Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» до Яремчанської
міської ради, ОСОБА_3, третя особа на
стороні відповідачів - відділ
Держкомзему в м. Яремче, про визнання
незаконним та скасування рішення,
визнання недійсним державного акта на
право постійного користування землею,
за касаційною скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» на рішення
Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 22
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 10
липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» звернулось до
суду із позовом до Яремчанської
міської ради, ОСОБА_3 про визнання
незаконним та скасування п. 2 рішення
Яремчанської міської ради від 20 лютого
1996 року № 14 «Про вилучення, надання
земельних ділянок, передачу земельних
ділянок у приватну власність та
закріплення земельних ділянок за
підприємствами, установами та
організаціями» в частині передачі
ОСОБА_3 у постійне користування
земельної ділянки, визнання недійсним
державного акта на право постійного
користування землею, виданого
останньому.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що під час виконання робіт з
інвентаризації земель було
встановлено знаходження в смузі
відведення позивачу земельної ділянки
відповідача ОСОБА_3, на якій побудовано
гараж. Згода на вилучення земельної
ділянки залізницею не надавалася, з
позивачем не погоджувався ні проект
відведення земельної ділянки, ні акт
встановлення та погодження зовнішніх
меж землекористування.

Рішенням Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 22
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 10 липня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржувані судові рішення,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що згідно з
державним актом на право постійного
користування землею від 16 жовтня 1996
року, виданим на підставі рішення
Яремчанської міської ради від 20 лютого
1996 року № 14, ОСОБА_3 надана у постійне
користування земельна ділянка площею
0,013 га, яка розташована на території м.
Яремче Яремчанської міської ради, для
будівництва гаража.

Вказана земельна ділянка накладається
на земельну ділянку, яка знаходиться в
користуванні позивача.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, позивач просив визнати
незаконним та скасувати п. 2 рішення
Яремчанської міської ради
від 20 лютого 1996 року № 14 «Про
вилучення, надання земельних ділянок,
передачу земельних ділянок у приватну
власність та закріплення земельних
ділянок за підприємствами, установами
та організаціями» в частині передачі
ОСОБА_3 у постійне користування
земельної ділянки з частковим
захопленням земель смуги відведення
Залізниці та визнати недійсним
державний акт на право постійного
користування землею, виданий ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
даності для звернення до суду із
указаним позовом.

Проте з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна, виходячи з наступного.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
по даній цивільній справі були
скасовані на підставі того, що суди,
відмовляючи у задоволені позовних
вимог з підстав пропуску строку, не
встановили, коли позивач дізнався або
міг дізнатися про порушене право,
фактичні обставини справи щодо
пропуску позивачем строку позовної
давності.

Разом з тим колегія суддів звертала
увагу, що обставини будівництва гаража
відповідачем на спірній ділянці і
завершення цього будівництва в 2005 році
не є предметом спору у цій справі, отже,
початок перебігу строку позовної
давності був встановлений судами
попередніх інстанцій не відповідно до
дійсних обставин справи та характеру
спірних правовідносин.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня
2009 року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані
про встановлені судом обставини, що
мають значення для справи, їх юридичну
оцінку та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд
виходив при задоволенні грошових та
інших майнових вимог. Встановлюючи
наявність або відсутність фактів,
якими обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК).

Відповідно до п. 22 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ у касаційному порядку» висновки
та мотиви, з яких скасовано рішення, є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи. Висновками та
мотивами, з яких скасовано рішення,
необхідно вважати положення
мотивувальної та резолютивної частин
ухвали суду касаційної інстанції щодо
наявності передбачених статтею 338 ЦПК
України підстав для скасування
судового рішення і передачі справи на
новий розгляд та їх кваліфікації
процесуальним законодавством як таких.

Суди при новому розгляді справи не
врахували висновків колегії суддів
касаційної інстанції та ухвалили
рішення з тих же підстав, не
встановивши при цьому фактичні
обставини справи щодо пропуску
позивачем строку позовної давності.

Разом з тим, судам необхідно звернути
увагу, на те, що позовна давність може
застосовуватися лише до
обґрунтованого позову.

Враховуючи, що суди на зазначене не
звернули уваги, не встановили фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення не відповідають вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» задовольнити
частково.

Рішення Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 22
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 10
липня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С.
Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська