Справа № 545/3041/14-ц
Провадження № 2/545/1321/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2014 р.

Полтавський районний суд
Полтавської області в складі :

головуючого
Цибізова С.А.

з участю секретаря Токар М.І.,

розглянувши відкритому судовому
засіданні у м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до СФГ "АРеМ" в особі
голови ОСОБА_2, третя особа - відділ
Держземагенства у Полтавському районі
Полтавської області про визнання
договору оренди землі недійсним,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
моральної шкоди -

в с т а н о в и в

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, в обгрутнування
якого посилався на те, що має у
власності земельну частку (пай), яка
належить йому на підставі Державного
акту про право власності на земельну
ділянку серія ІІ-ПЛ № 051880 площею 5.56 га,
що розташована на території
Василівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області. У жовтні місяці 2011 року ОСОБА_1
маючи намір самостійно господарювати
на вищезазначеній земельній ділянці
звернувся до голови СФГ "АРеМ" ОСОБА_2 з
вимогою про повернення земельної
ділянки та до відділу Держкомзему в
Полтавському районі Полтавської
області за отриманням інформації щодо
наявності зареєстрованих на його імя
договорів оренди землі та проханням не
реєструвати договір оренди укладений
між ним та СФГ "АРеМ. Листом Держкомзему
у Полтавському районі Полтавської
ОСОБА_1, повідомлено, про відсутність
станом на 01.12.2011 року відповідних
записів в книгах записів державної
реєстрації державних актів на право
приватної власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі. В подальшому,
не дивлячись на вчинені дії ОСОБА_1,
йому стало відомо, що 22 лютого 2012 року
між СФГ "АРеМ", в особі голови ОСОБА_2. та
ним строком на 10 років укладено договір
оренди землі та цього ж дня його
зареєстровано у відділі Держкомзему у
Полтавському районі за № 01661. В
зв'язку із чим, та враховуючи, що
ніякого договору оренди землі та
відповідно акту прийому-передачі
ОСОБА_1, не підписував він звернувся до
прокуратури Полтавського району, де
його заяву було внесено до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000019 та розпочато кримінальне
провадження в рамках якого призначено
судово-почеркознавчу експертизу,
згідно висновку якої підписи в
договорі оренди землі та акті
прийому-передачі земельної ділянки в
графі "Орендодавець" виконані не
ОСОБА_1, а іншою особою. На даний час
відповідач земельної ділянки не
повернув, узв'язку із чим ОСОБА_1
змушений звернутись до суду за
захистом своїх прав.

В судове засідання позивач та його
представники з'явились, позов
підтримали з підсавах викладених у
ньгму. Позивач особисто надав
пояснення суду, та пояснив, що договір
він особисто не підписував. В
обгрутування розміру моральної шкоди в
10 000,00грн зокрема пояснив, що саме таку
орендну плату сплачує за оренду землі
інше підприємство, в якому він на даний
час працює.

Представинки відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечили.
Зокрема ОСОБА_2 по суті справи пояснив,
що договору він не підробляв, позивачу
надавались примірники договору оренди
землі від 22 лютого 2012 року, які
останній повернув

орендодавцю вже підписані з його боку.
Також надав суду примірникі проекту
договору оренди землі із позивачем
2009року та акту приймання передачі до
нього без дати, які не були
зереєстрованв у відділі Держкомзему
Полтавського району взв'язку із
довготрванням процедури реєстрації
договорів, пояснивши, що фактично
користується земельною ділянкою та
сплачує за неї кошти тривалий час зі
згоди позивача. Також зазначив, що
добровільно земельну ділянку
повертати не бажає, оскільки планує
роботу свого підприємстава та залучає
матеріальні ресурси, зокрема
сільгосптехнику для роботи
підприємства, на підставі укладених
ним із землевласниками договорів
оренди землі, тому безпідставне його
розірвання може завдати значної шкоди
його господарській діяльності.

Представник відділу Держземагенства у
Полтавському районі Полтавської
області в судове засідання не з'явився
з невідомих суду причин будучі
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи

Суд заслухавши пояснення сторін
дослідивши докази встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 792
Цивільного кодексу України № 435-IV від
16.01.2003 (надалі -ЦК України) за договором
найму (оренди) земельної ділянки
наймодавець зобов'язується передати
наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату,
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Частиною 1 статті 14 Закону України
«Про оренду землі» від 06.10.1998, № 161-XIV
передбачено, що договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально, статтею 18
зазначеного Закону чинного на час
укладання спірного договору
встановлено, що договір оренди землі
набуває чинності після його державної
реєстрації.

Відповідно до державного акту про
право власності на земельну ділянку
серія ІІ-ПЛ № 051880, ОСОБА_1 на праві
власності належить земельна ділянка
площею 5.56 га, що розташована на
території Василівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області.

03.10.2011 року ОСОБА_1 звернувся до відділу
Держкомзему в Полтавському районі
Полтавської обласі із заявами про
отриманням інформації щодо наявності
зареєстрованих на його імя договорів
оренди землі та отримання їх копій, а
також з проханням не реєструвати
договір між ним та ОСОБА_2

Листом Держкомзему у Полтавському
районі Полтавської області № 0124/1972 від
14.12.2011 року ОСОБА_1, повідомлено, про
відсутність станом на 01.12.2011 року
відповідних записів в книгах записів
державної реєстрації державних актів
на право приватної власності на землю
та на право постійного користування
землею, договорів оренди землі.

22 лютого 2012 року між СФГ "АРеМ", в особі
голови ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено
договір оренди землі строком на 10
років, зареєстрований 22 лютого 2012 року
у відділі Держкомзему у Полтавському
районі за № 01661.

20.03.2012 р. ОСОБА_1 звернувся до голови СФГ
"ОСОБА_2 з вимогою про повернення
земельної ділянки та до та проханням не
займати його земельну ділянку.

Відповідно до положень ч.1,3. ст. 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно положень ст. 203 ЦК України Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Звертаючись до суду позивач як на
підставу недійсності оспорюваного
правочину посилався на відсутність
свого вільного волевиявлення щодо його
укладання, обґрунтовуючи це тим, що ним
особисто зазначений договір та акт
приймання передачі до нього не
підписувався. Згідно
ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу

Відповідно до положень ст.61 вирок
у кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно положень ст. 143 Цивільного
процесуального кодексу України" від
18.03.2004, № 1618-IV, (надалі ЦПК України ) для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Судом під час судового засідання
на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України
для сприяння всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи
неодноразово було роз'яснено сторонам
право на звернення до суду із
клопотаннями щодо призначення
відповідних експертиз . Проте сторони,
таким правом не скористались. (24.09.14,
11:10:18)

Наданий позивачем висновок
експерта №1 від 03.03.2014 року по
кримінальному провадженню №0000019
від 26.04.2012року суд не вважає допустимим
доказом по справі оскільки дана
експертиза не була призначена судом у
відповідності до норм ст.143 ЦПК України.

На час розгляду справи в суді
рішення суду по кримінальній справі
яке набрало законної силиу у
вищезазначеному кримінальному
проваджені, або інших документів
виданих уповноваженими на те особами
(постанов слідчого, прокурора, тощо )
суду не надано.

Суд також звертає увагу, на те, що
із наданого позивачем листування з
відділом Держкомзему у Полтавському
районі Полтавської області та СФГ
"АРеМ" не вбачається, що позивач не
підписував сам договір оренди землі
укладений 22 лютого 2012 року між ним та
СФГ "АРеМ". Відсутність бажання
продовжувати відносини із
відповідачем щодо орендування
земельної ділянки по данному договору
не свідчить по відсутність
волевиявлення позивача на укладання
договору в момент його вчинення, а отже
не є підставою для визнання
вищезазначеного правочину недйсним.

За таких обставин, суд дійшов
висновку, що належних та допустимих
доказів на підтвердження обставин на
які посилається позивач в
обґрунтування свого позову , до суду з
боку останнього не надано, взв'язку із
чим в позові необхідно відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 212-215,
218, 224-226 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до СФГ "АРеМ" в особі
голови ОСОБА_2, третя особа - відділ
Держземагенства у Полтавському районі
Полтавської області про визнання не
дійсним договору оренди землі
укладеного 22 лютого 2012 року від імені
ОСОБА_1 з СФГ «АРеМ» в особі голови
ОСОБА_2, зареєстрованого у відділі
Держкомзему у

Полтавському районі № 01661,
зобов'язання СФГ «АРеМ» в особі голови
ОСОБА_2 в місячний термін повернути
ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5.56 га,
що розташована на території
Василівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, кадастровий номер 000240023,
цільове призначення - для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, стягнення з СФГ «АРеМ»
на користь ОСОБА_1 - 7452, грн. плати за
користування землею та 10000,00
грн. моральної шкоди -
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня його проголошення, якщо рішення
було ухвалено без участі особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, такі
особи можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: С. А. Цибізова