Дата документу 17.11.2014
Справа № 334/7125/14-ц
Провадження № 2/334/2651/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник С.Г.

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Запорізької міської ради про визнання
права користування житловим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у
якому вказує, що вона є постійно
зареєстрованою та проживає у АДРЕСА_1,
разом з нею у вказаній квартирі
зареєстровані та проживають члени її
родини у складі: доньки ОСОБА_2, доньки
ОСОБА_3, зятя ОСОБА_4 та онука ОСОБА_5
Загальна площа квартири складає 69,51
кв.м., жила - 42.36 ев.м.

У вказану квартиру позивачка разом
з родиною вселилася на підставі Ордеру
на жиле приміщення №4961 від 11.09.1987 р. у
якості члена сім'ї ОСОБА_6, яка
померла, а з позивачкою 11.11.1996 року
було укладено договір найму № ЛРА 670.

У 2000 році позивачка розірвала шлюб зі
ОСОБА_7, але після розірвання шлюбу з
останнім вони залишилися проживати у
вказаній квартирі. З метою розподілу
витрат на утримання житла особовий
рахунок по оплаті квартплати та
комунальних послуг був поділений між
позивачкою та ОСОБА_7, при цьому ніяких
змін до договору найму №ЛРА 670 не
вносилося.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_7 помер, а займана
ним кімната перейшла у користування
позивачки та її родини. 28.04.2014 р.
позивачка звернулася до Запорізької
міської Ради з заявою про надання їй та
членам її родини права на користування
вивільненим жилим приміщенням на
підставі ч. 2 ст. 54 Житлового Кодексу
України та п. 67 «Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов і надання їм житлових приміщень в
Україні».

По результатам розгляду звернення вона
отримала відповідь від 05.05.2014 р. за №
С-1492 від Департаменту
житлово-комунального господарства
Запорізької міської ради про
відсутність підстав для надання їй
вивільненої кімнати, оскільки родина
не визнана потребуючою поліпшення
житлових умов відповідно до чинного
законодавства.

Вважає, що дії уповноваженого органу не
відповідає вимогам діючого
законодавства України, а саме ч. 2 ст. 54
Житлового Кодексу України та п, 67
«Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов і
надання їм житлових приміщень в
Україні» та порушує її право на житло,
гарантоване ст. 47 Конституції України.

ОСОБА_1 просить суд визнати її право
користування жилим приміщенням, що
вивільнилось у квартирі АДРЕСА_1.

У судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала свої позовні вимоги,
просила їх задовольнити. Вважає, що
відповідач формально відноситься до
вирішення її потреб та потреб її сім'ї,
яка потребує поліпшення житлових умов.

Представник ОСОБА_8, який діє в
інтересах ОСОБА_1, заявлені позовні
вимоги підтримує з підстав, викладених
у позовній заяві і просить їх
задовольнити.

Представник Запорізької міської ради
в судове засідання двічі не з'явився,
про день та час слухання справи
повідомлений відповідно до вимог
цивільно-процесуального
законодавства. Причин неявки суду не
пояснив, заперечень не надав.

Суд, за згодою позивачки, вважає
можливим провести заочний розгляд
справи, на підставі матеріалів справи,
у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України,
за відсутністю відповідача.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та надані докази, суд дійшов такого
висновку.

Згідно ст.. 58 ЖК України єдиною
підставою для вселення у надане жиле
приміщення є ордер.

Відповідно до ст.. 64 ЖК України члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки,
що випливають з договору найму жилого
приміщення.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Судом встановлено, що на підставі
Ордеру на жиле приміщення №4961 від
11.09.1987 у квартиру АДРЕСА_1 вселилася
ОСОБА_6 , разом з членами сім'ї - ОСОБА_7
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_9

Після смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 зі
ОСОБА_1 укладено договір найму №ЛРА 670
від 11.11.1996 на вказану квартиру.

Разом зі ОСОБА_1 у вказаній квартирі
проживали ОСОБА_7 ОСОБА_1, ОСОБА_2 і
ОСОБА_9, які у розумінні ст. 64 ЖК
України визнавалися членами її
сім'ї, і разом з нею мали рівні права
щодо проживання та користування
квартирою.

20.07.2000 ОСОБА_1 і ОСОБА_7 розірвали шлюб.

11.09.2001 згідно рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжі у справі
№2-4081/2001 на вимогу ОСОБА_1 змінено
договір найму спірної квартири, і
ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_9
виділено у користування суміжні
кімнати площею 17,2 кв.м. і 14,9 кв..м, а
ОСОБА_7 - кімнату 10,6 кв.м., коридор,
кухня, ванна кімната, туалет та кладова
- залишені у загальному користуванні.

Згідно цього ж рішення ВРЕЖО №7
зобов'язано укласти зі ОСОБА_1 і ОСОБА_7
окремі договори найму жилого
приміщення.

Таким чином, після прийняття судового
рішення ОСОБА_1 і ОСОБА_7 стали
самостійним наймачами жилого
приміщення у спірній квартирі, і у
кожного з них виникли права та
обов'язки наймача жилого приміщення,
визначені ст.. 64 ЖК України.

Згідно ч.2 ст. 54 ЖК України ізольоване
жиле приміщення, що звільнилося в
квартирі, в якій проживає два або
більше наймачі, на прохання наймача, що
проживає в цій квартирі і потребує
поліпшення житлових умов (стаття 34),
надається йому, а в разі відсутності
такого наймача - іншому наймачеві, який
проживає в тій же квартирі.

Законом, а саме ч. 2 ст. 54 ЖК України,
передбачено три категорії осіб, яким
надається право на користування
вивільненою житловою площею у такому
порядку:

До першої категорії відносяться
наймачі, які проживають квартирі, в
якій вивільнилося житлове приміщення і
потребує поліпшення житлових умов
відповідно до статті 34 ЖК України;

До другої категорії відносяться
наймачі, які проживають в квартирі і не
визнані такими, що потребують
поліпшення житлових умов, але за умови
відсутності наймача першої категорії
та загальний розмір жилої площі при
наданні такому наймачеві житлового
приміщення не повинен перевищувати
норми, встановленої статтею 47 цього
Кодексу, тобто 13,65 м кв.

До третьої категорії відносяться інші
особи, яким надається право на
користування вивільненим ізольованим
приміщенням у квартирі, якщо
ізольоване приміщення, що звільнилося,
не може бути відповідно до правил
частини другої статті 54 ЖК України.

28.04.2014 р. позивачка звернулася до
Запорізької міської Ради з заявою про
надання їй та членам її родини права на
користування вивільненим жилим
приміщенням на підставі ч. 2 ст. 54
Житлового Кодексу України та п. 67
«Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов і
надання їм житлових приміщень в
Україні».

По результатам розгляду звернення вона
отримала відповідь від 05.05.2014 р. за №
С-1492 від Департаменту
житлово-комунального господарства
Запорізької міської ради про
відсутність підстав для надання їй
вивільненої кімнати, оскільки родина
не визнана потребуючою поліпшення
житлових умов відповідно до чинного
законодавства.

Разом з тим, відповідно до вищевказаних
нормативних актів встановлюється, що
ізольоване жиле приміщення, що
звільнилося у квартирі, в якій проживає
два або більше наймачі, на прохання
наймача, що проживає в цій квартирі і
потребує поліпшення житлових умов
(пункти 13 і 14 Правил), незалежно від
його перебування на квартирному
обліку, надається йому, а в разі
відсутності такого наймача - іншому
наймачеві, який проживає в тій же
квартирі. При цьому загальний розмір
жилої площі не повинен перевищувати 13,65
квадратного метра на одну людину.

Таким чином, встановлено, що у
квартирі, в якій проживає ОСОБА_1, нема
наймачів, які проживають квартирі, в
якій вивільнилося житлове приміщення і
потребує поліпшення житлових умов
відповідно до статті 34 ЖК України, а
загальний розмір жилої площі при
наданні їй вивільненого житлового
приміщення не буде перевищувати 13,65 м
кв., тому вона має повне право на
отримання у користування вивільненої
кімнати.

З огляду на викладене, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_1 має право
вимагати визнання за собою право
користування жилою кімнатою площею
10,6 кв. м., а тому, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 16, 54 Житлового Кодексу
України, п. 67 «Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов і надання їм житлових приміщень в
Україні», роз'ясненнями Верховного
Суду України від 26.05.2001р,суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування
жилим приміщенням, що вивільнилося у
квартирі АДРЕСА_1, а саме кімнатою 10,6
кв.м.

Протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення, відповідач має право
подати до Ленінського районного суду м.
Запоріжжя заяву про перегляд заочного
рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Колесник С. Г.