СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/1428/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Святошинський районний
суд м. Києва у складі головуючого судді
Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
недійсним договорів, витребування
майна,

В С Т А Н О В И В:

25.12.2013 року позивач звернувся з позовом
про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу транспортного засобу
та витребування майна з чужого
володіння.

Ухвалою від 16.01.2014 року відкрито
провадження у справі.

28.01.2014 року представник позивача ОСОБА_5
подав заяву про забезпечення позову, в
якій просить накласти арешт на
легковий автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2008
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1. В обґрунтування вимог
посилається на те, що легковий
автомобіль є предметом спільної
сумісної власності подружжя і лише за
рахунок його реалізації можливе
задоволення майнових вимог позивача
про поділ майна подружжя. Зазначає, що
невжиття заходів забезпечення позову,
зробить неможливим виконання рішення
суду про поділ майна подружжя та
призведе до порушення майнових прав та
інтересів позивача.

Заяву про забезпечення позову передано
головуючому судді 29.01.2014 року.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що клопотання про
забезпечення позову не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належить
відповідачеві і знаходиться у нього
або інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року №9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Позивач просить накласти арешт на
автомобіль, проте, на порушення
вказаних процесуальних норм та
роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України не надає
жодних доказів підтвердження того, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України арешт
накладається на майно або грошові
кошти, що належить відповідачеві і
знаходиться у нього або інших осіб,
проте, на даний час автомобіль не є
власністю відповідача, про що
позивачем зазначено в позовній заяві, а
тому накладення арешту на такий
автомобіль не відповідає наведеній
процесуальній нормі.

Позивач зазначає, що лише за рахунок
реалізації автомобіля можливе
задоволення майнових вимог позивача
від поділу майна подружжя та зазначає,
що невжиття заходів забезпечення
позову, зробить неможливим виконання
рішення суду про поділ майна подружжя
та призведе до порушення майнових прав
та інтересів позивача.

Проте, поділ майна подружжя не є
предметом спору в даній справі. За
таких обставин безпідставним та
необґрунтованим є посилання на
неможливість виконання рішення суду
про поділ майна подружжя, як на
підставу для вжиття заходів
забезпечення позову, оскільки в даній
справі така вимога не розглядається.

На підставі наведеного, суд залишає без
задоволення заяву про забезпечення
позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову залишити
без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СУДДЯ
Т.О. ЗАЄЦЬ