Справа №577/5093/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Гетьман В. В.Номер
провадження 22-ц/788/2112/14 Суддя-доповідач -
Криворотенко В. І. Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м.
Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Сибільової Л. О. , Лузан
Л. В.

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 30 жовтня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

в с т
а н о в и л а :

Рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 30 жовтня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 137375 грн. 26 коп.
заборгованості за кредитним договором,
вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить зазначене рішення суду
скасувати та закрити провадження у
справі.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника позивача
Бондаренко Л.А., відповідача ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції вірно з'ясував
спірні правовідносини, всебічно
встановив обставини, що мають значення
для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212
ЦПК України та дійшов обґрунтованого
висновку про порушення зобов'язань
відповідачем та обґрунтовано стягнув з
останнього заборгованість за
кредитним договором на користь
позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується падати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплати ти проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 589 ЦК України, встановлено, що у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи 31
березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_3 було укладено
кредитно-заставний договір, за умовами
якого банк зобов'язався надати
позичальникові кредит у розмірі та на
умовах, встановлених у цьому договорі,
а позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використати та
повернути кредит і сплатити проценти
за користування кредитом, а також інші
платежі відповідно до умов договору.
Загальний розмір кредиту становить
55714,37 грн., який наданий відповідачу з
метою придбання автомобіля, зі сплатою
15,96 відсотків річних зі строком
повернення кредитних коштів 30 березня
2015 року. Для забезпечення повного і
своєчасного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позичальник надав банку в заставу
легковий автомобіль Daewoo Nexia, НОМЕР_2
(а.с.7-12). Проте свої зобов'язань за
кредитним договором ОСОБА_3 не виконав
у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Розділ 12 кредитного договору
передбачає подію дефолту, ст. 12.1.
регламентує, що для цілей договору
подією дефолту вважається будь-яка з
наступних подій, в тому числі і
затримання сплати позичальником
частини наданого кредиту та/або
процентів щонайменше на один
календарний місяць.

Згідно ст. 12.2.1. у разі настання події
дефолту банк надає позичальнику
письмове повідомлення про настання
події дефолту та реєструє у державному
реєстрі відомості про звернення
стягнення на предмет застави. У
повідомленні про дефолт, окрім
інформації, зазначення якої
вимагається законодавством, банк
ставить вимогу про повернення наданої
суми кредиту в повному обсязі, виплати
винагороди, процентів за фактичний
строк користування - наданим кредитом,
виконання в повному обсязі грошових
зобов'язань за договором.

Позичальник зобов'язаний усунути подію
дефолту негайно або передати предмет
застави у володіння банку за актом
прийняття-передачі (ст. 12.2.2 Договору).

Згідно розрахунку заборгованості за
кредитно-заставним договором ОСОБА_3
станом на 24.07.2014 р. має заборгованість
на суму 137375,26 грн. з яких: 30707,09
грн.-заборгованість за кредитом; 31269,50
грн.-заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3836,61
грн.-заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 64782,29 грн.-пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 250 грн.-штраф
(фіксована частина); 6529,77 грн.- штраф
(процентна складова).

Порядок звернення стягнення на предмет
застави визначений розділом 13 договору
від 16.05.2008 р.

Згідно ст. 13.1 кредитно-заставного
договору після настання події дефолту
(визначення події дефолту міститься у
розділі 12 договору, зокрема подією
дефолту вважається затримка сплати
позичальником частини наданого
кредиту та/або процентів на один
календарний місяць) та спливу строку
встановленого у ст. 12.2.5 договору для
добровільного забезпечення вимог
предмет застави може бути використаний
для задоволення з його вартості всіх
забезпечених вимог у їх максимальному
розмірі, що визначається на дату
фактичного задоволення таких вимог.

Банк має право на власний розсуд обрати
процедуру позасудового звернення
стягнення на предмет застави для
задоволення забезпечених вимог (ст.13.2).

У 2009 році ОСОБА_3 добровільно передав
банку для реалізації належний йому
автомобіль Daewoo Nexia, НОМЕР_2.

При зверненні стягнення на предмет
застави в позасудовому порядку, шляхом
його продажу, банк встановлює
початкову ціну предмета застави в
розмірі оціночної вартості,
встановленої банком, але не нижче 50% від
повної вартості згідно ст. 17.10 договору.
Банк має право реалізувати предмет
застави за ціною, що зазначена у ст. 13.2.
договору.

22 квітня 2009 року експертом КЦ Бизнес
«Авто в кредит» ГО за заявою ПАТ КБ
«ПриватБанк» автомобіль Daewoo Nexia,
НОМЕР_2, був оцінений у 42070,88 грн., про що
був складений відповідний висновок про
експертну оцінку транспортного засобу.

27 жовтня 2009 року заставний автомобіль
було продано з аукціону на
Універсальній товарній біржі
«Украгропром» покупцю ОСОБА_5, а 30
жовтня 2009 року на рахунок ОСОБА_3 банком
було внесено 42071 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ ВО460В0015. На час продажу за заявою
ОСОБА_5 була проведена
автотоварознавча експертиза вартість
автомобіля була визначена у розмірі
47010,60 грн. (а.с.32).

Відповідно до ст.13.6 договору сторони
погоджуються, що після звернення
стягнення на предмет застави,
забезпечені вимоги вважаються
задоволеними і погашеними лише у
розмірі сум у відповідній валюті,
фактично і остаточно отриманих банком
в результаті такого звернення.

Розмір суми, отриманої банком від
продажу належного ОСОБА_3 автомобіля,
була покладена на погашення
заборгованості останнього по
простроченню сплати тіла кредита,
сплати пені, сплати комісії, сплати
відсотків. Тіло кредиту в повному
розмірі погашено не було, внаслідок
чого станом на 24.07.2014 рік виникла нова
заборгованість.

Отже з огляду на викладене вище, доводи
апеляційної скарги з приводу
непогашення банком за рахунок предмета
застави всієї заборгованості є
безпідставними.

Доводи апеляційної скарги з приводу
того, що даний спір вже розглядався
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська, рішення якого
набрало законної сили, а тому
Конотопський міськрайонний суд
Сумської області в порушення п.2 ч.1 ст.
205 ЦПК України не закрив провадження у
справі, є безпідставними. Зокрема
ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2014
року позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором залишена без розгляду,
позивачу роз'яснено право на повторне
звернення до суду після усунення умов,
що були підставою для залишення
позовної заяви без розгляду.
Скориставшись своїм процесуальним
правом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось
з позовом до ОСОБА_3

Однак, колегія суддів не може
погодитися з рішенням суду в частині
розміру пені, що підлягає стягненню з
відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
значення для справи .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3
пояснив, що за професією він водій,
проте у зв'язку з травмою руки з 2009 року
не має змоги працювати за професією,
тому і передав автомобіль, що був
предметом застави, в рахунок погашення
заборгованості за кредитом. Постійного
доходу він не має з 2009 року. Його
дружина є пенсіонером у зв'язку з
інвалідністю. На його утриманні також є
неповнолітня дитина, що також є
інвалідом дитинства. Свого житла і
транспортних засобів він не має,
проживають вони в будинку батьків.

Враховуючи викладене вище та беручи до
уваги, що пред'явлення кредитором
вимоги про стягнення значної суми
заборгованості поставить відповідача
у скрутне матеріальне становище, що має
істотне значення для останнього,
колегія суддів, відповідно до ч. 3 ст. 551
ЦК України, вважає за необхідне
зменшити розмір пені до 3000 грн.

З врахуванням викладеного вище,
рішення суду, відповідно до ст. 309 ЦПК
України, в частині стягнення пені та
розподілу судових витрат підлягає
зміні, зі стягненням з ОСОБА_3 на
користь позивача заборгованості за
кредитом на суму 72353,68 грн. з яких: 30707,09
грн.-заборгованість за кредитом; 31269,50
грн.-заборгованість за процентами; 3836,61
грн.-заборгованість по комісії; 3000
грн.-пеня; 250 грн.-штраф (фіксована
частина); 3290,48 грн.- штраф (процентна
складова), яка виникла станом на 24 липня
2014 року.

При зверненні до суду з позовом позивач
сплатив 1373,75 грн. судового збору (а.с.1).
Позов банка підлягає задоволенню на
52,66%, тому на підставі ст. 88 ЦПК України
підлягає відшкодуванню за рахунок
відповідача судовий збір на суму 723,41
грн. Згідно ухвали колегії суддів (а.с.48)
сплата судового збору в сумі 686,87 грн.
відповідачу була відстрочена до
розгляду скарги. Скарга задоволена на
47,34%, тому з позивача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір в сумі
325,17 грн. за апеляційний розгляд, а з
відповідача на користь держави 361,70 грн.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,
314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 30 жовтня 2014
року в даній справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» 72353 грн. 68 коп.
заборгованості за кредитним договором
від 31.03.2008 року № SUKWAN11150010, яка виникла
станом на 27 липня 2014 року.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» 723,41
грн. в рахунок відшкодування судового
збору за розгляд справи в суді першої
інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
361,70 грн. судового збору за апеляційний
розгляд.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» на користь держави 325,17
грн. судового збору за апеляційний
розгляд.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -