Справа № 159/4988/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Агеєва Є.О. Провадження №
22-ц/773/69/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
треті особи на стороні позивача, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_5, орган опіки та
піклування Ковельської міської ради,
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 25 жовтня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 25 жовтня 2013
року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Ковеля
Волинської області, мешканки с. Бахів,
Ковельського району Волинської
області, працюючої головним
бухгалтером ПАТ "Ковельмолоко", в
користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця
АДРЕСА_1, аліменти на утримання
неповнолітньої дочки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі ? частини від
усіх видів її заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 07 серпня 2013 року
і до досягнення дитиною повноліття, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Рішення суду
в межах суми платежу аліментів за один
місяць допущено до негайного
виконання. Стягнуто з відповідача в
користь держави 229,40 грн. судового
збору.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, відповідач ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
вказане рішення суду скасувати, як
незаконне та необгрунтоване та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.
Посилається на те, що судом не здобуто
доказів того, що неповнолітня дочка
проживає з позивачем та перебуває на
його утриманні. Вона нарівні з
позивачем утримує дитину.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
та представник відповідача ОСОБА_1
підтримали апеляційну скаргу з підстав
в ній наведених, представник позивача
ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав та
просив залишити без змін рішення суду
першої інстанції.

Третя особа на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - орган опіки та
піклування Ковельської міської ради
подав клопотання про розгляд справи за
відсутності їхнього представника, а
також в зазначеному клопотанні просив
апеляційну скаргу відповідача
відхилити у зв'язку з безпідставністю
наведених в ній доводів та залишити без
змін рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані брати
участь в утриманні дитини до її
повноліття.

Статтею 181 СК України визначено, що
способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» визначено, що за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти
на дитину присуджуються в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька (ст.
183 цього Кодексу) або в твердій грошовій
сумі (ст. 184 СК) і виплачуються
щомісячно.

Аліменти стягуються на користь того із
батьків з ким проживає дитина.

Судом першої інстанції з досліджених
наявних в матеріалах справи доказів
встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
перебували в зареєстрованому шлюбі з
19.11.1995 року, який рішенням Ковельського
міськрайонного суду від 12.10.2012 року
розірвано (а.с. 4,6).

Сторони по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
батьками неповнолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_7, що стверджується копією
свідоцтва про народження (а.с. 5).

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 як мати
дитини ОСОБА_5, зобов'язана утримувати
останню до досягнення нею повноліття.

Встановлено, що ОСОБА_5 з 01.09.2012 року
навчається в технічному коледжі
Луцького національного технічного
університету на денній контрактній
формі навчання. Термін навчання - до 30
червня 2016 року (а.с. 12-13, 42).

Та обставина, що неповнолітня ОСОБА_5
проживає з позивачем стверджується її
реєстрацією в АДРЕСА_1, актом
обстеження умов проживання від 02.08.2013
року, складеного працівниками органу
опіки та піклування та поясненнями з
цього приводу представника органу
опіки та піклування ОСОБА_6, який в
судовому засіданні в суді першої
інстанції вказав, що під час обстеження
умов проживання в квартирі що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 була
присутня неповнолітня ОСОБА_5 (а.с. 15). З
даного акту також вбачається, що у
неповнолітньої ОСОБА_5 в квартирі є
окрема кімната, яка обладнана
необхідними меблями.

Дані обставини спростовують доводи
апелянта про недоведеність факту
постійного проживання неповнолітньої
ОСОБА_5 з позивачем. Крім того, сама
відповідач в апеляційній скарзі
стверджує, що вона проживає в
незавершеному будинку, розташованому
на земельній ділянці в НВО "Трави" в
АДРЕСА_2 і це не дає ій можливості
зареєструватись самій за вказаною
адресою та зареєструвати там
неповнолітню дитину і створити для неї
належні умови для проживання.

Суд апеляційної інстанції не приймає
доводи апелянта про те, що апелянт в
однаковій мірі приймає участь у
матеріальному утриманні дочки та
здійснює плату за навчання та
придбання одягу, взуття, косметики, так
як з копії квитанції про оплату за
навчання неповнолітньої ОСОБА_5
технічному коледжі Луцького
національного технічного університету
вбачається, що оплата за перше півріччя
2013-2014 року навчання в сумі 3215,00 грн.
(тобто після розірвання шлюбу між
позивачем та відповідачем) проведена
позивачем (а.с. 29).

Апелянтом надано суду копії накладних,
товарних чеків, що підтверджують факт
придбання косметики, одягу, взуття (а.с.
37, 38, 39, 40, 41). Однак, відповідно до вимог
Сімейного Кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Тобто
придбання неповнолітній дитині
продуктів харчування, одягу та інших
речей, необхідних для задоволення її
потреб одним з батьків, не може бути
правовою підставою для звільнення його
від обов'язку сплачувати аліменти.

Згідно ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін, які беруть
участь у справі, виникає спір.

За вказаних обставин суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що будь-яких домовленостей
щодо сплати аліментів між сторонами не
досягнуто, як позивач, так і відповідач
беруть участь у матеріальному
утриманні неповнолітньої дочки, однак
неповнолітня проживає з позивачем,
перебуває на його утриманні, а тому у
позивача виникло право на звернення з
даним позовом до суду.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні
розміру аліментів суд враховує стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина, інші
обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу - визначення розміру аліментів
в твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції при призначенні
розміру аліментів на утримання
неповнолітньої дитини взяв до уваги, що
відповідач є працездатною особою,
працює та отримує регулярний дохід, що
стверджується відповідною довідкою з
місця роботи (а.с. 59), інших утриманців
немає, а отже має можливість надавати
допомогу на утримання неповнолітньої
дочки, яка в свою чергу потребує такої
допомоги. Оскільки відповідач працює,
має регулярний заробіток, тому
відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти
на утримання дитини (аліменти), які
будуть стягуватись з відповідача,
присуджуються у частці від її
заробітку (доходу).

Таким чином, з врахуванням даних про
особу відповідача та встановлених
законом розмірів прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, з яким
погоджується і суд апеляційної
інстанції, що з відповідача на користь
позивача слід стягувати аліменти на
утримання неповнолітньої дитини в
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
із дня пред'явлення позову до суду до
досягнення дитиною повноліття, але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку та у
відповідності до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК
України рішення допущено до негайного
виконання у межах суми платежу за один
місяць.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції
про права дитини, ратифікованої
Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р.,
частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу
України, під час вирішення будь-яких
питань щодо дітей, суд повинен виходити
з якнайкращого забезпечення,
максимально можливого урахування
інтересів дитини.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції постановив оскаржуване
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його зміни чи скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 25 жовтня 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: