Справа № 401/3016/14-ц
№2/401/1187/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
Світловодський міськрайонний суд
Кіровоградської області, в складі
головуючого - судді Волошиної Н.Л., за
участю секретаря Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Світловодську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Світловодського міського комунального
підприємства «Комбінат комунальних
послуг» про визнання наказу про
звільнення незаконним, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, -

Встановив:

04 липня 2014 року до суду
звернулась ОСОБА_1 та просить визнати
незаконним наказ Світловодського
міського комунального підприємства
«Комбінат комунальних послуг» № 89-к
від 02 червня 2014 року про її звільнення;
поновити її на попередню роботу на
посаду контролера ринку «Світанок» та
стягнути середній заробіток за весь
час вимушеного прогулу. (а.с. 1-3)

В судовому засіданні позивач та
її представник заявлені вимоги
підтримали, доводячи їх
обґрунтованість пояснили суду, що
відповідно до наказу від 02 червня 2014
року ОСОБА_1 звільнена з роботи на
підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за
згодою сторін. Однак насправді такої
згоди з її боку не було, наміру
звільнятися вона не мала, а заяву на
звільнення з наведеної підстави
написала під примусом директора
Світловодського міського комунального
підприємства «Комбінат комунальних
послуг» ОСОБА_2 , який шантажував її
звільненням на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП
України за втратою довіри.

Представники відповідача в
судовому засіданні з позовом не
погодились, вказують на те, що порушень
норм законів про працю відносно ОСОБА_1
не мало місця. (а.с.56-58)

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, свідчення свідків,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 01 січня 2005 року працювала
контролером на ринку «Світанок», що
підтверджується копією її трудової
книжки. (а.с. 6)

Відповідно до наказу № 89-к від 02
червня 2014 року «Про звільнення», ОСОБА_1
02 червня 2014 року звільнена з роботи за
згодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України,
на підставі поданої заяви. З наказом
про звільнення позивач ознайомлена 02
червня 2014 року, що підтверджується її
підписом про це у самому наказі. (а.с. 70)

Копія даної заяви від 02 червня 2014
року міститься у матеріалах справи та
з неї вбачається, що ОСОБА_1 просить
звільнити її за згодою сторін з 02
червня 2014 року. (а.с. 64)

Трудова книжка була отримана
ОСОБА_1 02 червня 2014 року, що
підтверджується її власним підписом у
особовій картці. (а.с. 103)

В судовому засіданні встановлено,
що написанню ОСОБА_1 заяви про
звільнення та видачі наказу на її
підставі передувало проведення
інвентаризації каси на дільниці з
обслуговування торгівлі, де працювала
позивач. Так, відповідно до наказу № 36
«Про проведення інвентаризації
дільниці по обслуговуванню торгівлі» 02
червня 2014 року проводилась раптова
інвентаризація каси, роботи торгових
точок, основних засобів і матеріальних
цінностей на дільниці по
обслуговуванню торгівлі ( ринок
«Світанок»). (а.с. 67)

Після інвентаризації було
складено Акт № 1 про результати
інвентаризації наявних коштів від 02
червня 2014 року, що зберігаються в касі
підпрємства. З даного акту вбачається,
що під час інвентаризації в касі,
матеріально відповідальною за яку
була ОСОБА_1, виявлено надлишок
грошових коштів у сумі 100 грн. 80 коп. (а.с.
68)

Допитаний в судовому засіданні як
свідок начальник дільниці по
обслуговуванню торгівлі
Світловодського міського комунального
підприємства «Комбінат комунальних
послуг» ОСОБА_3 повідомив суду, що після
проведення інвентаризації 02 червня 2014
року директор підприємства ОСОБА_2
звелів ОСОБА_1, як відповідальній за
касу , у якій було виявлено надлишок
грошових коштів, надати з цього приводу
письмові пояснення. В післяобідній
час він нагадав ОСОБА_1 про
необхідність піти до комбінату
комунальних послуг для надання
пояснень, проте чи пішла вона туди він
не бачив.

В судовому засіданні також була
допитана як свідок інспектор з кадрів
Світловодського міського комунального
підприємства «Комбінат комунальних
послуг» ОСОБА_4, яка засвідчила суду, що
02 червня 2014 року ОСОБА_2 повідомив їй
про те, що в ході інвентаризації було
виявлено порушення в роботі контролера
ОСОБА_1, в зв'язку з чим вона має надати
пояснення, за результатами яких буде
прийнято рішення або про накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани, або про її звільнення «за
статтею». В другій половині дня ОСОБА_2
їй зателефонував та повідомив, щоб вона
підготувала проект наказу про
звільнення ОСОБА_1, тому вона зробила
проект наказу про звільнення згідно п. 2
ст. 41 КЗпП України, з огляду на
попередню розмову, та віднесла його до
кабінету директора, де знаходилась і
ОСОБА_1 Перевіривши підготовлені
документи ОСОБА_2 вказав на їх
невідповідність, так як ОСОБА_1 виявила
бажання на звільнення за згодою сторін.
Вона повернулась до себе, переробила
проект наказу про звільнення, внесла
виправлення до трудової книжки про
підстави звільнення та знову віднесла
документи директору. ОСОБА_1 в кабінеті
вже не було, тому вона підготовлену
документацію на її звільнення залишила
ОСОБА_2 Наступного дня ці документи
були їй повернуті з підписами ОСОБА_1
Крім того, не маючи інформації про те,
що ОСОБА_1 ще 02 червня 2014 року отримала
наказ про звільнення та трудову книжку,
нею зранку 03 червня 2014 року було
відправлено позивачці копію наказу
про звільнення та повідомлення про
необхідність отримати трудову книжку.
Проте до поштового вкладення вона
помилково додала копію первісного
проекту наказу про звільнення згідно п.
2 ст. 41 КЗпП України замість вірного.

Свідок ОСОБА_5, яка є головним
бухгалтером Світловодського міського
комунального підприємства «Комбінат
комунальних послуг» в судовому
засіданні дала показання, з яких
вбачається, що після проведення
інвентаризації на ринку «Світанок»
директор ОСОБА_2 чекав ОСОБА_1, яка мала
надати пояснення. Ближче до кінця
робочого часу 02 червня 2014 року вона
була у кабінеті ОСОБА_2 і в цей час туди
зайшла ОСОБА_1 та запитала, чи може вона
звільнитися за згодою сторін. В руках
ОСОБА_1 був аркуш паперу, як вона
зрозуміла - заява на звільнення.
Директор погодився на це та став
телефонувати до відділу кадрів, а вона
вийшла з кабінету.

П. 1 ст. 36 КЗпП України передбачає
можливість припинення трудового
договору за угодою сторін.

П. 8 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» визначено, що судам необхідно
мати на увазі, що при домовленості між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом про
припинення трудового договору за п.1
ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір
припиняється в строк, визначений
сторонами. Анулювання такої
домовленості може мати місце лише
при взаємній згоді про це власника
або уповноваженого ним органу і
працівника.

Наявність волевиявлення ОСОБА_1 на
звільнення за згодою сторін з 02 червня
2014 року підтверджується її письмовою
заявою про це.

Згода власника підприємства на
задоволення такого волевиявлення
реалізована шляхом видання ним наказу
про звільнення і додаткового
підтвердження взаємної домовленості
закон не вимагає.

На даний час згоди відповідача на
анулювання домовленості про
звільнення за згодою сторін ОСОБА_1
немає, а її одностороннє бажання на це
не може бути підставою для поновлення
на роботі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що заява про
звільнення за згодою сторін була
написана нею під примусом з боку
директора і не 02 , а 03 червня 2014 року не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні та спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, а також безпосередньо самою
заявою, яка датована 02 червня 2014 року.

Подача працівником заяви про
звільнення з його ініціативи з метою
уникнути відповідальності за винні дії
не може розцінюватись як примус до
цього.

Показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 щодо
того, що вони працювали разом з ОСОБА_1
та їм не було відомо про її наміри
звільнитися з роботи не можуть
свідчити, що таке бажання у неї не
виникло згодом.

Свої доводи про те, що заяви про
звільнення 02 червня 2014 року вона не
писала, так як не була в цей день у
комбінаті комунальних послуг ОСОБА_1
доводила свідченнями свідків. Разом з
тим, суд не може прийняти їх до уваги як
беззаперечні докази, оскільки вони
різняться між собою, є суперечливими.

Так, свідчення у судовому
засіданні ОСОБА_8 про те, що 02 червня 2014
року після проведення інвентаризації і
до 16 години ОСОБА_1 перебувала на своєму
робочому місці сама і нікуди не
відлучалась не є в повній мірі
об'єктивними, так як з показань свідка
ОСОБА_9 вбачається, що о 14 годині йому
зателефонувала його мати ОСОБА_1 та
повідомила, що погано почувається, тому
він приїхав до неї та допомагав по
роботі до 16 години, після чого вони
порахували касу та він пішов до банку
здавати виручку, а потім відвів маму
додому, звідки вона вже нікуди не
ходила. Знову ж таки ці свідчення не
узгоджуються зі свідченнями ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, які говорили про те, що ОСОБА_1
після інвентаризації добула на роботі
повний робочий день, потім о 16-16.30 год.
здала касу ОСОБА_3 і після цього вони (
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1.) поїхали на
прийом до міського голови.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 235 ЦПК
України, працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу
роботу.

Перевіривши в судовому засіданні
всі представлені докази та оцінивши їх
у сукупності, суд приходить до
висновку, що звільнення ОСОБА_1 02 червня
2014 року на підставі поданої нею заяви
за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36
КЗпП України було здійснено на
законних підставах, відтак її позовні
вимоги не підлягають задоволенню у
зв'язку із недоведеністю порушень
трудового законодавства відповідачем
під час звільнення її з роботи.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» ОСОБА_1
звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись
п. 1 ст. 36 КЗпП України, ст.ст. 10,11,66,88,
209,213-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати у справі віднести на
рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які приймали
участь у справі, але не були присутні
при проголошенні - в той же строк з дня
отримання його копії.

Суддя
підпис

Згідно:

Суддя
Н.Л.Волошина