Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/206/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Пищида М. М.
УХВАЛА

Іменем України

30.01.2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

головуючого:
Пищиди М.М.

суддів:
Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

з участю
секретаря:Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
інтереси якої представляє ОСОБА_4 на
рішення Новомиргородського районного
суду Кіровоградської області від 17
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до фермерського господарства
«Босько А.Б.» , треті особи - відділ
Державного земельного агентства у
Новомиргородському районі
Кіровоградської області та Головне
управління юстиції в Кіровоградській
області про визнання правочину
недійсним та застосування наслідків
його недійсності,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до суду до ФГ «Босько А.Б.» про
визнання правочину недійсним та
застосування наслідків його
недійсності.

В обґрунтування позову позивачка
зазначає, що відповідно до державного
акту на право приватної власності на
землю серії Р-ІІ № 475450, який був
виданий 29.08.2002 року, вона є власником
земельної ділянки загальною площею 6,89
га , яка розташована на території
Панчівської сільської ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області.

26.03.2013 року зверталася до відповідача з
вимогою укладення договору оренди
землі та про повернення відповідачем
оригіналу державного акту на земельну
ділянку. Їй повідомлено, що оригінал
державного акту у відповідача
відсутній та було видано їй ксерокопію
договору оренди від 03.03.2012 року та акт
приймання-передачі земельної ділянки,
які нібито вона уклала.

Посилаючись на те, що спірний договір
оренди землі та акт приймання-передачі
земельної ділянки вона не підписувала,
згоди на укладення даного спірного
договору не надавала, а також не
передавала нікому своїх повноважень по
довіреності на підписання такого
договору оренди та акту
приймання-передачі, що є підставою для
визнання договору недійсним.

Крім зазначеного, позивач вказує, що у
спірному договорі оренди землі
відсутні всі істотні умови,
встановлені законом щодо договору
оренди землі,

зокрема: відсутній кадастровий номер;
не конкретизовано місце розташування
земельної ділянки, оскільки в пункті 1
спірного договору вказано - Панчівська
сільська рада, а в пункті 17 спірного
договору оренди - територія Канізької
сільської ради; в акті
прийманні-передачі до спірного
договору оренди відсутні дата,
відомості про місцезнаходження
земельної ділянки, розмір земельної
ділянки; не конкретизовано строк дії
договору, оскільки пункт 8 спірного
договору оренди передбачає термін
оренди 10 років, а акт приймання -
передачі 5 років; відсутні відомості в
спірному договорі оренди щодо розміру
орендної плати, індексації, строків
виплат, порядку внесення орендної
плати; у спірному договорі оренди
землі пунктом 20 передбачено передачу
земельної ділянки в 10-денний термін
після державної реєстрації, проте акт
приймання-передачі земельної ділянки
не містить дати; відсутні умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Просила суд визнати недійсним спірний
договір оренди землі від 03.03.2012 року та
акт приймання-передачі земельної
ділянки в оренду з застосуванням
наслідків недійсності правочину.

Рішенням Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 17 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, дійшов висновку про те, що
під час укладення оспорюваного
договору оренди землі було дотримано
та погоджено всі істотні умови,
передбачені Законом України «Про
оренду землі».

Правильним є також те, що договір
оренди землі між сторонами є укладеним,
а акт прийому-передачі земельної
ділянки не є правочином, а тому не може
бути визнаним недійсним у
відповідності до
цивільно-процесуального
законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_3 на підставі державного акту на
право приватної власності на землю,
який виданий 29.08.2002 року є власником
земельної ділянки загальною площею 6,89
га, яка розташована на території
Панчівської сільської ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області.

03.03. 2012 року між ОСОБА_3 та ФГ «Босько
А.Б.» укладено договір оренди землі,
який зареєстровано 09.04.2012 року за
№01054 у відділі Держкомзему у
Новомиргородському районі (а.с. 7-10).

Згідно умов договору ОСОБА_3 передала в
оренду строком на 10 років ФГ «Босько
А.Б.» земельну ділянку
сільськогосподарського призначення,
загальною площею 6,89 га., що належить
позивачу на підставі державного акту
на право приватної власності на землю
та розташованої на території
Панчівської сільської ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області. За
користування вказаною земельною
ділянкою ФГ «Босько А.Б.» зобов'язалось
сплачувати орендну плату в розмірі 3%,
що становить 3641,28 грн. від грошової
оцінки земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.14 ЗУ «Про оренду
землі» типова форма договору оренди
землі затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Зі змісту укладеного між сторонами
спірного договору оренди землі від
03.03.2012 року вбачається, що він
відповідає Типовому договору оренди
землі, затвердженому постановою КМУ
від 03.03.2004 року № 220.

Посилання позивача на відсутність у
договорі кадастрового номеру не є
підставою для визнання договору
недійсним, так як згідно кадастрового
плану, який є невід'ємною частиною
спірного договору достатньо
інформації для ідентифікації
земельної ділянки, розташованої на
території Панчівської сільської ради
Новомиргородського району
Кіровоградської області(а.с. 13).

Згідно пункту першого спірного
договору земельна ділянка для ведення
сільськогосподарського виробництва
знаходиться на території Панчівської
сільської ради, а кадастровий план лише
підтверджує та конкретизує місце
розташування земельної ділянки на
території Панчівської сільської ради.

Сторони, як у суді першої
інстанції так і в апеляційній
інстанції пояснювали, що земельна
ділянка до укладення договору оренди
землі від 03.03.2012 року фактично
перебувала у користуванні відповідача
згідно правовідносин, які склалися до
укладення спірного договору, а тому
прийому та передачі земельної ділянки
в оренду після укладення договору від
03.03.2012 року не проводилося, а акт
складено формально.

Позивачка у суді першої інстанції
не ставила питання про призначення
судової почеркознавчої експертизи у
справі для перевірки достовірності її
підпису на договорі оренди землі від
03.03.2012 року та на акті
приймання-передачі земельної ділянки в
оренду.

Пунктами 9-12 спірного договору
визначено розмір орендної плати,
індексації, строків виплати та порядку
внесення орендної плати.

У відповідності до видаткового
касового ордеру від 26.02.2013 року ОСОБА_3
отримала від відповідача грошові кошти
у сумі 3140,00 грн. в рахунок оплати за
орендну плату за земельну ділянку (пай).
Щодо отримання орендної плати
позивачка не заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації та на підставі ч.1
ст.210, ч. 3 ст. 640 ЦК України є укладеним із
моменту його державної реєстрації.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Частиною
першою ст.203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначення законом
як істотні або необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 15 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що істотними
умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди (кадастровий номер, місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорах оренди землі
хоча б однієї із вказаних істотних
умов, є підставою для відмови в
державній реєстрації таких договорів,
а також для визнання недійсними таких
договорів оренди відповідно до ч.2 ст.15
Закону України «Про оренду землі».

Виходячи з того, що відповідно до ст. 15
ЦК України та ст. 3 ЦПК України у порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право, суд
повинен встановити чи дійсно
порушуються права орендодавців у
зв'язку з відсутністю в договорах
оренди умов, передбачених ст. 15 Закону
України «Про оренду землі», визначити
істотність цих умов, а також з'ясувати у
чому полягає порушення їхніх законних
прав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Апеляційна скарга не містить доводів
щодо порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також позивачкою не доведено у
чому саме полягає порушення її прав.

Наведене свідчить про те, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ч.1ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3,
інтереси якої представляє ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Новомиргородського районного
суду Кіровоградської області від 17
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: