Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №290/638/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Г.В., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Церпіцькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Романівського районного суду
Житомирської області від 29 серпня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року позивач звернувся
до суду з даним позовом, в якому
зазначив, що 24 липня 2007 року між банком
та ОСОБА_1 укладений кредитний договір,
відповідно до умов якого відповідачці
наданий кредит в сумі 5784 грн., строком
по 23 липня 2008 року, зі сплатою 12,00
відсотків річних за користування
кредитними коштами та комісійної
винагороди.

Оскільки відповідачка належним
не виконує зобов'язання за кредитним
договором, станом на 17 квітня 2014 року
виникла заборгованість в сумі 73885 грн. 27
коп., в тому числі: заборгованість за
кредитом в сумі 5166 грн. 11 коп.,
заборгованість за відсотками в сумі
19674 грн. 05 коп., 312 грн. 32 коп.
заборгованість за комісійними
нарахуваннями, 50994 грн. 90 коп. пені за
несвоєчасне виконання умов договору, 500
грн. штрафу ( фіксована частина) та 3494
грн. 90 коп. штрафу ( процентна складова).

Оскільки судовим наказом, виданим 6
червня 2008 року Романівським районним
судом, з відповідачки стягнуто 6256 грн. 65
коп. заборгованості на вказаним
кредитним договором, позивач просив
стягнути з ОСОБА_1 73885 грн. 27 коп.

Заочним рішенням Романівського
районного суду Житомирської області
від 29 серпня 2014 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити позов.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
банку, суд приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

При вирішенні спору суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
вже було реалізоване право на
стягнення заборгованості за спірним
договором в порядку наказного
провадження, що, в свою чергу, позбавляє
його можливості повторно ставити
питання про стягнення цього боргу.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком.

За правилами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 599 ЦК України передбачено,
що зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться у п. 17 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом (
частина перша статті 598 ЦК України).
Такі підстави, зокрема, зазначені у
статтях 599-601, 604-609 ЦК України.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконане боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог статей 526,599
ЦК України.

Судом встановлено, що 24 липня2007 року
між сторонами укладений кредитний
договір, відповідно до якого ОСОБА_1
наданий кредит в сумі 5784 грн., строком
по 23 липня 2008 року, зі сплатою 12,00
відсотків річних за користування
кредитними коштами та комісійної
винагороди.

Оскільки відповідачка належним чином
не виконувала умови договору та не
сплачувала кошти за спірним договором,
6 червня 2008 року Романівським районним
судом Житомирської області виданий
судовий наказ про стягнення з неї
заборгованості в сумі 6256 грн. 65 коп.

Таким чином, із ухваленням судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яким є судовий наказ,
припиняються правовідносини сторін, що
грунтуються на кредитному договорі,
зокрема, сплата чергових платежів,
нарахування та сплата відсотків, а
також комісійних та штрафів, водночас
виникає грошове зобов'язання щодо
сплати коштів, передбачених ст. 625 ЦК
УКраїни.

Вимог про стягнення коштів на підставі
ст. 625 ЦК України банк не заявляв.

Посилання представника апелянта на ту
обставину, що судовий наказ на даний
час не виконаний, не є свідчить про дію
кредитних правовідносин в подальшому
та наявність у позивача права
стягувати з боржника тіло кредиту,
відсотки, комісійні нарахування, пеню
та штрафи, передбачені спірною угодою.

З огляду на вищезазначене, суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права, підстави для його скасування чи
зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Романівського районного суду
Житомирської області від 29 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча
Судді: