Справа №589/6245/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Свиненко М. Д.Номер
провадження 22-ц/788/261/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Маслова В. О., Сибільової Л. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк"

на ухвалу судді Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 10 грудня 2013 року про залишення без
розгляду

цивільного позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" до ОСОБА_3

про стягнення боргу за кредитним
договором,

в с т а н о в и
л а :

Ухвалою судді Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 10 грудня 2013 року залишено без
розгляду позов ПАТ КБ "Приватбанк" до
ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали судді з тих
підстав, що судом були порушені норми
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали судді першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

21 жовтня 2013 року ПАТ КБ "Приватбанк"
звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у
розмірі 24005,91 грн. за кредитним
договором, укладеним між сторонами 12
грудня 2007 року.

Залишаючи позов без розгляду, суддя,
пославшись на вимоги ст. 72 ЦПК України,
п.7 ч.12 ст.11 Закону України «Про захист
прав споживачів», виходив з того, що
позов до суду подано після спливу
позовної давності.

Проте з ухвалою судді погодитись не
можна, оскільки вона постановлена з
порушенням норм процесуального
законодавства. При цьому колегія
суддів виходить з наступного .

Конституційне положення про те, що
права і свободи людини та громадянина
захищаються судом (ст.55 Конституції
України), деталізуються у нормах
матеріального права.

Право на позов (захист) визначається та
реалізується як матеріальним, так і
процесуальним правом.

Так, відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
зокрема, право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Статтею 3 ЦПК України передбачається,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Наявність права на пред'явлення позову
встановлюється під час прийняття
позовної заяви відповідно до вимог
процесуального законодавства, а
наявність права на позов та його
обгрунтованість встановлюється судом
під час усього провадження у справі
відповідно до норм матеріального
права.

Відсутність права на пред'явлення
позову є підставою для постановлення
ухвали про відмову у прийнятті
позовної заяви, закриття провадження у
справі або залишення позовної заяви
без розгляду; відсутність же права на
позов є підставою для ухвалення судом
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Питання пред'явлення позову та
відкриття провадження у справі
регулюються главою 2 розділу ІІІ ЦПК
України.

Так, статтями 121 та 122 ЦПК України
визначено вичерпний перелік ухвал, які
можуть бути постановлені суддею
відносно позовної заяви, переданої
йому відповідно до ст.11-1 цього Кодексу,
зокрема:

- залишити заяву без руху;

- повернути позовну заяву;

- відкрити провадження у справі;

- відмовити у відкритті
провадження у справі.

Випадки залишення заяви без розгляду
передбачені ст.207 ЦПК України, яка також
має вичерпний перелік підстав щодо
вчинення судом такої процесуальної
дії.

У матеріалах справи відсутні докази,
які б надавали суду право для залишення
позову без розгляду з підстав,
передбачених ст.207 ЦПК України.

Оскаржуваною ухвалою суддя залишив
позов без розгляду з огляду на подання
позову про стягнення заборгованості за
кредитним договором за межами строків
позовної давності, встановленої ст. 259
ЦК України, та п.7 ч.12 ст.11 ЗУ "Про захист
прав споживачів".

В той же час відповідно до ч.4 ст.267 ЦК
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для ухвалення судом
рішення про відмову у позові, а не
постановлення ухвали про залишення
позову без розгляду, по якому навіть не
відкрите провадження у справі.

Крім того, слід також зазначити
наступне.

Положення про позовну давність
врегульовані главою 19 ЦК України.

Положення про процесуальні строки і їх
застосування врегульовані главою 6 ЦПК
України.

Зокрема, ст.67 ЦПК України передбачено,
що строки, в межах яких вчиняються
процесуальні дії, встановлюються
законом, а якщо не визначені законом, -
встановлюються судом.

Частиною 1 ст.72 ЦПК України
передбачається, що право на вчинення
процесуальної дії втрачається із
закінченням строку, встановленого
законом або судом.

Таким чином, ухвала судді від 10 грудня
2013 року, якою позовну заяву ПАТ КБ
«ПриватБанк» залишено без розгляду з
підстав пропуску позивачем позовної
давності, не відповідає вимогам закону,
оскільки правові інститути "позовної
давності" та "процесуальних строків" не
є тотожними і їх застосування можливе
при вирішенні тих питань, що
охоплюються вказаними поняттями.

Аналіз ст. 256 ЦК та ст. 267 ЦК дає підстави
для висновку про наступне :

- сплив строку позовної давності
суб'єктивного матеріального права не
припиняє;

- звернення до суду з позовом про захист
права чи інтересу після спливу строку
позовної давності є можливим;

- позов про захист порушеного права чи
інтересу, поданий після спливу строку
позовної давності, розглядається судом
по суті, проте, за відсутності підстав
для поновлення цього строку, у
задоволенні позову може бути
відмовлено з підстав спливу позовної
давності.

Залишивши позов без розгляду на стадії
до відкриття провадження у справі,
суддя позбавив позивача права на
судовий захист, а також права надання
доказів щодо тривалості строку
позовної давності у спірних
правовідносинах та щодо наявності
поважних причин у разі пропущення
позовної давності і т.і.

Зазначені порушення норм
матеріального й процесуального права,
у відповідності до положень пунктів, 1,
3, 4 ч.1 ст.311 ЦПК України, є підставою для
скасування оскаржуваної ухвали й
направлення справи на новий розгляд до
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області зі стадії відкриття
провадження у справі.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.п.1, 3,
4 ч.1 ст.311, ст.ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" задовольнити .

Ухвалу судді Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 10 грудня 2013 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції зі стадії відкриття
провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -