Справа № 131/1955/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2014

Іллінецький районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошин С.В.

при секретарі Бойко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Іллінці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного нажитого майна подружжя та
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом до ОСОБА_2 про
розподіл спільного майна подружжя, в
якому вказав, що 23 серпня 2013 року
рішенням Іллінецького районного суду
було розірвано їх шлюб. За період шлюбу
ними було придбано майно, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, а саме: житловий будинок з
господарськими будівлями, що
знаходиться по АДРЕСА_2, вартість якого
становить 95 000 грн., в 2006 році придбали
житловий будинок з господарськими
будівлями по АДРЕСА_3 вартість якого
становить 80 000 грн., легковий автомобіль
марки ВАЗ 2108 по договору
купівлі-продажу, реєстраційний номер
НОМЕР_1 - 15 000 грн., отримали квартиру за
АДРЕСА_1, яка приватизована та є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а саме позивача,
відповідача, їх сина - ОСОБА_3 та
покійного сина ОСОБА_4

Згоди про добровільний поділ майна між
ними не досягнуто. Відповідач
відмовляється поділити спільно набуте
майно, у зв'язку з чим він змушений
звернутися до суду за захистом своїх
законних прав та інтересів із цим
позовом і просить суд поділити їхнє
спільно нажите майно подружжя,
виділивши на праві власності йому
житловий будинок з господарськими
будівлями по АДРЕСА_3 вартість якого
становить 80 000 грн., легковий автомобіль
марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер
НОМЕР_1 - вартістю 15 000 грн. та ? частину
квартири за АДРЕСА_1. За ОСОБА_2
первісний позивач просить визнати
право власності на житловий будинок з
господарськими прибудовами по АДРЕСА_2,
вартістю 95 000 грн. та 1/2 квартири
АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та
звернулась до суду із зустрічним
позовом, вказуючи, що вона із ОСОБА_1 за
період шлюбу дійсно набули те майно,
про яке вказує первісний позивач в
своєму позові, про те вона не згодна з
його вимогами, оскільки ОСОБА_1 має
намір за своїм первісним позовом
отримати у власність будинок з
господарськими спорудами, який
розташований по АДРЕСА_3, який
зареєстрований на неї, як і земельна
ділянка, на якій розташований вказаний
спірний житловий будинок, а житловий
будинок по АДРЕСА_2, та земельна
ділянка, на якій він розташований
зареєстрований відповідно на ОСОБА_1,
однак останній просить суд, визнати за
ОСОБА_2 право власності на вказаний
будинок з господарськими спорудами та
відповідно на ? частину квартири за
АДРЕСА_1. З таким варіантом поділу
спільно нажитого нерухомого майна вона
не згода, та у своєму позові просила
визнати за нею право власності на
житловий будинок з господарськими
спорудами по АДРЕСА_3, а за ОСОБА_1
визнати право власності на житловий
будинок з господарськими спорудами по
АДРЕСА_2 та автомобіль марки ВАЗ 2108, з
д.н.з. НОМЕР_1.

Вимог щодо поділу квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_2 не висуває, оскільки вказана
квартира згідно свідоцтва про право
власності на житло № 565 від 22 листопада
1996 року приватизована на 4 - х осіб,
тобто на неї на ОСОБА_1, та їх двох синів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 а тому вказана
квартира не може бути об'єктом поділу
спільно - нажитого майна подружжя,
оскільки їх частки (її та ОСОБА_1)
визначено при приватизації у розмірі
по ? на кожного з них, спадщину після їх
померлого сина, вони обоє у
встановленому законом порядку не
прийняли.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду
пояснив, що в 2000 році він та ОСОБА_2
купили будинок по АДРЕСА_3, та оформили
його на ОСОБА_2 На останню будинок
оформлявся по тій причині, що на той час
у них були гарні відносини. ОСОБА_2
приймала активну участь у роботах, які
вони проводили біля будинку, в тому
числі і фізичною працею. Обидва спірні
будинки купувались за час шлюбу.
Будинок по АДРЕСА_2, купувався за його
кошти а по АДРЕСА_3 за спільні кошти, в
тому числі і за кошти ОСОБА_2, виручені
від продажу батьківської хати на
Черкащині. На даний час він проживає в
кв. АДРЕСА_1. Просив задовольнити його
позов, оскільки він є інвалідом ІІ
групи по загальному захворюванню, а в
будинку по АДРЕСА_3 створено всі
належні умови для його проживання в
тому числі відповідно обладнаний
санітарний вузол та будинок перебуває
в кращому стані, ніж будинок по АДРЕСА_2,
який документально оформлено на нього.
На запитання суду повідомив, що
відповідну товарознавчу експертизу
для визначення вартості будинків та
автомобіля він не бажає проводити,
оскільки не бажає платити за неї
відповідні грошові кошти, домовленості
щодо вартості спільно - нажитого майна
ним з ОСОБА_2 не досягнуто.

Представник ОСОБА_1 - адвокат
ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні
вимоги заявлені ОСОБА_1 підтримав у
повному обсязі, з тих підстав, що
наведено в позові.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила,
що після купівлі будинків по вул.
Енгельса, вона та ОСОБА_1 разом
проводили ремонтні роботи. Вона
особисто виконувала важку, в тому числі
і чоловічу роботу, оскільки ОСОБА_1 за
станом здоров'я не міг виконувати
фізичну роботу. Вона білила паркани,
проводила різні покрасочні роботи,
готувала їсти та годувала майстрів, які
проводили різного роду ремонтні
роботи, прибирала. Вона також годувала
свині, після продажу яких віддавала
гроші ОСОБА_1 і він розраховувався за
виконані майстрами будівельні та
ремонтні роботи. Особливо важкою була
робота по корчуванню пнів дерев, біля
спірних домогосподарств та
вирубування чагарників, які вона
особисто виконувала. Просила
задовольнити її зустрічний позов, з тих
підстав, що в ньому наведено. На
запитання суду повідомила, що
відповідну товарознавчу експертизу
для визначення вартості спірного
рухомого та нерухомого майна вона не
бажає проводити, оскільки не бажає
платити за неї відповідні грошові
кошти, домовленості щодо вартості
спільно - нажитого майна нею з ОСОБА_1 не
досягнуто.

Представник за довіреністю -
ОСОБА_2 - ОСОБА_6, в судовому засіданні
вимоги зустрічного позову підтримала
повністю та просила їх задовольнити.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
суду пояснив, що спірне майно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебуває у нього по сусідству.
ОСОБА_2 обробляла земельні ділянки біля
будинку, носила цеглу, корчувала пні
дерев, дуже важко працювала біля
будинку по АДРЕСА_3, що він особисто
бачив.

Свідок ОСОБА_8, в судовому засіданні
пояснила, що раніше вона жила по
АДРЕСА_2, знає сторін з позитивної
сторони та перебуває з ними в
нормальних відносинах. Все що вона може
пояснити, так це те, що ОСОБА_2 дуже
важко працювала біля вказаного
будинку.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що знає цю сім»ю тридцять
років. Коли ОСОБА_1 розбив інсульт і
його привезли додому він був нерухомий.
ОСОБА_2 доглядала за ОСОБА_1 роками,
допомагала йому одягнутись, взутись і
всіляко доглядала за ним. Пройшов час,
ОСОБА_1 трохи відійшов та почав
зраджувати ОСОБА_2, а згодом почав жити
з іншою жінкою.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, допитавши свідків,
дослідивши письмові докази у справі у
їх сукупності, зважаючи на позицію
позивача - відповідача ОСОБА_1 та
відповідача - позивача ОСОБА_2, суд
приходить до висновку, що за таких
обставин первісний позов слід
задовольнити частково, зустрічний
позову слід задовольнити повністю з
наступних підстав.

Правовідносини, що є предметом спору
між сторонами, регулюються цивільним і
сімейним законодавством України щодо
правового режиму майна спільної
сумісної власності подружжя та
принципів його поділу.

Судом встановлено, що 11 жовтня 1981 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано
шлюб, який рішенням Іллінецького
районного суду Вінницької області від
23 серпня 2013 року було розірвано. (а.с. 3).

За час шлюбу, а саме 29 березня 2000 року,
ОСОБА_1 згідно нотаріально -
посвідченого договору купівлі -
продажу серії АВ І № 939879 придбано
житловий будинок з господарськими
спорудами по АДРЕСА_2, м. Іллінці
Вінницької області. (а.с.9).

Згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ВН
№ 002240 від 27 жовтня 2000 року ОСОБА_1
належить земельна ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства у розмірі 0, 33
га за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 16).

20 грудня 2006 року ОСОБА_2 згідно
нотаріально - посвідченого договору
купівлі - продажу жилого будинку серії
ВЕМ № 386609 придбано житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_2.
(а.с.32).

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 751134 від 13 серпня 2008 року ОСОБА_2
належить земельна ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, у розмірі 0,1000 га, за
адресою м. Іллінці, АДРЕСА_3 (а.с. 41).

Згідно облікової картки приватного ТЗ
д.н.з. НОМЕР_1 за час подружнього життя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подружжям також
придбано автомобіль ВАЗ 2108, що
зареєстровано на ОСОБА_1 04.05.2007 року.
(а.с. 23).

Також судом встановлено, що згідно
свідоцтва про право власності на житло
№ 565 від 22 листопада 1996 року, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, та їх синами ОСОБА_3, та ОСОБА_4
приватизовано квартиру в АДРЕСА_1,
відповідно кожним по ? частини
квартири. (в судовому засіданні
оглянуто оригінал на а.с. 3). ОСОБА_4 на
даний час помер, та спадщину після
нього в установленому законом порядку
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оформлено.

Судом встановлено, що наведене вище
майно, набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час
шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.ст. 70, 71 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

У цьому зв'язку судом в судовому
засіданні неодноразово, а саме 12 грудня
2013 року, 28 січня 2014 року, 07 лютого 2014
року сторонам по справі роз'яснено, що
суд не володіє спеціальними знаннями в
області проведення оцінок нерухомого
та рухомого майна майна, а тому
сторонам пропонувалось скористатись
своїм процесуальним правом на
заявлення клопотань про призначення
відповідно товарознавчої експертизи
для визначення дійсної ринкової
вартості двох спірних житлових
будинків та автомобіля. На вказане
сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
категорично відмовились від
реалізації такого свого
процесуального права та повідомили
суду, що незважаючи на те, що ними не
досягнуто згоди з приводу вартості
спірного майна, вони вважають, що
навіть за таких обставин їх спільно
нажите майно можливо поділити.

Так, суд враховує наведені вище позиції
позивача - відповідача ОСОБА_1 та
відповідача - позивача ОСОБА_2, та при
вирішенні спору керується в тому числі
п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду
України № 11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», згідно
якого вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК ( 2947-14 ) щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК ( 435-15 ), за
умови звернення подружжя (одного з них)
до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

Однак враховуючи те, що сторони по
справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не досягли
домовленості з приводу визначення
погодженої вартості спірного майна, та
не представили суду доказів дійсної
вартості такого майна, суд позбавлений
можливості визначити дійсну вартість
вказаного майна та присудити
справедливу грошову компенсацію тому з
подружжя, на користь якого буде
присуджене майно меншої вартості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У цьому зв'язку суд приходить до
висновку про необхідність вирішення
спору на підставі наявних у справі
доказів та враховує вимоги листа
Верховного Суду України від 29.10.2008 року
№ 19 - 3767/0/8-08 в п. 10 якого зазначено, що
земельна ділянка, право на яку набуто
шляхом приватизації, є особистою
приватною власністю того з подружжя,
кому вона безоплатно передана у
власність та не є спільною сумісною
власністю. Земельна ділянка по АДРЕСА_2
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2, згідно державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 751134 від 13 серпня 2008 року (а.с. 41), а
земельна ділянка по АДРЕСА_2, площею 0,33
га була передана ОСОБА_1 на підставі
рішення 17 сесії 23 скликання
Іллінецької міської ради від 27.08.2000
року, що підтверджується державним
актом на право приватної власності на
землю серія ВН № 002240 від 28 жовтня 2000
року (а.с. 16).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 з
приводу визнання за ОСОБА_2 права
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_2, в м. Іллінці, Вінницької
області, не підлягають задоволенню, та
відповідно підлягають задоволенню
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2,
оскільки вказаний житловий будинок
знаходиться на земельній ділянці, що є
особистою приватною власністю ОСОБА_1,
а земельна ділянка на якій
розташований житловий будинок по
АДРЕСА_3, право власності на який ОСОБА_1
просить визнати за ним, на праві
власності належить ОСОБА_2, згідно
державного акту серії ЯЖ № 751134 від 13
серпня 2008 року (а.с. 41).

Такий варіант поділу майна буде
справедливим, оскільки при
застосуванні варіанту поділу, який
пропонує первісний позивач ОСОБА_1,
будинок ОСОБА_1, буде розташований на
земельній ділянці, що належить на праві
власності ОСОБА_2, а будинок ОСОБА_2 буде
розташований на земельній ділянці, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_1

Окрім того, суд приймає до уваги
пояснення відповідача - позивача
ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, та
ОСОБА_9, згідно показів яких ОСОБА_2
своєю працею безпосередньо приймала
участь у проведенні різного роду
ремонтних та будівельних робіт в
будинку по АДРЕСА_3, та на прилеглій до
нього території. Вона особисто
виконувала важку, в тому числі і
чоловічу роботу, оскільки ОСОБА_1 за
станом здоров'я не міг виконувати
фізичну роботу. Вона білила паркани,
проводила різні внутрішні та зовнішні
покрасочні роботи, готувала їсти та
годувала майстрів, які проводили
різного роду ремонтні роботи,
прибирала. Вона також годувала свині,
після продажу яких віддавала грошові
кошти ОСОБА_1 і він розраховувався за
виконані майстрами будівельні та
ремонтні роботи.

В судовому засіданні сторони дійшли
згоди щодо визнання за ОСОБА_1 права
власності на легковий автомобіль марки
ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1, а
тому в цій частині первісний позов та
відповідно зустрічний позов
підлягають задоволенню, враховуючи
також те, що за ОСОБА_1 присуджується
житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_2, м. Іллінці, що згідно
заслуханих в судовому засіданні
доводів сторін перебуває в не такому
гарному будівельному стані, ніж
будинок по АДРЕСА_3 м. Іллінці,
Вінницької області, що буде
справедливим.

Не підлягають задоволенню вимоги
первісного позивача ОСОБА_1 з приводу
визнання за ним права власності на ?
частину квартири за АДРЕСА_1, оскільки
згідно свідоцтва про право власності
на житло № 565 від 22 листопада 1996 року,
вказана квартира приватизована ОСОБА_1,
ОСОБА_2, та їх синами ОСОБА_3, та ОСОБА_4,
та відповідно кожному з них належить по
? частини квартири. ОСОБА_4 на даний час
помер, та спадщину після нього в
установленому законом нотаріальному
порядку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (можливо
іншими особами) не оформлено.

Враховуючи підставу поділу вказаної
квартири, наведену первісним позивачем
в позові, як спільно нажите майно
подружжя, а не як право на спадкування
після смерті сина ОСОБА_4 в задоволенні
позову в цій частині слід відмовити.

Суд не приймає до уваги доводи
первісного позивача ОСОБА_1 з приводу
необхідності визнання саме за ним,
права власності на житловий будинок, по
АДРЕСА_3, м. Іллінці, по тій причині, що
він є інвалідом другої групи по
загальному захворюванню, та в силу
стану його здоров'я (а.с. 49) йому
необхідно проживати на нижніх поверхах
багатоквартирних будинків або в
приватних будинках, та саме в будинку
по АДРЕСА_3 створено такі умови,
оскільки на даний час гр. ОСОБА_1,
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1,
та не позбавлений можливості, якщо він
буде бажати проживати в приватному
будинку облаштувати в будинку по
АДРЕСА_2, м. Іллінці, відповідні умови
свого подальшого проживання.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 364, 370, 372 ЦК України,
ст.ст. 60, 70, 71, 72 СК України, ст.ст. 10, 60, 209,
212 - 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільно нажитого майна подружжя
задовольнити частково.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючим за адресою АДРЕСА_1 право
власності на легковий автомобіль марки
ВАЗ 2108, 1986 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючим за адресою АДРЕСА_1 право
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами,
розташований по АДРЕСА_2, Вінницької
області.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4,
проживаючою за адресою АДРЕСА_1 право
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами,
розташований по АДРЕСА_3 в м. Іллінці,
Вінницької області.

В задоволенні решти позовних вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно
нажитого майна подружжя - відмовити.

Судові витрати, у виді сплати судового
збору відповідачем - позивачем ОСОБА_2
залишити за нею.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення через Іллінецький районний суд
Вінницької області.

Суддя