Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5046/14
1-й інстанції: Ільяшевич О.В.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
місто
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріЕвальд Д.Д.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 23 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про захист
честі, гідності, ділової репутації та
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_6 про захист
честі, гідності, ділової репутації та
стягнення моральної шкоди. В
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначила, що протягом тривалого часу
відповідачка ОСОБА_6 систематично
розповсюджує відносно позивачки, її
дитини в письмовій та усній формі
недостовірну інформацію, яка принижує
честь позивачки, її гідність та ділову
репутацію. Так, 31 січня 2011 року ОСОБА_6
звернулася до Донецького обласного
центру медико-соціальної експертизи із
заявою, якою звинуватила позивачку у
начебто необґрунтованому отриманні
групи інвалідності. 09 вересня 2013 року
відповідачка зверталась до
Слов'янського Управління Пенсійного
Фонду України, де зазначила, що
позивачка ОСОБА_5 начебто незаконно
отримує пенсію на сина інваліда. Також,
відповідачка ОСОБА_6 постійно пише на
позивачку скарги в органи прокуратури,
міліцію, в яких розповсюджує відомості,
що принижують її честь, гідність та
ділову репутацію. Вказує, що за такими
зверненнями компетентними органами
були проведені перевірки, за якими
вказана інформація, повідомлена ОСОБА_6
у її зверненнях не підтвердилася. В
ході розгляду цивільної справи за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 в
судовому засіданні надала протокол
службового розслідування з приводу
вимагання позивачкою грошових коштів.
Про це вона казала в судовому
засіданні, звинувачуючи позивачку в
отриманні хабарів. Даний факт
перевірявся органами міліції та була
винесена постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи. Крім
того, ОСОБА_6 розповсюджує такі
відомості серед мешканців міста
Слов'янська. Внаслідок протиправних
дій ОСОБА_6 позивачка зазнала та
продовжує зазнавати постійно
психологічний стрес, порушений її
спокій та сон, вона була вимушена
тривалий час приймати заспокійливі
засоби, не мала змоги продовжувати
активне суспільне життя, їй
приходилося нести незаплановані
значні розходи, пов'язані з
відвідуванням адвокатів, судів,
поїздок у місто Донецьк, внаслідок чого
вона переживала та нервувала, була
принижена її честь, гідність та ділова
репутація серед співробітників.
Моральну шкоду позивачка оцінює в 10000,00
грн. Просить суд стягнути з ОСОБА_6 на її
користь 10000 грн.

20 серпня 2014 року ОСОБА_5 подала до суду
заяву про збільшення позовних вимог, в
якій зазначила, що оскільки вказана
цивільна справа не розглядалась
тривалий час у зв'язку із неправомірною
поведінкою відповідачки, яка умисно не
з'являлась у судові засідання,
вказувала причини неявки, які в ході
розгляду справи не були підтверджені
документально, чим затягувала розгляд
справи, вважає, що такими діями вона
спричинила їй моральні страждання, а
тому просить з тих підстав стягнути з
відповідачки на її користь ще 1000 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 23 вересня
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5,
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
постановити нове, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, з боку відповідачки
ОСОБА_6 мало місце неодноразове
звернення до компетентних органів в
тому числі прокуратури, медичних
закладів, пенсійного фонду із заявами
про перевірку щодо законності
отримання її сусідкою ОСОБА_5
інвалідності, а також про перевірку
щодо наявності відсутності порушень
прав сина ОСОБА_5 з боку позивачки.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи», відповідно до статті
40 Конституції України усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у
випадку, коли особа звертається до
зазначених органів із заявою, в якій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію та надати
відповідь, проте в ході перевірки
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Суд попередньої інстанції відповідно
прийшов до вірного висновку, що вказані
судом звернення ОСОБА_6 до компетентних
органів з приводу дій ОСОБА_5 є
реалізацією відповідачкою
конституційного права, передбаченого
ст. 40 Конституції України, а не
поширення недостовірної інформації, а
тому в цій частині вірно відмовив в
позові.

Окрім цього відповідно до позиції
викладений у вказані постанові Пленуму
ВСУ під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Суд прийшов до вірного висновку, що
відповідно до показань свідків ОСОБА_8
та ОСОБА_9 які суду пояснили, що ОСОБА_6
повідомила їм у стверджувальній формі,
що позивач ОСОБА_5 «купила»
інвалідність, утримує свого
сина-інваліда у поганих умовах,
витрачає пенсію сина не за
призначенням, як медпрацівник вимагає
у хворих гроші, в цій частині
відповідачка свідомо надала іншим
особам недостовірну інформацію щодо
ОСОБА_5, яка за своїм змістом є
принизливою, та такою що порочить честь
та гідність позивача тим самим
порушила її особисті немайнові права,
які в цій частині підлягають захисту.

За ч. 3 статті 23 ЦК України моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції виходячи з
принципів розумності та
справедливості вірно визначив суму
відшкодування немайнової шкоди у
достатньому розмірі 1000 гривень,
підстав для збільшення цього розміру з
апеляційної скарги, як і з матеріалів
справи не вбачається.

Таким чином колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав, для визнання рішення суду
першої інстанції таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
скасування чи з міни цього рішення
немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 23 вересня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: