Справа № 2-1369/11 Провадження №
22-ц/772/2486/2014Головуючий в суді першої
інстанції Питель О. В.Категорія 21
Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Панасюка О.С., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю позивачки ОСОБА_2, яка є також
представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
представника позивачки ОСОБА_2 -
адвоката ОСОБА_5, відповідачки ОСОБА_6,
її представника, адвоката ОСОБА_7,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці, в залі судових
засідань Апеляційного суду Вінницької
області цивільну справу за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних

вимог щодо предмета спору на
стороні позивачів Гаївської сільської
ради

Барського району Вінницької
області до ОСОБА_10, ОСОБА_6 про
визнання недійсним рішення виконко-

му Гаївської сільської ради
Барського району Вінницької області,
частко-

во недійсними договорів
дарування земельних ділянок, державних
актів

про право власності на
земельні ділянки, їх поділ,

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до
ОСОБА_6 про поділ будинку в натурі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Барсь-кого районного суду
Вінницької області від 14 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

12 жовтня 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3
звернулися в Барський районний суд
Вінницької області з позовом до
ОСОБА_10, ОСОБА_6. про визнання недійсним
рішення виконкому Гаївської сільської
ради Барського району Вінницької
області, частково недійсними договорів
дару-вання земельних ділянок,
державних актів про право власності на
земельні ді-лянки, поділ земельних
ділянок; в цей же день позивачами
поданий ще один позов до ОСОБА_6 про
поділ в натурі будинку АДРЕСА_1 ( т.1, а. с.
14-17, т.2, а.с. 4-5 ). Мотиви заявлених вимог є
наступними.

Рішенням Барського районного суду
Вінницької області від 24 березня 2009
року, що набрало законної сили згідно
ухвали Апеляційного суду Вінницької
області від 17 липня 2009 року ( т. 1, а. с. 18-22
), був повністю задоволений позов
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Визнане
частково недійс-ним рішення
виконавчого комітету Барської
районної ради Вінницької області від 17
вересня 1987 року № 313; визнано недійсним
в частині 3/5 свідоцтво від 22 жовтня 1987
року про право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1; визнаний недійсним в
частині 3/5 договір дарування,
посвідчений 16 грудня 2005 року приватним
нотаріусом Барського районного
нотаріального округу ОСОБА_13 за
реєстровим № 2311; визнано за
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 право влас-ності
на 3/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Гаївської сільської ради Барського
району від 28 листопада 1995 року № 121«б»,
затвердженим рішенням 14 сесії 22
скли-кання Гаївської сільської ради
від 23 серпня 1997 року ( т. 2, а. с. 15 ),
ОСОБА_10 була передана у власність
земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 0,60
га, з яких для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд - 0,25 га,
для ведення особистого се-лянського
господарства - 0,35 га. Однак, якщо
позивачі володіють на праві влас-ності
3/5 частинами житлового будинку, то вони
вважають, що мають право на відповідну
частку земельних ділянок як для
обслуговування відповідної частини
будинку, так і для ведення особистого
селянського господарства, у зв'язку з
чим заявили відповідний позов у суд.

Володіючи на праві приватної власності
3/5 ідеальними частками житлового
будинку АДРЕСА_1, позивачі заявили
вимогу про поділ цього будинку з
господарськими будівлями та спорудами
в натурі (т. 2, а. с. 4-5).

Ухвалою Барського районного суду
Вінницької області від 10 січня 2014 року (
т. 1, а. с. 176 ) цивільні справи за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивачів, Гаївської
сільської ради Барського району
Вінницької області до ОСОБА_10, ОСОБА_6
про визнання недійсним рішення
сільської ради, частково недійсними
договорів дарування земельних ділянок,
державних актів про право власності на
земельні ділянки, їх поділ та за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до
ОСОБА_6 про поділ будинку в натурі
об'єднані в одне провадження з
присвоєнням справі № 2-1369/11 ( т. 1, а. с.
176 ).

Рішенням Барського районного суду
Вінницької області від 14 липня 2014 року (
т. 3, а. с. 105-116 ) позовні вимоги
задоволені частково. Здійснено поділ
житлового будинку АДРЕСА_1 у
відповідності з та-блицею № 7 висновку
додаткової судово-технічної
експертизи від 05 травня 2014 року № 210,
відображеною у план-схемі 2, додаток 2.
Виділено ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 житлові
кімнати 1-5, 1-6, веранду 1, літню кухню
«Б1», хлів добудову «Б3», погріб під
літньою кухнею «Б4», 1/2 частину колодязя
№ 4, що становить 63/100 частин будинку з
господарськими будівлями і спорудами.
ОСОБА_6 виділено коридор 1-1, кухню 1-2,
кладову 1-3, житлову кімнату 1-4, ганок
«а1», хлів «Б», хлів добудову «Б2»,
паркан № 1, 1/2 частину колодязя № 4, що
становить 37/100 частин будинку з
господарськими будівлями і спорудами.
Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 у
рівних частках на користь ОСОБА_6
компенсацію за відступ від ідеаль-ної
частки у розмірі 2639,00 гривень. В іншій
частині позовних вимог відмов-лено.
Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 у
рівних частках на користь держави 727,67
гривень недоплаченого судового збору.
З ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 у рів-них частках у
відшкодування судових витрат у справі
1407,62 гривень; стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 у рівних частках на користь
ОСОБА_12 у відшкодування судових витрат
1650,00 гривень.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у
справі, ОСОБА_2 оскаржує його в
апеляційному порядку, просить
скасувати дане рішення суду першої
інс-танції, ухвалити нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі,
поділи-ти будинок з господарськими
будівлями і спорудами АДРЕСА_1 між
сторонами у справі згідно варіанту 3
таблиці 12 висновку додаткової
судово-технічної експертизи від 05
травня 2014 року № 210, в тому числі
земельні ділянки, визнавши про цьому
недійсним рішення виконкому Гаївської
сільської ради про передачу
присадибної земельної ділян-ки площею
0,60 га у власність матері ОСОБА_10,
договорів дарування нею земельних
ділянок відповідачці ОСОБА_6, державні
акти про право влас-ності ОСОБА_6 на ці
земельні ділянки, здійснити поділ
присадибної зе-мельної ділянки ( т. 3, а.
с. 124-127 ). Апелянтка вважає оскаржуване
судове рішення таким, що не відповідає
вимогам статтей 212, 213 ЦПК України;
визначений судом варіант поділу
будинку з господарськими будівлями і
спору-дами, на її думку, порушує
інтереси позивачів, як співвласників
будинку, а відмова у поділі присадибної
земельної ділянки суперечить
законодавству, що регулює
правовідносини у земельних спорах,
спорах з приводу права власності на
об'єкти нерухомого майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
і заперечення на апеляційну скар-гу
сторін у справі, їхніх представників,
дослідивши матеріали справи,
проаналі-зувавши наявні в ній докази в
їх сукупності, перевіривши законність
і обґрунто-ваність оскаржуваного
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивіль-ного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посила-ються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Умовами
обгрунтованості є повне і всебічне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, доведеність тих обставин,
які суд вважає встановленими,
відповідність висновків суду
обста-винам справи.

Рішення суду першої інстанції не
повністю відповідає цим вимогам.

Рішенням Барського районного суду
Вінницької області від 24 березня 2009
року, що набрало законної сили згідно
ухвали Апеляційного суду Вінницької
області від 17 липня 2009 року ( т. 1, а. с. 18-22
), встановлені фактичні обстави-ни, які
у відповідності з ч. 3 ст. 61 ЦПК України
не підлягають доказуванню при
вирішенні цієї справи, де беруть участь
ті самі особи, щодо яких ці обставини
встановлені.

Судом було встановлено, що згідно з ч.1
ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року
майно колгоспного двору, в даному
випадку будинок з господарськими
будівлями і спорудами АДРЕСА_1, належав
на праві власності всім членам цього
колгоспного двору, які є сторонами у
цій справі. Визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
житловий будинок, виданого матері
ОСОБА_10, потягло й скасування похідного
договору дарування від 16 грудня 2005 року
цього будин-ку у цілому доньці ОСОБА_6
За позивачами визнано право власності
на 3/5 частки житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами
АДРЕСА_1, що зареєстроване в
установленому порядку згідно
посвідчення від 21 вересня 2009 року ( т. 1,
а. с. 23 ). На цю частину будинку з
підсобними приміщеннями відкрито
окремий погосподарський номер, що
під-тверджується рішенням виконавчого
комітету Гаївської сільської ради
Барсь-кого району Вінницької області
від 10 листопада 2009 року № 45 ( т. 1, а. с. 25 ).

Враховуючи викладені фактичні
обставини, колегія суддів апеляційного
суду приходить до висновку, що
оскаржуване рішення суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог щодо поділу в натурі
будинку з госпо-дарськими будівлями і
спорудами АДРЕСА_1 між його
співвласниками, які володіють цим
майном у частках відповідно 3/5 та 2/5, є
за-конним, обгрунтованим і
справедливим, таким, що підлягає
залишенню без змін. В цій частині
апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню
не підлягає.

В судовому засіданні апеляційного суду
апелянтка просила здійснити поділ
будинку з господарськими приміщеннями
не за варіантом, визначеним судом
першої інстанції, а за третім варіантом
додатку 4 висновку комплексної судової
будівельно-технічної експертизи від 28
листопада 2013 року № 718 та стягнути з
позивачів на користь ОСОБА_6 1789,00
гривень за відступ від розміру
ідеальної частки у цьому майні.

Така вимога апелянтки є безпідставною,
надуманою, вона не відповідає
критеріям розумності та
справедливості, адже згідно цього
варіанту поділу компенсація становить
не зазначену ОСОБА_2 суму 1789,00 гривень, а
значну більшу - 3100,00 гривень, що
належала б стягненню з неї на користь
ОСОБА_6

Крім всього, варіант, запропонований
ОСОБА_2 категорично не може бути
застосований судом, оскільки за такого
поділу будинку та інших госпо-дарських
споруд відповідачам не виділяється
жодна житлова кімната, що замов-чується
апелянткою, а виділялися б лише
коридор, кухня та кладова, а це
позба-вило б сім'ю, яка складається з
шести осіб, в тому числі троє
неповнолітніх ді-тей та предстаріла
80-літня матір ( т. 3, а. с. 27 ), можливості
користування жит-лом за його цільовим
призначенням, а також колодязем. Як
висновок, такий варіант поділу є
неприйнятним.

Натомість, суд першої інстанції обрав
варіант розподілу будинку,
госпо-дарських будівель і споруд як
найбільш оптимальний та справедливий,
такий, що разом з тим відповідає
часткам співвласників з невеликим
відхиленням від ідеальних, проте
визначену суму компенсації ОСОБА_6
погодилася сплатити позивачці. За
такого розподілу враховано порядок, що
фактично склався між сторонами у
користуванні будинком з 1995 року, а це не
порушує їхніх інтересів як
користувачів, оскільки кожен робив на
свій розсуд поліп-шення житла. Зокрема,
ОСОБА_6 здійснила капітальний ремонт
займаних кімнат, облаштувала газове
опалення, поміняла підлогу, встановила
метало-пластикові вікна.

Стосовно рішення суду про відмову у
позові щодо визнання недійсним
рі-шення виконкому Гаївської сільської
ради про передачу присадибної
земельної ділянки площею 0,60 га у
власність матері ОСОБА_10, договорів
дарування нею цієї земельної ділянки
відповідачці ОСОБА_6, державних актів
про право власності ОСОБА_6 на земельні
ділянки, поділ присадибної земель-ної
ділянки, то погодитися з висновками
суду в цій частині оскаржуваного
рі-шення не можна; вони є помилковими,
суперечать нормам матеріального
пра-ва, що регулюють наявні між
сторонами у справі правовідносини із
захисту права власності та
землекористування.

Враховуючи, що обидві сторони у справі
є колишніми членами колгоспного двору
та їхні частки у праві власності на
майно цього двору були рівними, то
передача безкоштовно у приватну
власність присадибної земельної
ділянки пло-щею 0,60 га лише одному
колишньому члену колгоспного двору, що
відбулося завдяки рішенню виконкому
Гаївської сільської ради від 28
листопада 1995 року № 121«б» ( т. 1, а. с. 31 ),
не можна визнати правильним і законним,
а трактування судом ч. 2 ст. 120 ЦК УРСР в
редакції 1963 року є помилковим. Як
поняття майно колгоспного двору не
виключає права користування наділеною
земельною ділянкою всіма його членами
на рівних умовах, відтак останні мали
рівні права на отримання присадибної
земельної ділянки у власність.

Отримання безкоштовно лише колишньою
головою колгоспного двору, ма-тір'ю
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - ОСОБА_10 у приватну
власність всієї присадибної земельної
ділянки площею 0,60 га, а тим більше
розпоря-дження нею шляхом дарування (
окремими договорами від однієї й тієї ж
дати 16 грудня 2005 року ОСОБА_10
подарувала дочці ОСОБА_6 весь житловий
будинок з господарськими будівлями
АДРЕСА_1 та обидві присадибні земельні
ділянки загальною площею 0,60 га ) лише
од-ній відповідачці порушило законні
права й інтереси інших колишніх членів
кол-госпного двору, тому як такі вони
підлягають судовому захистові.

Посилання ОСОБА_6 на пропуск позивачами
строку позовної давності для звернення
в суд з даним позовом є безпідставним,
оскільки цей строк нале-жить рахувати з
дати набрання законної сили рішенням
Барського районного суду Вінницької
області від 24 березня 2009 року, тобто з 17
липня 2009 року, коли це судове рішення
набрало законної сили згідно ухвали
апеляційного суду.

Неможливо погодитися з доводами
відповідачки ОСОБА_6 та її
пред-ставника в тій частині, що позов
стосовно поділу присадибної земельної
ділянки ОСОБА_2 не заявлявся, у позовній
заяві йшлося про визнання за
позива-чами права користування спірною
земельною ділянкою. Такі доводи
спросто-вуються матеріалами справи,
згідно яких суд першої інстанції
уточнював зміст позовних вимог, що
стверджується судовою ухвалою від 19
серпня 2013 року ( т. 1, а. с.102-103 ) про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи, на
вирішення якої ставилося в тому числі й
питання щодо визначення експерт-ним
шляхом варіантів поділу присадибних
земельних ділянок площами 0,2500 га,
0,3742 га на 2/5 та 3/5 частини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в
частині незаконності оскар-жуваного
рішення суду першої інстанції щодо
відмови у поділі присадибної земельної
ділянки заслуговують на увагу, скарга в
цій частині підлягає частко-вому
задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів
апеляційного суду зауважує, що поділ
будинку з господарськими будівлями і
спорудами АДРЕСА_1 здійснений згідно з
таблицею № 7 висновку додаткової
судово-технічної експертизи від 05
травня 2014 року №210, від-ображеною у
план-схемі 2, додатку 2. Цією експертизою
поділ присадибної земельної ділянки не
проводився. Однак, висновком
комплексної судової
буді-вельно-технічної (
будівельно-оціночної ),
земельно-технічної (земельно-оціночної
) експертизи від 28 листопада 2013 року №
718 ( т. 1, а.с. 122-163 ) визначені кілька
варіантів ( у шести таблицях ) поділу
спірної земельної ділян-ки, серед яких
за план-схемою поділу № 2 ( додаток 7 )
визначений варіант, який ідеально
наближений до варіанту розподілу
будинку, господарських буді-вель і
споруд. Останні можуть обслуговуватися
та використовуватися власни-ками
завдяки виділеній у спільне
користування земельній ділянці;
розміри зе-мельних ділянок
відповідають часткам власників
будівель.

Колегія суддів апеляційного суду
приходить до переконання про
необхід-ність поділу земельної ділянки
садиби АДРЕСА_1 згідно вказаного
варіанту висновку комплексної судової
будівельно-технічної,
земель-но-технічної експертизи від 28
листопада 2013 року № 718 та підкреслює, що
оскільки рішення місцевого органу
самоврядування про безоплатну
передачу у власність цієї земельної
ділянки площею 0,60 га підлягає
скасуванню, а земель-на ділянка
перебуватиме у користуванні власників
будинку, то фактично йдеть-ся про
встановлення порядку користування
спірною присадибною земельною
ділянкою.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно з нормами ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рі-шення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення ( у тому числі в певній
частині ) є неповне з'ясування судом
обставини, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

На виконання вимог частини 5 статті 88
ЦПК України, враховуючи часковість
задоволення вимог апелянтки,
викладених в скарзі на рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнає необхідним стягнути з
відповідачки ОСОБА_6 на користь ОСОБА_14
у половинному розмірі витрати з оплати
експертизи ( т. 1, а. с. 105 ) та сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги ( т. 3, а. с.120-123, 132 ).

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити
частково.

Рішення Барського районного суду
Вінницької області від 14 липня 2014 року
скасувати в частині відмови у позові
про визнання недійсними рішення
виконкому Гаївської сільської ради
Барського району Вінницької області
про передачу земельної ділянки у
власність ОСОБА_10, договорів дарування
земельних ділянок, їх розподіл. У цій
частині позов ОСОБА_2 задоволити
частково.

Визнати недійсним рішення виконкому
Гаївської сільської ради Барського
району Вінницької області від 29
листопада 1995 року № 121 «б» «Про
пере-дачу в приватну власність
земельних ділянок» в частині передачі
безкоштовно в приватну власність
ОСОБА_2 земельної ділянки загаль-ною
площею 0,60 га, в тому числі для
будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель - 0,25 га, для ведення особистого
селянського господарства - 0,35 га,
розташованої в АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір дарування
від 16 грудня 2005 року, укладений між
ОСОБА_10 та ОСОБА_6, що-до передачі
безоплатно у власність земельної
ділянки площею 0,25 га в АДРЕСА_1,
кадастровий номер 1.01.016.001,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
посвідчений 16 грудня 2005 року приватним
нотаріусом Барського районного
нотаріального округу ОСОБА_13,
зареєстрований в реєстрі за № 2313.

Визнати недійсним договір дарування
від 16 грудня 2005 року, укладений між
ОСОБА_10 та ОСОБА_6, щодо передачі
безоплатно у власність земельної
ділянки площею 0,3742 га в АДРЕСА_1,
када-стровий номер .01.010.0002,
призначеної для ведення особистого
селянського господарства, посвідчений
16 грудня 2005 року приватним нота-ріусом
Барського районного нотаріального
округу ОСОБА_13, зареєст-рований в
реєстрі за № 2316.

Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 358322, плошею 0,2500 га,
призначеної для будівництва та
обслуго- вування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
виданий 18 квітня 2007 року на ім'я
ОСОБА_6 та зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за
№ 15.

Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 358323, плошею 0,3742 га,
призначеної для ведення особистого
селянського господарства, виданий 18
квітня 2007 року на ім'я ОСОБА_6 та
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 16.

Встановити порядок користування
земельною ділянкою садиби АДРЕСА_1 між
співвласни-ками будинку ОСОБА_2,
ідеальна частка якої стано-вить 3/5, та
ОСОБА_6, ідеальна частка якої стано-вить
2/5, згідно План-схеми поділу № 2 (
Додаток 7 ) висновку комплексної
судової будівельно-технічної (
будівельно-оціночної ),
земельно-технічної (
земельно-оціночної ) експертизи від 28
листопада 2013 року № 718, що є невід'ємною
частиною цього рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2
1285,00 гривень у відшкодування витрат з
оплати експертизи щодо поділу
земельної ділянки, 468,62 гривень
судового збору з оплати апе-ляційної
скарги.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
прого-лошення, однак воно може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом вірно: