Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Ковальчук Н.М., Григоренко М.П.,

секретаря судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ПАТ КБ
„Приватбанк" Станкевича В.О.,

відповідача ОСОБА_4 його представника
ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „Приватбанк" на рішення
Дубровицького районного суду від 11
листопада 2013 року у цивільній справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
„Приватбанк" до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, учасників судового
розгляду, що з'явились у судове
засідання, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубровицького районного суду
від 11 листопада 2013 року у позові
відмовлено у зв'язку із спливом
позовної давності.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції представник позивача
вказує на його незаконність,
необґрунтованість, винесене внаслідок
неповного з'ясування обставин, які
мають значення для справи та
невідповідності висновків обставинам
справи з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що судом
неправильно визначено строк позовної
давності. Покликається на те, що
відповідач при укладенні кредитного
договору надав згоду на умови та
правила надання банківських послуг, що
засвідчено його підписом, а сторони
домовились про збільшення строку
позовної давності по кредитному
договору до п'яти років, що відповідає
ст.259 ЦК України. Зазначає, що
закінчення терміну дії договору
визначено виконання зобов'язань за
договором, а закінчення терміну дії
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення.
Доводить, що відповідач користується
коштами банку, що не звільняє його від
відповідальності за кредитним
договором. Суд не звернув увагу, що у
позовній заяві викладені не лише
вимоги, а також обставини, якими
обґрунтовуються вимоги та докази, що
підтверджують ці обставини. Вважає, що
судом порушені принципи
процесуального права, щодо рівності
сторін перед законом, змагальності,
диспозитивності та надання доказів
сторонами. За викладених обставин
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22
квітня 2008 року між ПАТ КБ „Приватбанк"
та ОСОБА_4 укладено кредитний договір
№223423-CRED за яким відповідач отримав
кредит 6000 доларів США на споживчі цілі
(п.1.5 договору) із сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24%
річних з кінцевим терміном повного
погашення 19 квітня 2010 року

Відповідно до розрахунку, станом на 14
квітня 2013 року, виникла заборгованість
за кредитним договором у розмірі 12973,97
долара США, яка складається із
заборгованості за кредитом 4312,44
доларів США, заборгованості по сплаті
процентів за користування кредитом
8013,92 долара США та штрафів: фіксована
частина 31,29 долар США, процентна
складова 616,32 долара США.

Відмовляючи у позові за пропуском
строку позовної давності суд першої
інстанції послався на те, що позивачу
було відомо, що відповідач не виконує
свої зобов'язання за кредитним
договором, а останній платіж
відповідачем було здійснено 21
листопада 2008 року, а звернення до суду
позивачем відбулось поза межами строку
встановленого ст.257 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитися із
таким висновком суду з наступних
підстав.

Необхідно виходи із умов кредитного
договору укладеного між позивачем та
відповідачем, який за своїм змістом має
ознаки споживчого кредиту (п.1.4.
договору) та сторонами встановлено
строк його повного погашення, а саме 19
квітня 2010 року.

Відповідно до ч.1 ст.257 загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки, яка може бути збільшена за
домовленістю сторін, ч.1 ст.259 ЦК
України, про що між сторонами
укладається письмовий договір.

За змістом п.5.7. кредитного договору
№223423-CRED від 22 квітня 2008 року укладеного
між ПАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_4
визначено, що строк позовної давності
на вимогу про стягнення кредиту,
процентів за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів по
даному договору встановлюється
сторонами тривалістю 5 (п'ять) років.

Дане положення договору відповідачем
не спростовано та не оспорюється у
встановленому законом порядку, отже є
діючим та має юридичну силу.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Позивач до суду звернувся у строк
визначений договором, а матеріали
справи свідчать про те, що в порушення
положень ст.ст.526,527 ЦК України
відповідачем не виконувались належним
чином зобов'язання за кредитним
договором, внаслідок чого виникла
заборгованість перед банком, яка
станом на 14 квітня 2013 року, становить
12973,97 долара США, яка складається із
заборгованості за кредитом 4312,44
доларів США, заборгованості по сплаті
процентів за користування кредитом
8013,92 долара США та штрафів: фіксована
частина 31,29 долар США, процентна
складова 616,32 долара США, що за курсом 7,99
грн., відповідно до розпорядження НБУ
від 14 квітня 2013 року складає 103662 гривні
та підлягає стягненню.

Дана обставина в судовому засіданні
апеляційного суду відповідачем не
спростована, поряд з цим він підтвердив
заборгованість маючи намір погасити її
із відстрочкою, звертаючись до
позивача.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги спростовують висновки суду
першої інстанції, рішення прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, його належить
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст. 526,527 ЦК України, керуючись
ст.ст.303,307,309,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„Приватбанк" задовольнити.

Рішення Дубровицького районного суду
від 11 листопада 2013 року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку
„Приватбанк" до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку „Приватбанк"
заборгованість у розмірі 12973,93 долара
США, яка складається із заборгованості
за кредитом 4312,44 доларів США,
заборгованості по сплаті процентів за
користування кредитом 8013,92 долара США
та штрафів: фіксована частина 31,29 долар
США, процентна складова 616,32 долара США,
що за курсом 7,99 грн., відповідно до
розпорядження НБУ від 14 квітня 2013 року
складає 103662 (сто три тисячі шістсот
шістдесят дві) гривні, за кредитним
договором від 22 квітня 2008 року №223423-CRED
та судові витрати 1554 (тисячу п'ятсот
п'ятдесят чотири) гривні 93 копійки.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
Н,М, Ковальчук

М,П, Григоренко