АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/6116/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/564/14
Головуючий у 1-й інстанції Степура А. А.
Доповідач Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.

при секретарі - Філоненко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 19
грудня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 19
грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів
задоволено.

Вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 15.11.2013 року до
її повноліття, у розмірі 1/4 частини з
усіх видів його доходів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів
в межах суми платежу за один місяць
допущено до негайного виконання.

Вирішено питання стягнення судового
збору.

Ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 24
грудня 2013 року виправлено допущені
описки у вступній та резолютивній
частині рішення Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 19 грудня 2013
року, а саме зазначивши у другому
абзаці резолютивної частини рішення:
«стягувати аліменти з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 15.11.2013 року до
її повноліття, у розмірі 1/4 частини з
усіх видів його доходів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно до
досягнення дитиною повноліття».

Вказане рішення оскаржила відповідач
ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального
права, просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким встановити
розмір аліментів, що підлягає
стягненню з неї на користь ОСОБА_1 на
утримання дочки ОСОБА_3 - 100,00 грн.
щомісячно до її повноліття.

Зазначає, що у неї на утриманні
перебуває малолітній син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який часто хворіє,
перебуває на диспансерному обліку в
дитячій лікарні та
протитуберкульозному диспансері,
потребує постійного лікування та
догляду.

Вказує, що не працює, перебуває на
обліку в центрі зайнятості як
безробітна, отримує державну допомогу
544,00 грн. та аліменти від позивача на
утримання сина, які витрачаються на
його харчування та лікування. Має
можливість сплачувати аліменти на
користь позивача на утримання їхньої
дочки ОСОБА_3 у розмірі 100,00 грн.
щомісячно.

У поданих запереченнях на апеляційну
скаргу позивач вказує на те, що ОСОБА_2,
будучи працездатною особою, ухиляється
від свого обов'язку утримувати
неповнолітню доньку.

Посилання відповідача на те, що вона
спроможна сплачувати аліменти лише у
розмірі 100,00 грн. вважає такими, що не
заслуговують на увагу, оскільки ця сума
є недостатньою для всебічного розвитку
дитини та обмежує права їхньої дочки на
утримання.

Вважає, що відсутні передбачені
сімейним законодавством підстави для
стягнення з відповідача, яка отримує
доход у вигляді державної допомоги по
безробіттю та аліментів на утримання
малолітнього сина, аліментів у твердій
грошовій сумі.

У судовому засіданні позивач підтримав
доводи, наведені у запереченнях на
апеляційну скаргу, яку прохав
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вислухавши пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

У відповідності до статті 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як установлено місцевим судом та
вбачається з матеріалів справи, з 02.06.2011
року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, в якому мають
двох неповнолітніх дітей: доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6), та сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука від 24.09.2010 року з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на
утримання дітей-дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку щомісячно, починаючи з
08.09.2010 року і досягнення старшою
дитиною повноліття.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука від 12.03.2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу шлюб, зареєстрований
02.06.2001 року Кременчуцьким міським
відділом реєстрації актів
громадянського стану Полтавського
обласного управління юстиції за
актовим записом №325 між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірвано.

Місце проживання малолітніх дітей:
доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено з матір'ю -
ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено
прізвище «ОСОБА_2» (а.с.7-8).

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука від 31.07.2013 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення місця проживання
малолітньої дитини та припинення
стягнення аліментів позовні вимоги
задоволено частково.

Змінено місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
обране згідно з рішенням Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 12.03.2013 року за
місцем проживання матері ОСОБА_2 та
визначено місце проживання дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем
проживання батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
залишивши її на його утриманні та
вихованні.

Змінено розмір аліментів і стягнуто з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4
частки заробітку (доходу) відповідача
щомісячно, але не менш ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з часу
набрання рішення законної сили та до
повноліття дитини.

Виконавчий лист №2-3228/2010 року, виданий
на підставі рішення Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 24 вересня 2010
року про стягнення з ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Берестя,
Дубровицького району Рівненської
області на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3
частки заробітку (доходу) відповідача
щомісячно, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 08.09.2010
року та до повноліття дитини -
відкликано, без подальшого виконання.

В частині задоволення інших позовних
вимог відмовлено (а.с.9-11).

За повідомленням 2-гої міської лікарні
м. Кременчука від 14.06.2013 року за № 492/01-16
діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходяться під наглядом
дитячої консультації з народження. На
диспансерному обліку ОСОБА_3 перебуває
з 2009 року, ОСОБА_4 з 2011 року.Звертається
за медичної допомогою та здійснює
догляд за дітьми мати дітей - ОСОБА_2
(а.с.20).

Згідно довідки Кременчуцького
обласного протитуберкульозного
диспансеру від 03.12.2013р. №2003/01-12, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває на
диспансерному обліку в Кременчуцькому
обласному протитуберкульозному
диспансері з діагнозом «Віраж
туберкулінових реакцій. Категорія 5,
група 5.4. «а», отримує курс
хіміопрофілактики до 10.1.2014 рок (а.с.21).

Згідно довідки Кременчуцького
міського районного центру зайнятості
від 02.12.013 року за №1959, за період з 06.06.2013
року по 31.10.2013 року ОСОБА_2 отримано 2502,41
грн. (а.с.22).

За повідомленням 5 управління
(Міжвідомчого центру спеціальної
підготовки), станом на 01.12.2013 року
середній розмір грошового
забезпечення співробітника 5
управління (МЦСП) ЦСО БТ ЗУКС та ППО СБ
України ОСОБА_1 складає 4516,00 грн. (а.с.28).

Задовольняючи позов, місцевий суд
обґрунтовано виходив із того, що
відповідач матеріальної допомоги на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 добровільно не надає, іншим
особам аліменти не сплачує, а наявність
істотних обставин, що унеможливлюють
надання відповідачем матеріальної
допомоги на утримання неповнолітньої
дитини судом не встановлено.

Такий висновок ґрунтується на
встановлених судом обставинах справи
та повністю узгоджується з наявними у
матеріалах справи доказами.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства»
визначено, що батько та мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році
Конвенцію про права дитини 1989 року,
Україна прийняла на себе
міжнародно-правові зобов`язання по
здійсненню міжнародних стандартів
прав дитини, відповідно з якими вона
повинна забезпечити добробут, охорону
здоров`я, житло, освіту для кожної
дитини без будь-якої дискримінації,
забезпечити якнайкраще здійснення
інтересів і прав дитини в усіх сферах
суспільного життя.

Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9
Конституції України 1996 р., діють як
складова національного законодавства
України з 27 вересня 1991 року, тобто з
часу її ратифікації Україною.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного
кодексу України, за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі. При цьому, за правилами
ч.2 ст.182 СКУ, мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.182 СК України передбачено,
що, при визначенні розміру аліментів
суд враховує, в т.ч. стан здоров"я та
матеріальне становище дитини та
платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Окрім того, як роз'яснено у п.17
постанови №3 Пленуму Верховного суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15.05.2006 року, за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст.183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182
СК.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
Бюджет України на 2013 рік» встановлено у
2013 році прожитковий мінімум на дітей
віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1210
гривень, з 1 грудня - 1286 гривень.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд
дійшов вірного висновку щодо порушення
права неповнолітньої дочки сторін на
отримання належного матеріального
утримання від матері, оскільки мати є
молодою працездатною особою та
зобов'язана утримувати свою дитину до
досягнення нею повноліття. При цьому
місцевий суд вірно врахував те, що
розмір аліментів не може бути меншим
ніж 30% встановленого прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
як це установлено статтею 7 Закону
України «Про Державний Бюджет України
на 2013 рік».

Прохання відповідача в апеляційній
скарзі щодо встановлення розміру
аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, у
розмірі 100,00 гривень щомісячно, не
ґрунтується на законі, оскільки
відповідач є працездатною особою та
зобов'язана у відповідності до вимог
закону утримувати свою неповнолітню
дочку.

При визначенні розміру аліментів судом
першої інстанції, у відповідності до
вимог закону, було враховано стан
здоров"я та матеріальне становище
дитини та платника аліментів.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
прийшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального права
відповідно до характеру правовідносин,
що склалися між сторонами та в межах
заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,- відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 19
грудня 2013 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ
/підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ
/підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області:
Т.О. Кривчун