У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Остапчук Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп», ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті
особи: Відкрите акціонерне товариство
«Національна страхова компанія
«Оранта», акціонерне товариство
«Просто страхування», ОСОБА_10, ОСОБА_11,
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 11 грудня
2013 року та рішення апеляційного суду
Херсонської області від 18 березня 2014
року та касаційною скаргою ОСОБА_8 на
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 18 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп»), ОСОБА_8 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що 09 жовтня 2011 року
близько 10 год. 30 хв. на вул. Кіндійське
шосе у м. Херсоні сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів марки «ВАЗ 2108», державний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_8,
автомобіля марки «ЗАЗ TF699Р», державний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_11,
автомобіля марки «Chevrolet Lacetti»,
державний номер НОМЕР_3, під керуванням
водія ОСОБА_10

Внаслідок зіткнення автомобілів
пасажиру транспортного засобу марки
«ЗАЗ TF699Р», державний номер НОМЕР_2, під
керування ОСОБА_11 спричинені середньої
тяжкості тілесні ушкодження, у зв'язку
з чим завдана матеріальна та моральна
шкода.

Вироком Дніпровського районного суду
м. Херсона від 05 грудня 2012 року ОСОБА_8
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з договором про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, укладеним 01
березня 2011 року між ОСОБА_8 та ПрАТ «УСК
«Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ліміт
страхового відшкодування за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю, становить 100
000 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 50 000
грн.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач ОСОБА_6 просила суд: стягнути з
ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
понесені нею матеріальні витрати на
лікування у сумі 21 778 грн 47 коп.; з ОСОБА_8
в рахунок відшкодування моральної
шкоди - 95 000 грн, яку пов'язує з фізичним
болем та стражданнями, що зазнала у
зв'язку з ушкодженням здоров'я та
перенесеними операціями, отриманим
стресом від пережитої пригоди,
погіршенням стану здоров'я,
неодноразовим перебуванням на
лікуванні у період з 08 лютого до 31
травня 2012 року, встановленням третьої
групи інвалідності.

Під час розгляду справи у суді першої
інстанції позивач ОСОБА_6, уточнивши
позовні вимоги, остаточно просила суд:
стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» понесені нею
матеріальні витрати на лікування в
сумі 33 024 грн 04 коп., в рахунок
відшкодування моральної шкоди 5 000 грн;
з ОСОБА_8 та власника транспортного
засобу ОСОБА_9 в рахунок відшкодування
моральної шкоди - 95 000 грн (а. с. 116-118, т. 2).

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 11 грудня 2013 року позов
ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс
Груп» на користь ОСОБА_6 7 733 грн 25 коп.
страхового відшкодування та 850 грн в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6
моральну шкоду у розмірі 2 483 грн 40 коп. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 18 березня 2014
року рішення Дніпровського районного
суду м. Херсона від 11 грудня 2013 року в
частині відмови у стягненні з ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким стягнуто з ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_6 в рахунок відшкодування витрат
на лікування 15 489 грн 73 коп.

Рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 моральної
шкоди частково змінено, збільшено
розмір відшкодування з 2 483 грн 40 коп. до
7 450 грн. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду першої та апеляційної
інстанцій із ухваленням нового рішення
про задоволення позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що 09 жовтня 2011 року
близько 10 год. 30 хв. на вул. Кіндійське
шосе у м. Херсоні сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки «ВАЗ 2108», державний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_8,
автомобіля марки «ЗАЗ TF699Р», державний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_11,
автомобіля марки «Chevrolet Lacetti»,
державний номер НОМЕР_3, під керуванням
водія ОСОБА_10

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_6, яка була пасажиром
транспортного засобу марки «ЗАЗ TF699Р»,
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_11, заподіяно середньої тяжкості
тілесні ушкодження.

Вироком Дніпровського районного суду
м. Херсона від 05 грудня 2012 року ОСОБА_8
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з договором про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_8 застрахована
01 березня 2011 року ПрАТ «УСК «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» (поліс АА1044108,
ліміт відповідальності страховика за
шкоду, заподіяну життю і здоров'ю,
становить 100 000 грн), ОСОБА_11 -
акціонерним товариством
«Просто-страхування» (поліс ВЕ486258117),
ОСОБА_10 - відкритим акціонерним
товариством «Національна страхова
компанія «Оранта» (поліс ВЕ 2008091).

Задовольняючи позовні вимоги частково
та стягуючи шкоду, завдану позивачу із
ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,
суд першої інстанції виходив з того, що
за наслідками завдання позивачу шкоди
повинні відповідати володільці джерел
підвищеної небезпеки ОСОБА_8, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, а також їх страховики в порядку
часткової відповідальності,
передбаченої п. 36.3 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон), в редакції на
час заподіяння шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування
витрат, пов'язаних із лікуванням, суд
першої інстанції, встановивши, що вони
підтверджуються у розмірі 23 229 грн 98
коп., позивач не використав своє право
на залучення до участі у справі в
якості співвідповідачів страхових
компаній - акціонерного товариства
«Просто-страхування», відкритого
акціонерного товариства «Національна
страхова компанія «Оранта», дійшов
висновку про стягнення частини, у
розмірі 33,3% таких витрат із страховика
ОСОБА_8 - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп».

Вирішуючи спір у частині відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив з того, що розмір моральної
шкоди, з урахуванням моральних
страждань позивача, повинен становити
10 000 грн, відокремлена частка у розмірі
33,3%, яка повинна бути сплачена
страховиком ОСОБА_8, з урахуванням
ліміту 5 %, становить 850 грн, та з ОСОБА_8
необхідно стягнути 2 483 грн 40 коп. з
урахуванням розподілення розміру
шкоди між її трьома заподіювачами.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
стягненні з ОСОБА_8 на користь позивача
витрат на лікування у та ухвалюючи в
цій частині нове рішення про стягнення
вказаних витрат у розмірі 15 489 грн 73
коп., суд апеляційної інстанції,
встановивши, що витрати, пов'язані із
лікуванням позивача, підтверджуються у
розмірі 23 229 грн 98 коп.; шкоду позивачу
заподіяно внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки; особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їх вини та
несуть солідарний обов'язок за таку
шкоду, виходив з того, що позивач вправі
вимагати від ОСОБА_8, як солідарного
боржника, відшкодування завданої їй
шкоди в повному обсязі, а останній не
позбавлений права на пред'явлення
регресного позову до інших
заподіювачів шкоди.

Проте повністю з такими висновками
суду апеляційної інстанції погодитися
не можна.

Згідно із ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто
завдали неподільної шкоди
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (статті 543, 1190 ЦК України). У
такому самому порядку відповідають
особи, які здійснюють діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, за
шкоду, завдану внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
іншим особам.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону, у разі
якщо відповідальними за заподіяння
неподільної шкоди взаємопов'язаними,
сукупними діями є декілька осіб, розмір
страхового відшкодування
(регламентної виплати) за кожну з таких
осіб визначається шляхом поділу
розміру заподіяної шкоди на кількість
таких осіб.

За змістом ст. 24 Закону у зв'язку з
лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
які пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням
та реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров'я,
медичним піклуванням, лікуванням у
домашніх умовах та купівлею лікарських
препаратів. Зазначені витрати мають
бути підтверджені документально
відповідним медичним закладом.

Суд апеляційної інстанції при
визначенні розміру відшкодування
витрат, пов'язаних з лікуванням
позивача, обґрунтовано погодився із
висновком суду першої інстанції про їх
документальне підтвердження у сумі 23 229
грн 98 коп. та дійшов правильних
висновків про те, що витрати на
лікування підлягають стягненню із ПрАТ
«УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в
порядку часткової відповідальності,
передбаченої п. 36.3 ст. 36 Закону, у
розмірі 7 733 грн 25 коп.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення в частині стягнення витрат,
пов'язаних з лікуванням позивача, із
ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи скарг про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
безпідставні, рішення суду апеляційної
інстанції в цій частині позовних вимог
підлягає залишенню без змін.

Однак суд апеляційної інстанції
помилково ухвалив рішення в частині
стягнення з ОСОБА_8 завданої позивачу
шкоди в повному обсязі, оскільки в
порушення ст. ст. 11, 27, 31 ЦПК України
залишив поза увагою те, що позивач
позовних вимог до ОСОБА_8 про
відшкодування витрат, пов'язаних з
лікуванням, не заявляла (а. с. 116-118, т. 2),
рішення суду першої інстанції з цих
позовних вимог не ухвалювалося.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи в
частині стягнення з ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_6 в рахунок відшкодування витрат
на лікування 15 489 грн 73 коп., в зв'язку з
чим відповідно до ст. ст. 335, 336 ЦПК
України рішення суду апеляційної
інстанції в цій частині підлягає
скасуванню.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині стягнення з ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_6 моральної шкоди та
ухвалюючи в цій частині нове рішення
про збільшення розміру відшкодування з
2 483 грн 40 коп. до 7 450 грн, суд
апеляційної інстанції, встановивши, що
розмір моральної шкоди, з урахуванням
моральних страждань позивача, повинен
становити 10 000 грн, обґрунтовано вважав,
що у такому випадку із ОСОБА_8
підлягає стягненню різниця між
фактичним розміром моральної шкоди та
страховою виплатою у розмірі 5 % ліміту,
визначеного п. 22.3 ст. 22 Закону.

Згідно із п. п. 22.1, 22.3 ст. 22 Закону при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена п. 1, 2 ч. 2 ст.
23 ЦК України.

При цьому страховик відшкодовує не
більше ніж 5 відсотків ліміту,
визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону.
Різницю між сумою відшкодування,
визначеною судом, та сумою, яка має бути
відшкодована страховиком, сплачує
особа, яку визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону
обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну життю та
здоров'ю потерпілих, становить 51 000
гривень на одного потерпілого.

Отже, ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог про
стягнення моральної шкоди, суд
апеляційної інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи щодо завдання
позивачу моральної шкоди внаслідок
взаємодії джерел підвищеної небезпеки,
правильно визначив спірні
правовідносини та обґрунтовано
виходив із положень ст. 23 ЦК України, п.
9.3 ст. 9, п. п. 22.1, 22.3 ст. 22 Закону.

Доводи касаційних скарг висновків суду
не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки
суд касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення в частині стягнення моральної
шкоди ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи скарг про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
безпідставні, рішення суду апеляційної
інстанції в цій частині позовних вимог
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_8
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 18 березня 2014 року в частині
стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в
рахунок відшкодування витрат на
лікування 15 489 грн 73 коп. скасувати

В іншій частині рішення апеляційного
суду Херсонської області від 18
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук