У х в а л а

іменем україни

08 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Остапчука Д. О.,
Кузнєцова В. О., Наумчука М.
І.,

провівши попередній розгляд справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Херсонавтотранс» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання
договорів недійсними, визнання права
власності та витребування майна із
чужого незаконного володіння, за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сідвін» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Херсонавтотранс»,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання
права власності та витребування майна
із чужого незаконного володіння, за
касаційними скаргами Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Херсонавтотранс», ОСОБА_9, ОСОБА_11 та
його представника ОСОБА_12 на рішення
Голопристанського районного суду
Херсонської області від 24 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 01 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Херсонавтотранс»
(далі - ТОВ «Херсонавтотранс»)
звернулося до суду з указаним позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, у якому
зазначало, що 03 вересня 2009 року між ним
та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
простій письмовій формі було укладено
договір купівлі-продажу, за умовами
якого, відповідачі набули у власність
відповідні об'єкти нерухомого майна
бази відпочинку «Дружба», розташовані
по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею
5,2 га. Позивач вважає, що вказаний
договір купівлі-продажу є недійсним на
підставі ст. 202, ч. 1 ст. 203, ст. 215, ч. 3 ст. 91,
ст. 93 ЦК України, оскільки генеральний
директор ТОВ «Херсонавтотранс» ОСОБА_13
не був уповноваженою особою ТОВ
«Херсонавтотранс», вийшов за межі
повноважень, наданих статутом та не мав
права на укладання вказаного договору.
Крім того, вказаний договір не
відповідає вимогам
ст. 209, ч. 3 ст. 210, ст. ст. 640, 657 ЦК України,
оскільки не був нотаріально
посвідчений та не пройшов державної
реєстрації.

Посилаючись на те, що майно бази
відпочинку «Дружба» вибуло з володіння
позивача поза його волею, просив суд
визнати за ним право власності на
об'єкти нерухомого майна бази
відпочину «Дружба» та на підставі ст.
ст. 1212, 1213 ЦК України витребувати їх із
чужого незаконного володіння
відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які у
подальшому їх придбали за нотаріально
посвідченими угодами купівлі-продажу,
а саме, кафе літ. «С» площею 231,3 кв. м,
будівлю охорони літ. «Т» площею
39,9 кв. м, туалети літ. «Ф», «Х»,
будиночки відпочинку літ. «В», «Г», «Д»,
«Ж», «З», «И», «Й», «К», «Л», «М», «Н», «Р»,
пожежний водонакачувач № 9, огорожі №
№ 4-8, фундамент літ. «У»; в ОСОБА_11
витребувати їдальню літ. «Б» площею 403,6
кв. м; у ОСОБА_10 - будиночок відпочинку
літ. «Е».

У листопаді 2013 року збільшивши
позовні вимоги, позивач просив суд
визнати недійсними усі наступні
договори купівлі-продажу спірного
майна.

У грудні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Сідвін»
(далі - ТОВ «СіДВіН») звернулося до суду
з позовом до ТОВ «Херсонавтотранс»,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, у якому просило
суд визнати за ним право власності на
об'єкти нерухомості бази відпочинку
«Дружба», а саме, будівлю кафе
літ. «С» площею 231,3 кв. м, будівлю
їдальні літ. «Б» площею 403,6 кв. м;
витребувати у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на свою
користь будівлю кафе літ. «С», а в
ОСОБА_11 - будівлю їдальні літ. «Б».

Посилалось на те, що вказане майно
вибуло поза його волею, тому на
підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України має
бути повернуто у його власність.

Рішенням Голопристанського
районного суду Херсонської області від
24 лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 01 липня 2014 року, позов ТОВ
«Херсонавтотранс» задоволено
частково.

Визнано за ТОВ «Херсонавтотранс»
право власності на майно, розташоване
на земельній ділянці площею 5,2 га,
кадастровий номер :02:002:0126, за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: будівлю
охорони літ. «Т», туалети літ.
«Ф», «Х», будиночки відпочинку літ. «В»,
«Г», «Д», «Е», «Ж», «З», «И», «Й», «К», «Л»,
«М», «Н», «Р», пожежний водонакачувач №
9, огорожі № № 4-8, фундамент літ. «У».

Витребувано із чужого незаконного
володіння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь
ТОВ «Херсонавтотранс» майно,
розташоване на земельній ділянці
площею 5,2 га, кадастровий номер
:02:002:0126, за адресою: АДРЕСА_1, а
саме: будівлю охорони літ. «Т»;
туалети літ. «Ф», «Х»; будиночки
відпочинку літ. «В», «Г», «Д», «Ж», «З»,
«И», «Й», «К», «Л», «М», «Н», «Р»; пожежний
водонакачувач № 9; огорожі №№4-8;
фундамент літ. «У».

Витребувано із чужого незаконного
володіння ОСОБА_10 на користь ТОВ
«Херсонавтотранс» майно, розташоване
на земельній ділянці площею 5,2 га,
кадастровий номер :02:002:0126, за
адресою: АДРЕСА_1, а
саме, будиночок відпочинку літ. «Е».

У задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Позов ТОВ «СіДВіН» задоволено.

Визнано за ТОВ «СіДВіН» право
власності на майно, розташоване на
земельній ділянці площею 5,2 га,
кадастровий номер :02:002:0126, за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: будівлю кафе
літ. «С» площею 231,3 кв. м; будівлю
їдальні літ. «Б» площею 403,6 кв. м.

Витребувано із чужого незаконного
володіння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь
ТОВ «СіДВіН» майно, розташоване на
земельній ділянці площею 5,2 га,
кадастровий номер :02:002:0126, за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: будівлю кафе
літ. «С» площею 231,3 кв. м.

Витребувано із чужого незаконного
володіння ОСОБА_11 на користь ТОВ
«СіДВіН» майно, розташоване на
земельній ділянці площею 5,2 га,
кадастровий номер :02:002:0126, за
адресою: АДРЕСА_1, а саме:
будівлю їдальні літ. «Б», площею 403,6 кв.
м.

У поданих касаційних скаргах
ОСОБА_9 та ОСОБА_12, який діє в інтересах
ОСОБА_11, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, ухвалені у справі
судові рішення просять скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовів ТОВ
«Херсонавтотранс» та ТОВ
«СіДВіН».

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_11,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалені у справі судові рішення
просить скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову ТОВ «СіДВіН».

У поданій касаційній скарзі ТОВ
«Херсонавтотранс», посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, ухвалені у справі
судові рішення в частині задоволення
позову ТОВ «СіДВіН» просить скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні позову, а
позов ТОВ «Херсонавтотранс»
задовольнити в поновному обсязі.

Касаційні скарги ТОВ
«Херсонавтотранс», ОСОБА_9, ОСОБА_11
та його представника ОСОБА_12 необхідно
відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарг про неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч.
3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційних скарг і
залишення рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційного суду
без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Херсонавтотранс», ОСОБА_9, ОСОБА_11 та
його представника ОСОБА_12 відхилити.

Рішення Голопристанського
районного суду Херсонської області від
24 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 01 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Д. О. Остапчук

В. О. Кузнєцов

М. І. Наумчук