У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Таскомбанк»,
поданою його представником Першиним
Ігорем Миколайовичем, на ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 13 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л
а:

У лютому 2009 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що ним без належного
дозволу та затвердженого проекту на
земельній ділянці по
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, з її згоди
самочинно збудовано житловий будинок
літ. «А-ІІ пов» з житловою прибудовою
літ. «А1-ІІ пов» та навісом літ. «Г».
Зазначив, що ці будівлі відповідають
будівельним, архітектурним,
санітарним, протипожежним нормам і
вимогам та не порушують права інших
осіб. У зв'язку з викладеним, позивач
просив на підставі ст. 376 ЦК України
визнати за ним право власності на
зазначені самочинні будівлі.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 7 липня 2009
року, з урахуванням додаткового
рішення цього ж суду від 27 жовтня 2009
року, залишеними без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 13 серпня 2013 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
самочинно збудовані житловий будинок
літ. «А-ІІ пов», житлову прибудову
літ. «А1-ІІ пов», навіс «Г»,
сіни літ. «а1», ганок до літ. «а1», ганок
до літ. «А1» по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 13 серпня 2013
року, справу направити на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Суд апеляційної інстанції, відхиляючи
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Таскомбанк»
та залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін, виходив з того, що
самочинно збудовані об'єкти нерухомого
майна відповідають державним
будівельним та протипожежним нормам,
не порушують прав банку та є
новоствореним майном.

Такі висновки суду ґрунтуються на
фактичних обставинах, встановлених
судами, і відповідають вимогам закону.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 за
договором купівлі-продажу від 14 серпня
2001 року набула у власність житловий
будинок АДРЕСА_1.

19 червня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
укладено шлюб.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1, цільовим
призначенням якої є обслуговування
житлового будинку, відповідно до
державного акта на право власності на
земельну ділянку від 23 травня 2007 року,
виданого на підставі рішення Ради
народних депутатів від 28 лютого 2007
року № 21, належить ОСОБА_4

Під час шлюбу на вказаній земельній
ділянці ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_4
здійснив самочинне будівництво
житловго будинку літ. «А-ІІ пов» з
житловою прибудовою літ. «А1-ІІ пов»,
навісом літ. «Г», сіньми літ. «а1»,
ганком до літ. «а1» і ганком до літ. «А1».

З висновку науково-дослідного та
проектно-вишукувального інституту
«НДІпроектреконструкція» від 23 квітня
2008 року судами встановлено, що
загальнобудівельні, спецбудівельні та
оздоблювальні роботи у самочинно
збудованому житловому будинку з
прибудовою та навісом виконані згідно
з вимогами СНіП, ДБН, які діяли на
момент будівництва; використані
будівельні матеріали та конструкції
відповідають вимогам ГОСТ, ДСТУ, ТУ.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Відповідно до змісту ч. ч. 3, 4 ст. 376 ЦК
України право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за собою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
відсутності заперечень власника
земельної ділянки щодо визнання права
власності за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на його
земельній ділянці, або відсутності
порушень прав інтересів осіб.

Погодившись із висновками суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
відхилив апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Таскомбанк»,
особи яка участі у справі не брала, так
як останній не довів, що рішенням суду
першої інстанції вирішено питання про
права та обов'язки банку.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що самочинне будівництво
проведено з дотриманням держаних
будівельних норм і стандартів, не
порушує права інших осіб, власник
земельної ділянки не заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за позивачем, який здійснив
самочинне будівництво на його
земельній ділянці, тому суд дійшов
правильного висновку про відсутність
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Таскомбанк».

Таких висновків суду апеляційної
інстанції у наданій касаційній скарзі
Публічне акціонерне товариство
«Таскомбанк» не спростувало і на
відповідні докази не вказало.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, відхиляючи
апеляційну скаргу та залишаючи
рішення суду першої інстанції без змін,
дослідивши докази у справі, дав їм
належну оцінку і, з урахуванням
встановлених обставин справи та вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано
дійшов висновку про залишення рішення
суду першої інстанції без змін.
Оскільки Публічним акціонерним
товариством «Таскомбанк» належними і
допустимим доказами не доведено, що
нерухоме майно, право власності на яке
рішенням суду визнано за позивачем, не
є новоствореним, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при розгляді справи
судом апеляційної інстанції допущено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
спору, оскільки висновків суду не
спростовують і зводяться до переоцінки
доказів, їх належності та допустимості,
проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и
л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Таскомбанк»,
подану його представником Першиним
Ігорем Миколайовичем, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 13 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І.Мартинюк

Судді:
В.І.Амелін

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко

М.І.Наумчук