Номер провадження № 22-ц/785/1287/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького
М.М.

суддів: Парапана В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Горновій А.О.,

за участю: представника
позивача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»
-

Федорової О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 10 жовтня 2013 року
за позовом публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», третя особа -
ОСОБА_4 про припинення поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

18 квітня 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернулось до суду із позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на те, що 14 вересня 2007 року
між банком та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір, згідно з умовами
якого банк надав кредит у розмірі 32 500
доларів США, а ОСОБА_4 зобов'язалась
повернути кредит, сплатити відсотки по
процентній ставці 11,8 % річних та у разі
порушення умов договору сплатити
штрафні санкції, що встановлені
договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, 14
вересня 2007 року між банком та ОСОБА_5
укладено договір поруки, відповідно до
умов якого останній зобов'язався
солідарно відповідати перед позивачем
по зобов'язанням ОСОБА_4.

Однак, відповідачі своїх зобов'язань
належним чином не виконують внаслідок
чого станом на 03.04.2013 року у них виникла
заборгованість у розмірі 172 101,92
гривень.

На підставі зазначеного ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» звернулось до суду
із позовом та просило його
задовольнити з наведених у позовній
заяві правових підстав.

11 липня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою до
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя
особа - ОСОБА_4 про припинення поруки.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
під час дії кредитного договору ОСОБА_4
допустила порушення своїх зобов'язань,
внаслідок чого у неї виникла
заборгованіть та 06.06.2011 року банк
направив відповідачам за первісним
позовом вимоги про дострокове
погашення кредиту.

На підставі зазначеного відповідач за
первісним позовом ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою та
просив визнати договір поруки від
14.09.2007 року припиненим.

В судовому засіданні представник
позивача заперечував проти
задоволення зустрічного позову,
посилаючись на те, що п. 3.2 кредитного
договру, строк повного погашення
кредиту визначений 14.09.2014 року.
Оскільки строк виконання основного
зобов'язання відповідно до умов
кредитного договору ще не настав,
договір поруки не може бути припинено.

Представник відповідачів просив
задовольнити вимоги зустрічного
позову, та надав клопотання про
зменшення розміру пені до 1 114,84
гривень, оскільки нарахована банком
пеня в розмірі 13 160 доларів США майже
вдвічі перевищує залишок
заборгованості за кредитом у розмірі 7
963,11 доларів США.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 10 жовтня 2013
року первісний позов задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Банк «фінанси та кредит» 93 840,35
гривень, у задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вимоги зустрічного
позову задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити вимоги первісного позову
у повному обсязі, а у задоволенні вимог
зустрічного позову відмовити,
посилаючись на те, що судове рішення
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної
інстанції відповідачі за первісним
позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з'явились,
однак про розгляд справи вони були
сповіщені належним чином, про що
свідчать поштові повідомлення про
отримання ними судових повісток, тому у
відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України
їх неявка до апеляційного суду не
перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
доводи апеляційної скарги та
заперечення на апеляцію представника
позивача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»
- Федорової О.В., перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.2 Постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що між ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_4 14.09.2007 року
укладеного кредитний договір № 15к-200,
згідно якого банк надав кредит у
розмірі 32 500 доларів США з оплатою 11,8 %
річних, а ОСОБА_4 відповідно до п. 3.2.
кредитного договору зобов'язалася
повернути ці грошові кошти у строк до
14.09.2014 року (а.с. 7-10).

В забезпечення по кредитному договору
№ 15к-200 від 14.09.2007 року було укладено
Договір застави автомобілю
посвідчений 14.09.2007 року приватним
нотаріусом за реєстровим №4266. Предмет
застави - автомобіль марки SUZUKI, модель
GRAND VITARA, тип легковий універсал 2007 року
випуску, колір чорний, реєстраційний
номер НОМЕР_1 (а.с. 14-15).

Також, у якості забезпечення
повернення кредитних ресурсів по
Кредитному договору № 15к-200 від 14.09.2007
року було укладено, договір поруки 1839/07
від 14.09.2007 року між банком та ОСОБА_5.
Відповідно до умов даного договору
останній зобов'язався перед банком
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_4
зобов'язань за кредитним договором (а.с.
12-13).

Однак, відповідачі своїх зобов'язань
належним чином не виконують внаслідок
чого станом на 03.04.2013 року у них виникла
заборгованість за кредитом у розмірі 172
101,92 гривень.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений момент пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позов
поручителю протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Кінцевий строк виконання основного
зобов'язання по спірному кредитному
договору закінчується 14.09.2014 року. Тому
судова колегія приходить до висновку,
що оскільки строк виконання основного
зобов'язання відповідно до умов
кредитного договору, ще не настав
договір поруки не може вважатися
припиненим, а відповідно вимоги банку
щодо солідарного стягнення з
відповідачів кредитної заборгованості
підлягають задоволенню.

Задовольняючи первісний позов
частково суд першої інстанції виходив
з положень ч.3 ст.551 ЦК України,
відповідно до якої розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення. З
урахування зазначеного суд зменшив
розмір неустойки (штраф,пеня) до 26 000
гривень.

Однак, такий висновок суду першої
інстанції зроблено з порушенням норм
матеріального права, а тому колегія
суддів не погоджується з ним на
підставі наступного.

Відповідно до узагальнення судової
практики Верховного Суду України
«Судова практика розгляду цивільних
справ, що виникають з кредитних
правовідносин» хоча зазначене
положення закону є правом, а не
обов'язком суду, однак, якщо наявні такі
обставини, то вони мають ураховуватися
судом у разі, якщо на це посилається
боржник і просить зменшити розмір
неустойки. При цьому на виконання вимог
ст.215 ЦПК суд повинен в обов'язковому
порядку мотивувати свій висновок.
Істотними обставинами в розумінні ст.551
ЦК України можна вважати ступінь
виконання зобов'язання боржником,
наприклад, дострокове погашення
кредиту та процентів, доведений
матеріалами справи тяжкий майновий
стан боржника, інші інтереси сторін (а
не лише боржника), які заслуговують на
увагу.

Враховуючи зазначені положення, розмір
неустойки може бути зменшений тільки у
разі заявлення про це боржником, а
також може застосовуватись лише у разі
наявності істотних обставин, наявність
яких має доводити боржник, у даному
випадку відповідач ОСОБА_4. Однак,
відповідач не обгрунтувала та не
довела наявность істотних обставин, що
вплинули на сплату боргу, тому у суду
підстав для зменшення розміру боргу
(неустойки) не було.

Таким чином суд першої інстанції не був
наділений правом зменшувати розмір
неустойки та повинен був стягнути суму
боргу у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції без достатніх підстав та
наданих доказів ухвалив рішення про
часткове задоволення позову ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» та задоволення
вимог зустрічного позову ОСОБА_5.

Тому не повне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та неправильне застосування судом норм
матеріального права, у відповідності
до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення
першої інстанції й ухвалення нового
рішення про задоволення первісного
позову у повному обсязі та залишення
без задоволення вимог зустрічної
позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст.307,
ст.309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,-

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» задовольнити,
рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 10 жовтня 2013
року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити у
повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 172 101,92 гривень та суму
судового збору у розмірі 1 721,02 гривень.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», третя особа -
ОСОБА_4 про припинення поруки залишити
без задоволення.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, проте воно може бути
оскаржено в касаційному порядку до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області: підпис М.М.
Драгомерецький

В.Ф. Парапан

підпис

Р.Д. Громік

Копія вірна: суддя
М.М. Драгомерецький