АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/2271/14
суді 1 інстанції: Сіденко С.І.
Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 20 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Капітан І.А.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 19 червня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_5 про звернення стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з вказаним позовом
посилаючись на те, що 27.04.2007 року між
позивачем та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір № HEC0GA00001150, за яким
остання отримала кредит у розмірі 7905,00
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 11,04% на
рік на суму залишку заборгованості та
кінцевим терміном повернення 27.04.2017
року. В забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_5 за вищезазначеним
кредитним договором, 27.04.2007 року між ЗАТ
КБ «ПриватБанк» (правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3,
ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки,
за умовами якого відповідачі надали в
іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок
площею 104,30 кв.м., житловою площею 53,50
кв.м., який розташований за адресою:
АДРЕСА_1. В зв'язку з тим, що позичальник
ОСОБА_5 належним чином умови кредитного
договору перед Банком не виконала, в
зв'язку з чим станом на 12.02.2014 року має
прострочену заборгованість у розмірі
21711,55 доларів США, яка складається з:
заборгованості за кредитом - 5755,13
доларів США; заборгованості по
процентам за користування кредитом -
6019,39 доларів США, заборгованості по
комісії за користування кредитом - 875,29
доларів США; пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором -
8000,01 доларів США, штрафу (фіксованої
частини) - 29,24 доларів США; штрафу
(процентної складової) - 1032,49 доларів
США та зважаючи на те, що в позасудовому
порядку врегулювати спір банку не
вдалося, просив:

- звернути стягнення на будинок
загальною площею 104,30 кв.м., житловою
площею 53,50 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладення від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з отриманням
кадастрового номеру земельної ділянки,
з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстру речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки; а також виселити відповідачів
та інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у житловому будинку

Рішенням Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 19 червня 2014
року в задоволені позову до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 відмовлено
із-за необґрунтованості позовних
вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а саме що ОСОБА_4
є співвласником предмета іпотеки, а
тому вона у відповідності до ст. 1270 ЦК
України є спадкоємцем за законом і
позовні вимоги в повному обсязі
повинні бути задоволені саме до неї.
Також Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» набрав чинності
07.06.2014 року, в той час як позовна заява
подана до суду в лютому 2014 року, а тому
даний закон суд не повинен був
застосовувати.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу представник відповідача та
третьої особи доводи скарги не визнав,
посилаючись на те, що до ОСОБА_4 не є
спадкоємцем та до неї не перейшло право
власності на частину будинку після
смерті ОСОБА_3 Суд правильно застосував
норми Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з положень ст.
1 Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», а також з того, що
власник частини будинку - ОСОБА_3 помер
і спадщину після нього ніхто не
прийняв, а інша частина не виділена в
натурі, загальна площа предмету
іпотеки не перевищує 250 кв.м. та з
підстав відсутності у відповідача
ОСОБА_4 іншого житлового нерухомого
майна і наявності інших умов
передбачених нормами вищезазначеного
закону.

З матеріалів справи вбачається, що
27.04.2007 року між позивачем та ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір № HEC0GA00001150,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредитні кошти в сумі 7905,00
доларів США строком до 27.04.2017 року на
наступні цілі: господарські потреби, зі
сплатою за користування кредитом
відсотків, винагороди (п.7.1) (а.с.17 о.с.).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором №
HEC0GA00001150, 27.04.2007 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 був
укладений договір іпотеки, за умовами
якого відповідачі надали в іпотеку
нерухоме майно, а саме: будинок площею
104,30 кв.м., житловою площею 53,50 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належить: 53/100 частин ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу (
а.с.21-23,119-120) та 47/100 частин ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 14.09.2001року
(а.с.21-23,77).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Правові наслідки порушення
зобов'язання, забезпеченого іпотекою,
передбачені Законом України "Про
іпотеку". Підставою для звернення
стягнення на предмет іпотеки є
порушення зобов'язань з боку боржника.

Порушення зобов'язання боржника
ОСОБА_5 за кредитним договором нею не
спростовані.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.1 Закону України
« Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року протягом дії
цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника(
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
майно постійного проживання
позичальника/ майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.
метрів для житлового будинку.

З матеріалів справи вбачається, що
умови, перелічені в вищезазначеному
Законі відносно відповідача,
іпотекодавця, ОСОБА_4, дотримані.

ОСОБА_3, іпотекодавець за договором
іпотеки, помер 16.11.2011 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть від 17.11.2011 (а.с.45).

За повідомлення Цюрупинської
державної нотаріальної контори від
02.06.2014 року за № 356/01-16 після смерті
ОСОБА_3 в установлений законодавством
строк, з заявами про прийняття спадщини
до Цюрупинської державної
нотаріальної контори ніхто не
звертався. Спадкова справа заведена у
приватного нотаріуса ОСОБА_7 08.05.2012 року
(а.с.50).

Разом з тим, за даними нотаріальної
справи, спадкоємцем після смерті
ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_8 (а.с.92).

Ухвалою від 19.06.2014 року суд першої
інстанції закрив провадження у справі
в частині позовних вимог до ОСОБА_3 у
зв'язку зі смертю відповідача,
мотивуючи тим, що після смерті ОСОБА_3
спадщину ніхто не прийняв то данні
правовідносини не допускають
правонаступництва (а.с.63). Зазначена
ухвала позивачем в апеляційному
порядку не оскаржувалася.

Суд першої інстанції безпідставно
дійшов до висновку, що банком не
виконані вимоги ст.35 Закону України
«Про іпотеку», оскільки матеріали
справи містять докази направлення та
отримання повідомлення про порушення
основного зобов'язання ( а с. 11-14,96-98).

Також колегія суддів вважає, що
висновки суду про відсутність
спадкоємців на частку ОСОБА_3,
припинення зобов'язання стосовно нього
за договором іпотеки, не виділення в
натурі частки ОСОБА_4 унеможливлює
звернення стягнення на частку ОСОБА_4,
не відповідають обставинам справи та
нормам матеріального права, оскільки
як вже зазначала судова колегія,
спадкоємцем ОСОБА_3 є його дружина
ОСОБА_8 внаслідок чого в силу вимог ч.3
ст.23 Закону України «Про іпотеку»
зобов'язання за договором іпотеки не
може бути припиненим, а враховуючи, що
право на звернення стягнення належить
іпотекодержателю і 47/100 частин
домоволодіння, яке передано ОСОБА_4 в
іпотеку є об'єктом цивільних прав
внаслідок державної реєстрації цієї
частки нерухомого майна, відсутність
реального поділу будинку, який
переданий співвласниками, в іпотеку не
є перешкодою для звернення стягнення.

Але зазначене не потягло за собою
неправильне вирішення спору, оскільки
судом першої інстанції правильно
застосовані норми Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті».

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги щодо
задоволення позовних вимог про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в повному обсязі з ОСОБА_4, як особи яка
є співвласником предмета іпотеки,
постійно проживала з ОСОБА_3, не
подавала заяву про відмову від
спадщини і у відповідності із ст. 1270 ЦК
України є спадкоємцем за законом,
оскільки вони суперечать нормам
матеріального права, що регулюють
правовідносини зі спадкування.

Колегія суддів також не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги про
безпідставність застосування Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», оскільки вони суперечать
нормам ст.58 Конституції України, ст. 5
ЦК України, ст.2 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги,
колегія суддів не приймає до уваги, як
такі що не ґрунтуються на нормах
закону, не підтверджені належними та
допустимими доказами, не спростовують
мотивованих висновків суду, а тому
підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції спір по суті
вирішений правильно і підстави для
скасування рішення суду та ухвалення
нового про задоволення позовних вимог,
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.303, ч.1.п.1 ст.307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 19 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: