Справа № 639/9076/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді
Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної
О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Харківської міської
ради про визнання права власності на
нерухоме майно, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Жовтневого
районного суду м. Харкова з позовом до
Харківської міської ради про визнання
права власності на нерухоме майно, в
якому просили суд визнати за ними право
власності в рівних частинах, а саме по
1/5 частині за кожним, на житловий
будинок літ. «А-1», загальною площею 141,9
кв.м, в тому числі житловою площею 60,7
кв.м з надвірними будівлями (гаражем
літ. «Л», сараями літ. «О», «И», льохом
літ. «М»), розташований на земельній
ділянці площею 1000 кв.м за адресою
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачі посилаються на те, що ними
була проведена реконструкція
житлового будинку, розташованого за
адресою АДРЕСА_1, належний позивачам (по
1/6 частині кожному) на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 01.06.1999 року. Крім того, згідно
свідоцтва про право на спадщину від
26.05.2011 року, остання 1/6 частина належить
ОСОБА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Жовтневої районної ради м. Харкова від
07.03.2000 року за № 20-2 була прийнята до
експлуатації прибудова по АДРЕСА_1 на
підставі акту обстеження технічного
стану житлового будинку та технічним
висновком про стан основних
будівельних конструкцій та можливості
реконструкції квартири АДРЕСА_1
визначено необхідність проведення
ремонту житлового будинку та
непридатність до експлуатації у
зв'язку з тріщинами в цегляній кладці
зовнішніх стін.

Враховуючи необхідність перебудови
зовнішніх стін, для поліпшення
житлових та побутових умов позивачами
було виконано реконструкцію житлового
будинку та побудовані надвірні будівлі
(гараж, сараї, льох).

Будівництво здійснено за власні кошти
господарським способом.

Згідно листів КП «Жилкомсервіс»
№10849/2/07-05 від 23.06.2014 року та Управління
комунального майна та приватизації
№6206 від 13.06.2014 року спірний будинок,
який складається з квартири АДРЕСА_1 не
є комунальною власністю.

Позивачами сплачується земельний
податок, що підтверджується квитанцією
№5-12 від 01.07.2014 року.

Позивачі вказують, що житловий будинок
знаходиться в задовільному технічному
стані та придатний до нормальної
експлуатації, стан приміщень
відповідає санітарним, протипожежним
та будівельно-технічним нормам.

Листом КП «Харківське міське БТІ» було
визначено можливість присвоєння
житловому будинку поштової адреси
АДРЕСА_1.

Позивачі вказують, що на цей час
будівництво закінчено, скарг з питань
будівництва не надходило, у зв'язку з
чим позивачі вважають, що в них виникло
право власності на реконструйований
житловий будинок з моменту завершення
будівництва.

У зв'язку з викладеним позивачі і були
змушені звернутися до суду з даним
позовом.

17 жовтня 2014 року представник
відповідача надав суду письмові
заперечення, в яких вказав, що особа,
яка здійснила самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває право
власності на нього. Таке право може
бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку під уже
збудоване нерухоме майно. На вимогу
власника земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудовано на ній, якщо це не порушує
права третіх осіб.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений
позов підтримали, просили суд його
задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності у
зв'язку із похилим віком, позовні
вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник Харківської міської ради,
Бабич О.Є., який діє на підставі
довіреності від 30.12.2013 року в судове
засідання не з'явився, в письмових
запереченнях просив суд розглянути
справу без його участі, та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов обґрунтований і
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що згідно свідоцтва про право
власності на житло від 01.06.1999 року
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_8 мають на праві спільної
часткової власності (по 1/6 частині
кожний) квартиру, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 42,6
кв.м. (а.с. 18)

Відповідно до ст. 112 ЦК Української РСР,
майно може належати на праві спільної
власності двом або кільком колгоспам
чи іншим кооперативним та іншим
громадським організаціям, або державі
і одному чи кільком колгоспам або іншим
кооперативним та іншим громадським
організаціям, або двом чи кільком
громадянам. Розрізняється спільна
власність з визначенням часток
(часткова власність) або без
визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину від 26.05.2011 року, ОСОБА_1
успадкував після смерті ОСОБА_7 1/6
частину квартири АДРЕСА_1. (а.с. 19)

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Рішенням Виконавчого комітету
Жовтневої районної ради м. Харкова №20-2
від 07.03.2000 року було прийнято до
експлуатації приміщення (-І, 2-2, 2-9, 2-10, 2-7,
2-6, Іу, У), внаслідок виконання робіт
Харківським Коксохімічним заводом у
зв'язку з газифікацією будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 24)

З матеріалів справи вбачається, що
20.03.2013 року комісією Адміністрації
Жовтневого району було обстежено
технічний стан квартири АДРЕСА_1. За
результатами даного обстеження було
встановлено, що житловий будинок, 1954
року побудови, потребує ремонту,
оскільки у стінах наявні тріщини. (а.с.
25)

Як вказують позивачі, вони самочинно
реконструювали квартиру, здійснивши
будівництво прибудови, внаслідок чого
суттєво змінилася загальна площа
квартири.

Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 357 ЦК України,
співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності. Поліпшення
спільного майна, які можна відокремити,
є власністю того з співвласників, який
їх зробив, якщо інше не встановлено
домовленістю співвласників.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Згідно Технічного висновку ФОП
«ОСОБА_9», складеного у 2014 році, після
проведення реконструкції житлового
будинку загальна площа житлового
будинку склала 141,9 кв.м., з яких житлова -
60,7 кв.м.

Даним висновком встановлено, дефектів
в несущих конструкціях та фундаментах
побудов не виявлено, експлуатація
можлива за адресою: АДРЕСА_1. Технічний
стан будівельних конструкцій в цілому
забезпечує надійну експлуатацію та
безпеку для життя та здоров'я
мешканців. Технічні рішення, прийняті
під час реконструкції, відповідають
вимогам діючих норм та правилам
державних стандартів будівельних,
санітарних та протипожежних норм. (а.с.
8-16)

Частина 1ст. 380 ЦК України визначає
поняття квартири, та вказує, що
житловим будинком є будівля
капітального типу, споруджена з
дотриманням вимог, встановлених
законом, іншими нормативно-правовими
актами, і призначена для постійного у
ній проживання..

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник
житлового будинку, квартири має
право використовувати помешкання для
власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва. Власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Позивачі вказують, що вони не можуть
здати в експлуатацію реконструйований
ними житловий будинок і одержати
свідоцтво про право власності на нього.

Згідно ч. 2,3 ст. 376 ЦК України, особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього. Право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Позивачами було надано Технічний
паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1,
власниками якого є позивачі, згідно
якого загальна площа житлового будинку
літ. «А-1» становить 141,9 кв.м., житлова
площа - 60,7 кв.м. (а.с. 4-7)

З даного Технічного паспорту
вбачається, реконструкцію проведено
самочинно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» від 30.03.2012 № 6
встановлено, що позов особи, яка
самочинно збудувала нерухоме майно на
земельній ділянці, власником або
користувачем якої є інша особа, про
визнання права власності на цю
нерухомість може бути задоволено судом
на підставі частини третьої статті 376
ЦК, якщо буде встановлено, що власник
або користувач земельної ділянки не
заперечує проти цього, будівництво не
порушує права інших осіб і відповідає
будівельним, архітектурним,
санітарним, екологічним та іншим
нормам і правилам, державним
стандартам.

Згідно відповідей КП «Жилкомсервіс»
від 23.06.2014 року, та Управління
комунального майна та приватизації
Виконавчого комітету Харківської
міської ради від 13.06.2014 року, квартира
АДРЕСА_1 не знаходиться у комунальній
власності.

Відтак, судом було встановлено, що
самочинна реконструкція житлового
будинку літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1
відповідає будівельним, архітектурним,
санітарним, екологічним та іншим
нормам і правилам, державним
стандартам, та будівництво не порушує
права інших осіб, та власника земельної
ділянки, а тому позов підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 209-210, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. 319, 328, 368, 369, 376, 382, 383
Цивільного кодексу України, п. 14, 15, 16, 17
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» від 30.03.2012 № 6, ст. 112 ЦК
Української РСР, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Харківської міської
ради про визнання права власності на
нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності в рівних
частинах, а саме по 1/5 частині за кожним,
на житловий будинок літ. «А-1»,
загальною площею 141,9 кв.м, в тому числі
житловою площею 60,7 кв.м з надвірними
будівлями (гаражем літ. «Л», сараями
літ. «О», «И», льохом літ. «М»),
розташований на земельній ділянці
площею 1000 кв.м за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з моменту одержання його копії.

Суддя
В. В. Труханович