АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/254/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2 Подорога Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. УХВАЛА
20 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Ювшин В. І. суддів
Гончар Н. І. , Вишня Н. В. при
секретаріВолвенко А.В. позивача
представника позивача ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 04 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8
за участю у справі третьої особи без
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_9 про визнання права власності,-
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_8 третя особа без самостійних
вимог щодо предмета спору - ОСОБА_9 про
визнання права власності, мотивуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її рідний брат ОСОБА_6 і вона як
спадкоємець другої черги має право на
визнання за нею права власності на
На час смерті ОСОБА_6 належало
-41/100 частин двохкімнатної квартири
НОМЕР_1, розташованої за адресою:
-житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований у АДРЕСА_2 на
неприватизованій земельній ділянці
-земельна ділянка розміром 1,22 га.,
що розташована в межах Мліївської
сільської ради, передана для ведення
сільськогосподарського виробництва;
-грошові заощадження з належними
відсотками та компенсацією.
Позивач ОСОБА_6 звернулась з заявою про
прийняття спадщини, оскільки за життя
між нею та померлим братом існувала
домовленість, що він, оформивши право
власності на спадкове майно яке
залишилось після смерті батька,
передасть у власність позивачу все
майно шляхом написання заповіту.
На даний час відповідач ОСОБА_8,
дружини померлого ОСОБА_6, яка є
спадкоємцем першої черги за законом,
оформила право власності на спадщину у
вигляді 41/100 частин двохкімнатної
квартири НОМЕР_1, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, а за інше спадкове
майно отримала відшкодування вартості,
що підтверджується розпискою.
Добровільно переоформити на неї право
власності на зазначене майно
відповідачка не бажає, а тому за
захистом свого порушеного права вона
вимушена звернутись до суду.
ОСОБА_6 просила суд визнати за нею
право власності на наступне майно:
-житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований у АДРЕСА_2 на
неприватизованій земельній ділянці
-земельна ділянка розміром 1,22 га.,
що розташована в межах Мліївської
сільської ради, передана для ведення
сільськогосподарського виробництва;
-грошові заощадження з належними
відсотками та компенсацією на загальну
Рішенням Городищенського
районного суду Черкаської області від
04 грудня 2013 року в задоволені позову
ОСОБА_6 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням ОСОБА_6 подала апеляційну
скаргу, вважаючи, що рішення суду
першої інстанції прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та просить скасувати рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 04 грудня 2013 року
і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність і допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає зазначеним вимогам,
оскільки ґрунтується на повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в
сукупності.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_8 про визнання права власності,
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відмову в
задоволенні позову, так як майно на яке
просить визнати право власності
позивачка, успадковано відповідачем
відповідно до чинного законодавства,
черговість прийняття спадщини не
змінювалась, а інші підстави набуття
права власності позивачем не наведено.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_6, який являється рідним братом
позивачки ОСОБА_6 Після його смерті
відкрилась спадщина на належне
померлому майно - 41/100 частин
двохкімнатної квартири НОМЕР_1,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1;
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований у АДРЕСА_2 на
неприватизованій земельній ділянці
розміром 0,30 га; земельна ділянка
розміром 1,22 га., що розташована в межах
Мліївської сільської ради, передана
для ведення сільськогосподарського
виробництва; грошові заощадження з
належними відсотками та компенсацією.

Спадкоємцями які виявили бажання
отримати спадщину та у встановленому
законом порядку подали заяви про
прийняття спадщини в нотаріальну
контору є дружина померлого ОСОБА_8,
спадкоємець першої черги та рідна
сестра померлого, позивачка по справі
ОСОБА_6, спадкоємець другої черги.

Подавши заяву про прийняття спадщини,
ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на 41/100 частину
квартири НОМЕР_1, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 та на грошові
заощадження з належними відсотками та
компенсацією. На іншу частину
спадкового майна -житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований у
АДРЕСА_2 та земельну ділянку розміром
1,22 га., що розташована в межах
Мліївської сільської ради і яка
передана для ведення
сільськогосподарського виробництва
ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину
за законом не отримала.

Статтями 1268 та 1273 ЦК України визначено,
що прийняття або відмова від спадщини
можуть мати місце щодо всього
спадкового майна.

Позивачка, посилаючись на усну
домовленість з покійним братом ОСОБА_6
при його житті, що прийняте ним в
спадщину майно після смерті їх батьків
- житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований у АДРЕСА_2 та
земельну ділянку розміром 1,22 га., що
розташована в межах Мліївської
сільської ради і яка передана для
ведення сільськогосподарського
виробництва, буде передано її, просить
суд визнати за нею право власності на
дані об'єкти нерухомого майна. При
цьому позивачка зазначила, що 03.08.2013
року вона сплатили ОСОБА_8 частку
покійного брата в вартості майна,
прийнятого ним після смерті їх батьків.

При зверненні до нотаріуса про
прийняття спадкового майна - житлового
будинку з надвірними спорудами,
розташований у АДРЕСА_2 та земельну
ділянку розміром 1,22 га., що розташована
в межах Мліївської сільської ради і яка
передана для ведення
сільськогосподарського виробництва,
позивачці була надана письмова відмова
в зв'язку з тим, що вона є спадкоємцем
другої черги, а на прийняття спадщини
подано заяву спадкоємцем першої черги,
відповідачем по справі ОСОБА_8

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Виходячи з положень чинного
законодавства позивач мала право на
спадкування у другу чергу і могла
одержати та реалізувати таке право при
наявності підстав, передбачених ч. 2 ст.
1258 ЦК України. Але спадкоємець першої
черги ОСОБА_8 прийняла спадщину, не
відмовилась від неї та не усунута від
спадкування в порядку, визначеного
законом.

Відповідач визнає позовні вимоги
позивача про визнання її права
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований у
АДРЕСА_2 та земельну ділянку розміром
1,22 га., що розташована в межах
Мліївської сільської ради і яка
передана для ведення
сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до статей 209 - 210 ЦК України
та ст. 657 ЦК України договір про
відчуження земельної ділянки та
житлового будинку укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Сторони не укладали нотаріально
посвідченого договору про зміну
черговості одержання спадкоємцями за
законом права на спадкування (частина
перша ст. 1259 ЦК України). Такий правочин
повинен бути укладений спадкоємцями
різних черг за законом до отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом, до 13 липня 2013 року. Крім того,
зміна черговості одержання
спадкоємцями за законом права на
спадкування не є предметом даного
позову.

Між сторонами відсутній спір про
визнання права власності на житловий
будинок з надвірними спорудами,
розташований у АДРЕСА_2 та земельну
ділянку розміром 1,22 га., що розташована
в межах Мліївської сільської ради за
позивачкою, що на позбавляє їх права
врегулювати питання про переведення
права власності на зазначені об'єкти
нерухомості шляхом звернення до
нотаріуса та укладення відповідного
правочину про відчуження майна.

Стаття 3 ЦПК України визначила права
особи на судовий захист свого
порушеного права лише в випадку його
оспорювання. Так як права позивачки на
власність на житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований у
АДРЕСА_2 та земельну ділянку розміром
1,22 га., що розташована в межах
Мліївської сільської ради не
оспорюється відповідачем, а просто
сторони не бажають вчиняти відповідні
нотаріальні дії так як це потребує
значних коштів, то вона не має права і
на судовий захист.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Вірно встановивши факти і відповідно
їм правовідносини, постановивши
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
на підставі наявних та наданих
сторонами належних та допустимих
доказів, суд першої інстанції ухвалив
правильне та справедливе рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
ретельно перевірені судом апеляційної
інстанції, є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 04 грудня 2013 року
відхилити, а рішення Городищенського
районного суду Черкаської області від
04 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з дня
її проголошення.

Головуючий :

Судді :