У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи:
Олександрівська сільська рада
адміністрації виконкому Іллічівської
міської ради Одеської області,
Овідіопольська районна державна
нотаріальна контора Одеської області,
Іллічівська міська державна
нотаріальна контора Одеської області,
КП «БТІ і РОН» Іллічівської міської
ради Одеської області, про визнання
недійсним договору купівлі-продажу в
частині покупця та визнання покупцем,
визнання права власності та усунення
перешкод у здійсненні права власності,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 21 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 25 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_4, треті особи: Олександрівська
сільська рада адміністрації виконкому
Іллічівської міської ради Одеської
області, Овідіопольська районна
державна нотаріальна контора Одеської
області, Іллічівська міська державна
нотаріальна контора Одеської області,
КП «БТІ і РОН» Іллічівської міської
ради Одеської області, про визнання
недійсним договору купівлі-продажу в
частині покупця та визнання покупцем,
визнання права власності та усунення
перешкод у здійсненні права власності.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 21 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
25 вересня 2013 року, у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, яким відмовлено у
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції застосував до спірних
правовідносин ст. ст. 203, 215, 638, 744, 745, 746 748
ЦК України.

Однак з такими висновкам суду
погодитися неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що 14
травня 1974 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
було укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку, з відповідними
частинами надвірних будов, який
знаходиться в АДРЕСА_1. Зазначений
договір підписано ОСОБА_5, його
дружиною ОСОБА_7, а за безграмотну
ОСОБА_6 розписався ОСОБА_3

Відповідно до записів в домовій книзі
будинку АДРЕСА_1 зареєстрованими у
нього були: ОСОБА_6 з 29 березня 1976 року
по день смерті, ОСОБА_3 з 11 березня 1981 по
26 грудня 1994 року.

У 1978 році шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 -
дочкою ОСОБА_6, розірвано.

18 травня 1995 року укладено договір
довічного утримання, відповідно до
умов якого ОСОБА_6 передала у власність
ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_1, який
посвідчений державним нотаріусом та
зареєстрований у реєстрі за № 2-2863.

Відповідно до позовної заяви та
судових рішень вимоги позивача
зводились до визнання недійсними
договору купівлі-продажу від 14 травня
1974 року в частині покупця, договору
довічного утримання від 18 травня 1995
року, оскільки позивач вважає себе
власником спірного будинку, який за
договором належить ОСОБА_4

Враховуючи те, що спірні
правовідносини щодо укладення
договорів купівлі-продажу від 14 травня
1974 року та довічного утримання від 18
травня 1995 року виникли до 1 січня 2004
року, то суд мав перевірити їх
відповідність нормам ЦК УРСР, а не ЦК
України, який набув чинності 1 січня 2004
року, як про це помилково вказано в
оскаржуваних судових рішеннях.

Положення цього Кодексу може
застосовуватись до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати у вказаних правовідносинах
після набрання ним чинності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на
зазначенні обставини справи уваги не
звернув.

Апеляційний суд, неправильно
застосувавши норму матеріального
права, яка регулює спірні
правовідносини, залишив рішення суду
першої інстанції без змін та не виконав
обов'язків покладених на нього
цивільним процесуальним
законодавством.

Допущені апеляційним судом порушення
норм процесуального права (ст. ст. 10, 60,
179, 303, 304 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, тому ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню
з передачею справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 25 вересня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.
Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В.
Кадєтова М.І.
Наумчук Д.О.
Остапчук