пр.№ 2/464/2196/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2014 Сихівський районний суд м.
Львова в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.

за участю секретаря Жили М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» про захист прав
споживача та стягнення страхового
відшкодування, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що 31.10.2013
року між ним та ПАТ «УСК «Гарант-Авто»,
в особі Львівської філії, укладено
договір добровільного страхування
транспортного засобу та супутніх
ризиків № 21-00/12400 строком до 02.11.2014 року.
Відповідно до п. 6 договору
здійснювалося страхування належного
йому на праві приватної власності
транспортного засобу ТОYОТА САМRY, д.р.н.
НОМЕР_3. Пунктом 7 договору серед
страхових ризиків визначено:
дорожньо-транспортну пригоду;
протиправні дії третіх осіб, стихійні
явища, пожежу; незаконне заволодіння.
03.07.2014 року мав місце страховий випадок,
а саме: було пошкоджено
невстановленими особами скло задніх
лівих дверей застрахованого
автомобіля. Загальна вартість
відновлювального ремонту
застрахованого транспортного засобу,
сплачена ним, становить 4 149,80 грн. 21.07.2014
року ним подано ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
заяву про виплату страхового
відшкодування. 20.08.2014 року відповідачем
складно страховий акт № 00020093. Проте,
станом на 14.10.2014 року жодних страхових
чи інших виплат він не отримував і його
вимога щодо виплати страхового
відшкодування залишається без
задоволення. З урахуванням наведеного,
позивач просив суд стягнути з
відповідача кошти в сумі 4 149,80 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про можливість розгляду справи за його
відсутності, позов підтримав та просив
задовольнити.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, належним чином
був повідомлений про час та місце
розгляду справи, надав суду заяву про
визнання позову та можливість розгляду
справи за відсутності свого
представника.

Враховуючи наведене, суд вважає за
можливе на підставі ст. 169 ЦПК України
провести розгляд справи за відсутності
сторін на підставі наявних у справі
доказів.

З'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
31.10.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УСК
«Гарант-Авто», в особі Львівської філії
ПАТ «УСК «Гарант-Авто», укладено
договір добровільного страхування
транспортного засобу та супутніх
ризиків № 21-00/12400 строком до 02.11.2014 року.

Відповідно до п. 6 договору
здійснювалося страхування належного
позивачу на праві приватної власності
транспортного засобу ТОYОТА САМRY, д.р.н.
НОМЕР_3.

Пунктом 7 договору серед страхових
ризиків визначено:
дорожньо-транспортну пригоду;
протиправні дії третіх осіб, стихійні
явища, пожежу; незаконне заволодіння.

03.07.2014 року мав місце страховий випадок,
а саме: було пошкоджено
невстановленими особами скло задніх
лівих дверей застрахованого
автомобіля. Дана обставина
підтверджується довідкою
Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області від 03.07.2014 року № 6837.

03.07.2014 року позивачем подано до ПАТ «УСК
«Гарант-Авто» заяву (повідомлення) про
подію, що мала місце, в якій вказані
фактичні обставини пошкодження
застрахованого транспортного засобу
та надані пояснення щодо обставин
події.

03.07.2014 року складено протокол огляду
транспортного засобу, яким визначено
необхідність заміни скла задніх лівих
дверей та ущільнювача скла.

У відповідності до актів виконаних
робіт від 11.07.2014 року № ДМ00013023, від
19.07.2014 року № ДМ00013584 визначено вартість
ремонтних робіт, деталей, запасних
частин та витратних матеріалів, що
використані під час ремонтних робіт, у
розмірі 4 149,80 грн.

Згідно з квитанціями від 19.07.2014 року №
та від 04.07.2014 року №
позивачем проведено оплату
здійснюваних ремонтних робіт.

21.07.2014 року позивачем подано ПАТ «УСК
«Гарант-Авто» заяву про виплату
страхового відшкодування.

20.08.2014 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
складно страховий акт № 00020093.

Відповідно до п. 7.1.1.3 Договору
страховими ризиками застрахованого
транспортного засобу за цим Договором
є протиправні дії третіх осіб, що
спрямовані на пошкодження, знищення
страхованого транспортного засобу
та/або на пошкодження, знищення або
крадіжку (таємне викрадення) частин,
деталей, вузлів, агрегатів, приладів
застрахованого транспортного засобу.

Згідно з п. 34.2.1, 34.2.2 договору при
пошкоджені застрахованого
транспортного засобу страхове
відшкодування розраховується
відповідно до порядку, визначеного в
пункту 13 Договору у розмірі вартості
витрат на відновлювальний ремонт
пошкодженого внаслідок настання
страхового випадку застрахованого
транспортного засобу; вартості
придбання та доставки запасних частин
і матеріалів, що є необхідним для
ремонту пошкодженого застрахованого
транспортного засобу.

Пунктом 13 Договору встановлено порядок
визначення СТО для проведення
відновлювального ремонту - сервісна
(гарантійна) СТО.

Відповідно до п. 31.1.3 договору страховик
зобов'язаний при настання страхового
випадку виплатити страхове
відшкодування Страхувальник у порядку
та на умовах, що передбачені даним
договором та правилами.

У відповідності до п. 35.4 договору
страховик виплачує страхове
відшкодування протягом 15 (п'ятнадцяти)
робочих днів з дня складання
страхового акту.

Враховуючи ту обставину, що страховий
акт складений 20.08.2014 року, відповідач
ПАТ «УСК «Гарант-Авто» зобов'язаний був
здійснити виплату страхового
відшкодування не пізніше 11.09.2014 року.

Судом встановлено, що станом час
звернення позивача до суду з вказаним
позовом 14.10.2014 року відповідач не
здійснив виплату позивачу страхового
відшкодування.

Статтею 526 ЦК України врегульовано, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

В силу приписів ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Статтею 990 ЦК України визначено, що
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до ст. 992 ЦК України у
разі несплати страховиком
страхувальникові або іншій особі
страхової виплати страховик
зобов'язаний сплатити неустойку в
розмірі, встановленому договором або
законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування» страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
(штрафу, пені), розмір якої визначається
умовами договору страхування або
законом.

Статтею 25 загаданого Закону України
встановлено, що здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку про необхідність стягнення
страхової виплати в розмірі 4 149,80 грн.
на користь позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягають стягненню судові витрати, а
саме судовий збір в сумі 243,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
526, 530, 612, 629, 979, 988, 990 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 20, 25 Закону України «Про
страхування», ст.ст. 10, 60, 88, 169, 174, 208-210,
212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» про
захист прав споживача та стягнення
страхового відшкодування -
задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» на користь
ОСОБА_1 страхове відшкодування в
розмірі 4 194,80 грн. (чотири тисячі сто
дев'яносто чотири гривні 80 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» на користь
держави судові витрати в розмірі 243,60
грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення або отримання
його копії.

Суддя: