Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4835/14
Головуючий у 1 інстанції: Пода Н.М.
Суддя-доповідач: Савченко О.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„04" грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
судді Чернігівського районного суду
Запорізької області від 01 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
автомобіль та зняття арешту з
автомобіля, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
визнання права власності на
автомобіль.

У позові зазначав, що 20 жовтня 2012
року він придбав у відповідача
автомобіль ВАЗ-21093, 1995 року випуску,
червоного кольору, шасі № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

На підтвердження укладання угоди
про придбання автомобіля відповідач
надав розписку від 20.10.2012 року про
отримання коштів за автомобіль у
розмірі 3 600,00 доларів США, що складає 47
052 грн., того ж дня ним була оформлена
довіреність на право експлуатації та
розпорядження спірним автомобілем на
ім'я позивача строком на 3 рок

26.07.2014 року під час керування
зазначеним автомобілем його зупинили
працівники ДАІ в Запорізькій області
за перевищення швидкості.

В ході перевірки було з'ясовано,
що на автомобіль ВАЗ-21093, державний
номер НОМЕР_1, накладено арешт по
борговим зобов'язанням відповідача.

Посилаючись на те, що автомобіль
не був переоформлений на його ім'я з
поважної причини, оскільки за
характером роботи він вимушений багато
часу проводити за межами району, однак
відповідач, отримавши гроші і видавши
йому розписку та доручення на право
розпорядження автомобілем, фактично
уклав з ним угоду купівлі-продажу
автомобіля, на підставі якої у нього
виникло право власності, яке ОСОБА_3 не
оспорюється, просив визнати за ним
право власності на автомобіль ВАЗ-21093,
1995 року випуску, червоного кольору,
шасі № НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, зареєстрований у МРЕВ в
Запорізькій області згідно свідоцтва
про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, зняти арешт з
зазначеного автомобіля.

Ухвалою судді Чернігівського
районного суду Запорізької області від
18 вересня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2
залишено без руху, як таку, що подана
без додержання вимог ст. 119 ЦПК України.

Ухвалою судді Чернігівського
районного суду Запорізької області від
01 жовтня 2014 року позовну заяву визнано
неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить ухвалу
скасувати і направити справу на
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи ухвалою від 18 вересня
2014 року позовну заяву ОСОБА_2 без руху
та визнаючи її неподаною та повертаючи
позивачу ухвалою від 01 жовтня 2014 року,
суд виходив з того, що до позовної заяви
не додані докази на підтверджнення
обставин справи, а саме, оригінал
розписки про отримання ОСОБА_3 грошей
за автомобіль, документи на
підтвердження накладання арешту на
автомобіль.

Проте цілком цілком погодитися з
висновками суду не можна, оскільки вони
не узгоджуються з положеннями ст.ст.10,11,
ч.2 ст. 27, ч.2 ст. 64, ст.ст. 119, 120, ч.1 ст. 131 ЦПК
України, за змістом яких на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження у справі суддя не має права
давати оцінку доказам та встановлювати
наявність чи відсутність обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
подання доказів можливо до або під час
попереднього судового засідання або до
початку розгляду справи по суті.

Відповідно до роз"яснень п.7 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 2 від
12.06.2009 року „Про застосування судами
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції", подання доказів
можливе не тільки при подачі позовної
заяви, але й у наступній стадії
цивільного процесу, тому через
неподання доказів при пред"явленні
позову суд не вправі залишати заяву без
руху та повертати заявнику.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України
письмові докази, як правило, подаються
в оригіналі.Якщо подано копію
письмового доказу, суд має право
вимагати подання оригіналу за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі.

Враховуючи зазначені обставини,
висновок суду про наявність достатніх
підстав для визнання позовної заяви
ОСОБА_2 неподаною та застосування до
неї передбачених ч.2 ст. 121 ЦПК
України наслідків, не є обґрунтованим.

У зв"язку з цим оскаржувану ухвалу від 01
жовтня 2014 року не можна визнати такою,
що постановлена з дотриманням норм
процесуального права, а тому вона
підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Чернігівського районного
суду Запорізької області від 01 жовтня
2014 року по даній справі скасувати,
питання передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення,оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: