Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді
- Шимківа С.С.,

суддів
- Василевича В.С., Малько О.С.,

секретар судового засідання
- Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Приватбанк"" на
заочне рішення Радивилівського
районного суду від 11 листопада 2013 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Приватбанк"" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Радивилівського
районного суду від 11 листопада 2013 року
позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Приватбанк"" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Приватбанк""
заборгованість за кредитним договором
в сумі 11 070 грн. 79 коп. в т.ч. 1 308 грн. 90 коп.
- заборгованість по основному боргу; 7 903
грн. 95 коп. - заборгованість по
відсотках за користування кредитом;
штраф - 500 грн. (фіксована частка) та 1 357
грн. 94 коп. (процентна складова).

У рештій частині позовних вимог
відмовлено.

Вважаючи рішення суду таким, що
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ПАТ КБ "Приватбанк" оскаржило його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції безпідставно
звільнено відповідача від сплати
неустойки, оскільки розмір неустойки
може бути судом зменшено, а повне
звільнення від такої сплати цивільним
законодавством не передбачено.

Суд, не зазначив з яких саме міркувань
виходив, відмовляючи у стягненні пені,
чому не зменшив її до розміру
заборгованості за тілом кредиту, а саме
до розміру збитків, чому не врахував
заборгованість за відсотками за
користування кредитом, що також є
розміром збитків.

Також стверджує про необґрунтовану
відмову судом у стягненні комісії в
розмірі 387 грн. 36коп., що не передбачено
ст. 551 ЦК України.

При цьому зазначає, що розмір комісії
за користування кредитом було
погоджено сторонами при укладанні
договору, а відтак зобов'язання по
сплаті комісії повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору.

Посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просить скасувати рішення суду
в частині позовних вимог у задоволенні
яких було відмовлено та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_1 у судове засідання не з"явився.
Він був належним чином повідомлений
про день, час та місце розгляду справи.
Його неявка не перешкоджає ртозгляду
справи.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представника позивача,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення у
частині задоволених позовних вимог,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виконував належним чином
договірні зобов'язання щодо погашення
кредитної заборгованості, у зв'язку з
чим в останнього виникла
заборгованість, яка підлягає
стягненню.

З таким висновком місцевого суду
колегія суддів апеляційного суду
погодитися не може.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 12 березня 2007 року
сторони уклали договір № ROXRRX21310067,
згідно якого ЗАТ КБ "Приватбанк" надав
ОСОБА_1 строковий споживчий кредит в
сумі 1317 грн. 59 коп. на строк 12 місяців з 12
березня 2007 року по 12 березня 2008 року, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Кредит виданий на Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
("розстрочка")(Стандарт) для придбання
товарів у торгівельно-сервісному
підприємстві. Гроші були перераховані
на кредитну картку № 233257.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 267 ЦК України).

Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону "Про захист
прав споживачів" визначено, що у
випадку, якщо кредитодавець у
позасудовому порядку або досудового
провадження звертається з вимогою про
повернення споживчого кредиту або
погашення іншого боргового
зобов'язання споживача, кредитодавець
не може у будь-який спосіб вимагати
будь-якої плати або винагороди від
споживача за таке звернення. При цьому
кредитодавцю, зокрема, забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 31 постанови від
30 березня 2012 року № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" роз'яснив, що
з урахуванням п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України "Про захист прав споживачів",
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України).

Відповідно до п. 5.5 Умов, які є
невід'ємною частиною договору, сторони
визначили терміни позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним договором, тривалістю 5 років (а.с.
8).

З долучених до позовної заяви
платіжного доручення про сплату
судового збору (згідно відмітки банку
с.з. сплачений 26.03.13р.) та поштового
конверта вбачається, що ПАТ КБ
"Приватбанк" звернувся до суду з
позовною заявою після 26 березня 2013
року, тобто після спливу визначеного
сторонами п"тирічного строку позовної
давності (а.с. 1, 15).

Із заявою про поновлення зазначеного
строку позивач не звертався.

Врахувуючи те, що строк виконання
кредитного договору минув 12 березня 2008
року, а позивач звернувся до суду з
позовною заявою поза межами
п'ятирічного строку позовної давності,
що встановлений договором, колегія
суддів приходить до висновку про сплив
строку позовної давності у даному
спорі, у зв"язку з чим у задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі ст. 256, 259, 267 ч. 4 ЦК України,
п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист
прав споживачів", керуючись ст.ст. 303, 307,
309, 313-314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Приватбанк"" задовольнити
частково.

Заочне рішення Радивилівського
районного суду від 11 листопада 2013 року
скасувати.

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Приватбанк"" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий-суддя
Шимків С.С.

Судді:
Василевич В.С.

Малько О.С.