АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/1410 /2014 року
Головуючий у 1-й інстанції:Волокітіна
Доповідач: Чобіток А.О.
Рішення

Іменем України

23 січня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 02 грудня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні, управлінні,
розпорядженні 1/3 частиною квартири,
вселення, визначення порядку
користування квартирою та виселення,-

в с т а
н о в и л а:

В липні 2013 року позивач пред»явив
вказаний позов до відповідачів та
зазначав,що йому на праві спільної
часткової власності належить 1/3
частина квартири АДРЕСА_1,а ОСОБА_12/3
частини цієї ж квартири.

Посилаючись на те,що ОСОБА_1
перешкоджає йому користуватися своєю
часткою квартири,змінивши вхідні двері
до квартири та не надавши йому
ключів,просив вселити його в
квартиру,зобов»язавши ОСОБА_1 не чинити
йому перешкоди у
володінні,користуванні та
розпорядженні його часткою в квартирі
та встановити порядок користування
квартирою відповідно до належних їм
часток, виділивши йому в користування
житлову кімнату - 7 площею 11,30 кв. м з
підсобним приміщенням (кладовою)
площею 0,90 кв.м.,а ОСОБА_1 кімнату - 5
площею 20,10 кв.. м та кімнату - 6 площею 11,70
кв. м з підсобним приміщенням (кладовою)
площею 1.10 кв. м,підсобні приміщення
коридори -1,2 відповідно площею 3,3 кв. м
та 1.7 кв.м, кухню-4 площею 6,2 кв.м, ванну
кімнату та вбиральню-3 площею 3,1 кв.
м,балкон залишити в загальному
користуванні.

Крім того просив виселити зі спірної
квартири ОСОБА_3 зі спірної
квартири,яка вселилася без його
дозволу.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 02 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Вирішено
зобов»язати ОСОБА_1 не чинити перешкод
позивачу в користуванні належною йому
на праві власності 1/3 частиною спірної
квартири,вселити його до квартири та
встановити порядок користування
квартирою між ними, виділивши в
користування позивачу кімнату - 7
площею 11,30 кв. м з підсобним приміщенням
(кладовою) площею 0,90 кв.м., а ОСОБА_1
кімнату - 5 площею 20,10 кв.. м та кімнату - 6
площею 11,70 кв. м з підсобним приміщенням
(кладовою) площею 1.10 кв. м ,підсобні
приміщення коридори -1,2 відповідно
площею 3,3 кв.м та 1.7 кв. м,кухню-4 площею 6,2
кв. м,ванну кімнату та вбиральню-3
площею 3,1 кв. м, та балкон залишити в
загальному користуванні.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, ОСОБА_1 просить скасувати
рішення суду в частині задоволення
позовних вимог та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позовних
вимог,оскільки на її думку суд
безпідставно не застосував строк
позовної давності при вирішенні даного
спору, тоді як сам позивач визнавав
факт не проживання в спірній квартирі з
2003 року.

Вислухавши доповідь
судді,пояснення осіб,що з»явилися в
судове засідання,обговоривши доводи
апеляційної скарги,обставини
справи,колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що власником 1/3
частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2,а
власником іншої 2/3 частини ОСОБА_1.

Відповідно до технічного паспорта ,
загальна площа квартири АДРЕСА_1
становить 60,2 кв. м, житлова 43,1 кв.м та
складається з трьох кімнат , з яких
кімнати розміром 11,7 кв.м та 11,3 кв.м між
собою ізольовані, проте прохід до обох
кімнат можливий лише через кімнату
розміром - 20,1 кв.м . Крім того квартира
складається з підсобних приміщень
(кладові) площею 0,90 кв.м та площею 1.10 кв.
м,підсобних приміщень (коридори ) -1,2
відповідно площею 3,3 кв. м та 1,7 кв.м,
кухні - 4 площею 6,2 кв.м, ванної кімнати,
вбиральні-3 площею 3,1 кв. м, та балкону,
прибудованого до кімнати 20,1 кв.м .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зобов»язавши відповідача не
чинити позивачу перешкод у
користуванні спірною квартирою та
вселивши ОСОБА_2, суд виходив з того, що
ОСОБА_1 чиняться перешкоди у проживанні
відповідача . Встановивши порядок
користування спірною квартирою шляхом
виділення у користування позивачу
кімнати 7 площею 11,7 кв.м та кладової
розміром 0,90 кв.м , а відповідачу кімнат
площею 20,1 та 11,3 кв.м і кладової розміром
1.10 кв. м, суд виходив з того, що квартира
містить дві ізольовані кімнати
розміром 11,7 кв.м та 11,3 кв.м, а кімната 20,1
є прохідною , залишивши при цьому
підсобні приміщення крім кладових у
загальному користуванні в тому числі і
балкон.

Вважаючи рішення суду в частині
зобов»язання відповідача не чинити
перешкод у користуванні спірною
квартирою та вселення ОСОБА_2 законним
та обґрунтованим, з висновком суду щодо
встановлення порядку користування ,
колегія суддів погодитись не може,
оскільки він не відповідає дійсним
обставинам справи.

Частинами 1,3 ст. 358 ЦК України,
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Встановлюючи порядок
користування спірною квартирою у
спосіб запропонований позивачем, суд
першої інстанції вважав , що він
дозволяє практично здійснювати право
власності позивача шляхом
користування даним житлом та при цьому
не перешкоджає даним правом іншому
співвласнику.

Проте до такого висновку суд
прийшов помилково, оскільки не звернув
увагу на те, що прохід до житлової
кімнати 7 площею 11,7 кв.м , яку суд
виділив відповідачу у користування ,
можливий лише через кімнату 20,1 кв.м, яка
виділена відповідачу, при цьому
залишивши балкон, що приєднаний до
кімнати 20,1 кв.м в загальному
користуванні сторін.

Тобто, запропонований позивачем
порядок користування житловими
приміщеннями суттєво порушує права
ОСОБА_1 як співвласника спірної
квартири , оскільки суд фактично надав
право позивачу користуватися
власністю відповідача без його згоди .

За таких обставин рішення суду в
частині встановлення порядку
користування підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову в
задоволенні вимог позивача про
встановлення порядку користування
спірною квартирою у запропонований ним
спосіб як такий, що порушує права
співвласника ОСОБА_1.

Доводи апеляційної скарги про
незастосування судом строку позовної
давності на увагу не заслуговує,
оскільки на правовідносини, що виникли
між сторонами позовна давність не
поширюється.

Керуючись ст.ст. 304,307,309,313,314,316,319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 02 грудня 2013
року скасувати в частині встановлення
порядку користування сторонами
квартирою АДРЕСА_1 та ухвалити в
означеній частині нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про встановлення порядку користування
квартирою АДРЕСА_1 відмовити.

В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -