експерта,
виданого на підставі рішення
експертно-кваліфікаційної комісії (МВС
Україна) від 31.10.2011 року № 1221 (термін дії
до 31.12.2016 року) має право проводити
почеркознавчі експертизи як судовий
експерт (1.1. Дослідження почерку і
підписів).

Крім того слід зазначити, що в суді
апеляційної інстанції (при подачі
апеляційної скарги) відповідачем не
ставилося питання про призначення
повторної експертизи з будь-яких
підстав.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновок
судово-почеркознавчої експертизи № 1/916
від 01.10.2013 року є належним та допустимим
доказом у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що оспорюваний договір
є недійсними, оскільки він не
підписаний орендодавцем, а тому
правильно задовольнив позов.

Доводи апелянта про те, що реально
настали правові наслідки відповідно до
умов договору, так як ПСП ім. Цюрупи
користувалося земельною ділянкою, а
ОСОБА_1 отримував орендну плату, не
можуть бути підставою для відмови у
задоволенні позову, оскільки доведено
відсутність волевиявлення позивача на
укладення договору оренди, та
встановлено факт користування
відповідачем спірною земельною
ділянкою без достатньої правової
підстави.

Також, апелянтом не подано суду
належних доказів (відомості, накладні)
на підтвердження отримання ОСОБА_1
орендної плати, із зазначенням дати та
суми виплати.

Не заслуговують на увагу і доводи
апелянта про те, що факт реєстрації
спірного договору у Ружинському
відділі Житомирської регіональної
філії ДЗК є офіційним визнанням і
підтвердженням виникнення права
оренди у ПСП ім. Цюрупи земельної
ділянки позивача, оскільки судом
достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не
підписував даний договір, повноважень
на вчинення таких дій іншій особі не
надавав.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивач не пропустив строк
звернення до суду, оскільки він договір
не підписував, а відповідачем не надано
доказів на підтвердження того, що після
підписання та реєстрації договору його
примірник було вручено ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного
сільськогосподарського підприємства
ім. Цюрупи відхилити, а рішення
Ружинського районного суду
Житомирської області від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча Судді