РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2014
м.Радомишль

Радомишльський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого Невмержицький Іван
Миколайович

при секретарі - Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Радомишльському районному
суді Житомирської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Радомишльської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю та за
позовом ОСОБА_9 до Радомишльської
міської ради про визнання недійсним
рішення ради,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1,посилаючись на те,її
тепер покійний чоловік ОСОБА_4 був
власником квартири АДРЕСА_1.Після
смерті чоловіка у ІНФОРМАЦІЯ_1 вона вже
одноосібно, добросовісно отримавши
згадану квартиру продовжує
відкрито,безперервно володіти нею
протягом більше десяти років, а тому
просила суд визнати за нею право
власності на згадане нерухоме майно на
підставі набувальної давності.

Позивачка ОСОБА_9 звертаючись до суду з
позовом до Радомишльської міської ради
про визнання рішення ради недійсним
зазначила,що їй на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
26.08.1999 року на праві приватної
власності належить 9/100 (дев'ять сотих)
частин житлового будинку АДРЕСА_1,
житловою площею 35,2 кв.м. Вказана
квартира розташована в
багатоквартирному житловому будинку
АДРЕСА_1,усі квартири в якому
знаходяться у приватній власності
(придбані у власність або
приватизовані власниками відповідно
до Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду»).В 2009 року
між нею та ОСОБА_1 виник спір щодо
користування напівпідвальним
приміщенням, розташованим у вказаному
будинку, яке з часу придбання квартири
її мамою (з 1992 року) знаходилося у їх
спільному користуванні.У зв'язку з
господарською
необхідністю(підключення її квартири
до системи централізованого
водопостачання та водовідведення, а
також до системи газопостачання),в 2009
році вона звернулася до ОСОБА_1 з
проханням добровільно повернутися до
спільного використання напівпідвалу,
проте вона відповіла
відмовою.Довідавшись,що ОСОБА_1 вже
оформила документи на право власності
на напівпідвальне приміщення де вона
поселилася та стала проживати,вона
звернулася з позовом в суд до
Радомишльської міськради про визнання
недійсним рішень ради щодо згаданого
приміщення,Свідоцтва про право
власності на житло та Свідоцтва про
право на спадщину за Законом.

Рішенням Апеляційного суду
Житомирської області від 10 липня 2012
року,залишеним в силі Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 19 листопада 2012 року її
позовні вимоги до Радомишльської
міськради задоволені в повному
обсязі,визнано недійсним рішення ради
щодо згаданого приміщення,Свідоцтво
про право власності на житло та
Свідоцтво про право на спадщину за
Законом на згадане приміщення виданих
на «Ім»я» ОСОБА_1

Незважаючи на згадані рішення судів
Радомишльська міська рада своїм
рішенням від 01.04.2013 року за №483 «Про
прийняття майна у комунальну власність
міської ради» - вирішила прийняти у
міську комунальну власність квартиру
АДРЕСА_1, «..право власності стосовно
якої …втрачене ОСОБА_1». Вважає,що
прийняттям згаданого рішення
Радомишльська рада порушила її права
на користування підсобним приміщенням
як власника квартири в
багатоквартирному будинку,а тому
просила дане рішення визнати
недійсним.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за письмовою довіреністю -
ОСОБА_5 не з»явився,про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином,причину неявки не
зазначив,заяв не надіслав.

Представник ОСОБА_9 за письмовою Угодою
- адвокат ОСОБА_7 в судове засідання
з"явився,позовні вимоги своєї
довірительки до Радомишльської
міської ради змінив,просив визнати
незаконним рішення ради,просив позовні
вимоги задовольнити,з позовними
вимогами ОСОБА_1 до Радомишльської
міської ради про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю не
погодився,просив суд відмовити в їх
задоволенні.

Представник Радомишльської міської
ради за письмовою довіре-ністю -
Копилян А.П. в судовому засіданні з
позовними вимогами ОСОБА_1 до
Радомишльської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю
погодився,просив суд їх задовольнити,з
позовними вимогами ОСОБА_9 до
Радомишльської міської ради про
визнання недійсним рішення ради не
погодився,просив суд відмовити в
задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи,оцінивши
зібрані по справі докази та обставини в
їх сукупності,суд приходить до
наступного.

Судом встановлено,що в липні 2011 року
ОСОБА_9 звернулася до суду з позо вом до
Радомишльської міської ради про
визнання недійсним рішення виконкому
Радомишльської міськради від12.10.1999
року №288,визнання недійсним рішення
виконкому Радомишльської міськради
від 14.12.1999 року №351,визнання недійсним з
моменту видачі Свідоцтва про право
ОСОБА_1 на житло від 14.12.1999 року №1299,
визнання недійсним з моменту видачі
Свідоцтва про право ОСОБА_1 на спадщину
за Законом від 01.10.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила,що є власником квартири
АДРЕСА_1. Зазначене майно вона отримала
у спадщину від матері, ОСОБА_13, яка за
життя користувалась частиною
напівпідва льного приміщення,
розташованого під належною їй
квартирою і неоднора зово зверталась
до виконкому Радомишльської міської
ради з проханням приватизувати його, на
що отримала відповідь, що підвальні
приміщення приватизації не підлягають.
В 2009 році позивач дізналась, що на
зазначе не підвальне приміщення
виконкомом Радомишльської міської
ради видано ордер на ім'я ОСОБА_4 і воно
було передано йому у власність, а після
його смерті дане приміщення
успадкувала його дружина ОСОБА_1

З урахуванням збільшення позовних
вимог просила визнати недійс ним
рішення виконавчого комітету
Радомишльської міської ради від 12.10.1999
року № 288 «Про видачу ордера» ОСОБА_4 на
підвальне приміщення в АДРЕСА_1;
визнати не дійсним рішення виконкому
Радомишльської міської ради від
14.12.1999року № 351 «Про передачу квартир у
власність громадян» в час тині
передачі у власність ОСОБА_4 квартири
АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво
про право власності на житло від 14.12.1999
року №1299, видане виконкомом
Радомишльської міської ради на ім'я
ОСОБА_4 на квартиру загальною площею 47,6
кв.м за адресою АДРЕСА_1; визнати
недійсним Свідоцтво про право на
спадщину за законом від 01.10.2009 року,
видане Ра домишльською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Радомишльського районного
суду Житомирської області 19 березня 2012
року в позові відмовлено за
безпідставністю,при цьому судом було
встановлено, що рішенням виконкому
Радомишльської міської ради №243 від
10.12.1991 року Радомишльське
будинкоуправління продало в особисту
власність ОСОБА_13 квартиру АДРЕСА_1.
19.07.1994 року виконкомом Радомишльської
міської ради ОСОБА_13 надано відповідь
на її звернення про те, що підвальне
приміщення, як непридатне для
проживання, приватизації не підлягає. В
зв'язку з тим, що в будинку АДРЕСА_1
проживає 5 сімей, підвальне приміщення
підлягає розподілу на 5 частин для
господарських потреб мешканців всього
будинку.

26.08.1999 року Радомишльською
державною нотаріальною конто рою
ОСОБА_9 після померлої ОСОБА_13 видано
Свідоцтво про пра во на спадщину за
заповітом на 9/100 частин (кв.З) жилого
будинку по АДРЕСА_1.

АДРЕСА_2 згідно Свідоцтва про право
власності від 04.11.1994 року на праві
спільної сумісної власності належить
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_12 та ОСОБА_14

06.12.1996 року виконком Радомишльської
міської ради прийняв рі шення «Про
використання підвальних приміщень»,
яким ОСОБА_4, лік відатору ЧАЕС,
дозволено тимчасово зареєструватися в
підвальному при міщенні по АДРЕСА_1.

12.10.1999 року виконкомом Радомишльської
міської ради прийнято рішення №288 про
видачу ордеру ОСОБА_4 на сім'ю, що
складається з однієї особи на
підвальне приміщення по АДРЕСА_1 та
згідно поданої заяви виведено його з
квартирного обліку. В даному рішенні
зазначено,що ОСОБА_4 розірвав шлюб з
дружиною і в зв'язку з відсу тністю
вільного житлового фонду міська рада
не має можливості забезпе чити його
позачергово житлом.

Рішенням виконкому Радомишльської
міської ради №351 від 14.12.1999 року
квартира,без зазначення номера,по
АДРЕСА_1 передана ОСОБА_4 у власність.

В цей же день йому було видано
свідоцтво № 1299 про право власності на
квартиру площею 47,60 кв.м. по АДРЕСА_1
також без зазна чення номера квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Згідно довідки ПП «Житлоремсервіс-9»
від 24.07.2009 року № 929 ОСОБА_4 на день
смерті був зареєстрований в АДРЕСА_2
разом з дружиною, ОСОБА_1

Рішенням виконкому Радомишльської
міської ради №129 від 08.09.2009 квартирі,
власником якої був ОСОБА_4, присвоєно
новий номер - №?6.

01.10.2009 року ОСОБА_1, як дружина
померлого ОСОБА_4, , отримала свідоцтво
про право на спадщину за законом на
спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1.

За змістом ст.ст.4,8,50,58 Житлового
Кодексу Української PCP із змі нами жилі
будинки, а також жилі приміщення в
інших будівлях, що зна ходяться на
території України, утворюють житловий
фонд. До житлового фонду не входять
нежилі приміщення в жилих будинках,
призначені для торговельних, побутових
та інших потреб непромислового
характеру.

Жиле приміщення, що надається
громадянам для проживання, має бути
благоустроєним стосовно до умов даного
населеного пункту, відповідати
встановленим санітарним і технічних
вимогам.

На підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради видає грома дянинові ордер, який є
єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення. Ордер може бути видано
лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про приватизацію держав ного
житлового фонду» суть приватизації
державного житлового фонду полягає у
відчуженні на користь громадян
України, тобто у їх власність, як
квартир (будинків),кімнат у квартирах
та одноквартирних будинках, де
мешкають двоє і більше наймачів, так і
належних до них господарських споруд і
допоміжних приміщень (підвалів, сараїв
тощо) цього фонду; Допоміжні приміщення
(комори, сараї тощо) відповідно до ч. 2
ст. 10 ука заного Закону стають об'єктами
права спільної власності
співвласників бу динку одночасно з
приватизацією квартир, що
засвідчується свідоцтвом про право
власності на квартиру і окремо
приватизації не підлягають.

У Рішенні Конституційного Суду України
№ 4-рп/2004 від 2 березня 2004 року (справа
про права співвласників на допоміжні
приміщення ба гатоквартирних будинків)
зазначено, що допоміжні приміщення
(підвали, сараї, кладочки, горища,
колясочні і т. ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир бага токвартирних
будинків. Підтвердження права
власності на допоміжні приміщення не
потребує здійснення додаткових дій,
зокрема створення об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку, вступу до нього (п. 1.1).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
об'єднання співвласників багато
квартирного будинку» допоміжними
приміщеннями багатоквартирного
будинку є приміщення,призначені для
забезпечення експлуатації будинку і
побутового обслуговування мешканців
будинку.

У відповідності до ч.3 ст.60 ЦПК України
обставини,встановлені судовим
рішенням у цивільній,господарській або
адміністративній справі,що набрало
законної сили,не доказуються при
розгляді інших справ,у яких беруть
участь ті самі особи або особа,щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням колегії суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області від 10 липня 2012
року,залишеним в силі Ухвалою Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 листопада 2012 року, Рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області 19 березня 2012 року
було скасоване та постановлено нове
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_9,а саме:

1. Визнано недійсним рішення виконкому
Радомишльської міськради від 12.10.1999
року №288 «Про видачу ордера» ОСОБА_4 на
підвальне приміщення в АДРЕСА_1;

2. Визнано недійсним рішення виконкому
Радомишльської міськради від 14.12.1999
року №351 «Про передачу квартир у
власність громадян» в частині передачі
у власність ОСОБА_4 приміщення в
АДРЕСА_1;

3. Визнано недійсним Свідоцтво про
право власності на житло від 14.12.1999 року
№1299,видане виконкомом Радомишльської
міськради ОСОБА_4 на квартиру загальною
площею 47,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1;

4. Визнано недійсним Свідоцтво про
право на спадщину за Законом від 01.10.2009
року,видане Радомишльською державною
нотконторою ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1.

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області від 14 січня 2014
року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні
заяви про перегляд у зв»язку з ново
виявленими обставинами Рішенням
колегії суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області від 10 липня 2012
року.

У відповідності до вимог ст.344 ЦК
України особа,яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито,безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
набуває право власності на це майно.

Оскільки на час звернення до суду із
позовом про визнання за нею права
власності за набувальною давністю
ОСОБА_1 знала про претензії інших осіб
на спірне майно,її володіння цим майно
не може вважатися добросовіс-ним,а тому
суд відмовляє їй в задоволенні позову.

Судом також встановлено,що Рішенням
виконкому Радомишльської міської ради
від 01.04.2013 р.№483 «Про прийняття майна у
комунальну власність міської ради»,
яким на підставі вказаних судових
рішень «...з метою недопущення
самовільного зайняття житлового
приміщення іншими особами... міська
рада вирішила прийняти у міську
комунальну власність квартиру
АДРЕСА_1,.. право власності стосовно
якої втрачене ОСОБА_1».

Як вбачається із змісту оскаржуваного
рішення воно було прийняте на підставі
ст. 13 Конституції України та ст. 16, 17, 26,
ЗО, 32, 60 Закону України «Про місцеве
самоврядування».

Так, відповідно до ст. 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
грунтується на засадах,відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Законом, який визначає систему та
гарантії місцевого самоврядування в
Україні, засади оганізації та
діяльності, правового статусу і
відповідальності органів та посадових
осіб місцевого самоврядування є Закон
України «Про місцеве самоврядування».

Будь-яких повноважень щодо
одноосібного прийняття майна у власну
комунальну ність органам місцевого
самоврядування вказаними статтями не
передбачено.

Більше того, ч. 2 ст. 60 ЗУ «Про місцеве
самоврядування» чітко встановлено, що
підставою набуття права комунальної
власності є передача майна
територіальним громадам безоплатно
державою, іншими суб'єктами права
власності, а також майнових
прав,створення, придбання майна
органами місцевого самоврядування в
порядку встановленому Законом.

У відповідності до ч. З ст. З Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ (зі
змінами в редакції Закону України N
1878-УІ від 11.02.2010) права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

З урахуванням конституційних
принципів про рівність усіх суб'єктів
права власності (ст. 13 Конституції
України) та способів захисту права
власності визначених ЦК України (ст.ст.
386-394 ЦК України), у випадку спору про
право, за умови відсутності документа,
що засвідчує право власності особи на
майно, власник майна (або особа яка
вважає себе власником майна) може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою (ст. 392 ЦК України).

Приймаючи до уваги викладене,суд
вважає заявлені ОСОБА_9 позовні вимоги
правомірними,а тому задовольняє їх.

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд
вирішує судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,11,60,79,88,208, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.386-394 ЦК України, ЗУ «Про місцеве
самоврядування», ст.ст.13, 19
«Конституції України», суд-

В И Р І Ш И В:

1.Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позову до Радомишльської міської ради
про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю- за безпідставністю.

2. Позовні вимоги ОСОБА_9 задовольнити.

Рішення виконкому Радомишльської
міської ради від 01.04.2013 р.№483 «Про
прийняття майна у комунальну власність
міської ради», яким на підставі
вказаних судових рішень «...з метою
недопущення самовільного зайняття
житлового приміщення іншими особами...
міська рада вирішила прийняти у міську
комунальну власність квартиру
АДРЕСА_1,.. право власності стосовно
якої втрачене ОСОБА_1» - визнати
незаконним та скасувати його.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9
сплачені останньою на користь держави
судові витрати в сумі 120,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
недоплачені ОСОБА_9 на користь держави
судові витрати в сумі 109,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до Апеляційного суду
Житомирської області через
Радомишльський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які не були присутні під час
його проголошення мають право
оскаржити рішення протягом десяти днів
з дня отримання його копії .

Суддя
Невмержицький Іван Миколайович