Справа №591/917/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Клименко А. Я.Номер
провадження 22-ц/788/97/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 41
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю., Рибалки В. Г.,

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 02 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання членом сім'ї, визнання
права безстрокового безоплатного
користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 02 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено
за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати зазначене
рішення суду та ухвалити нове рішення
про задоволення її позову.

При цьому доводить, що у 1984 році вона
вселилася у квартиру АДРЕСА_1 на
безстрокове та безплатне проживання в
ній як член сім'ї ОСОБА_5 Вказує, що
проживаючи разом з ОСОБА_5 у спірній
квартирі вона вела з ним спільне
господарство, сплачувала комунальні
послуги.

Вважає, що вона набула право
користування спірною квартирою, як
член сім'ї померлого наймача, бо
вселилася до спірної квартири за
згодою ОСОБА_5 як його дружина.

Позивач належним чином повідомлений
про час і місце судового засідання,
проте своїм процесуальним правом на
участь у ньому не скористався, його
неявка не є перешкодою для розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача-адвоката
ОСОБА_6, який заперечував проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі
на належним чином не доведено, що
позивачка набула право безоплатного
користування квартирою АДРЕСА_1, а тому
підстави для задоволення позову
відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки суд дійшов
цих висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Згідно ст.64 ЖК України члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст.65 ЖК України наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами,
наймачем та членами його сім'ї, які
проживають з ним, не було іншої угоди
про порядок користування жилим
приміщенням.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 1984 року ОСОБА_3 проживала разом з
ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1. У спірній
квартирі позивачка зареєстрована не
була.

ОСОБА_3 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_3, в якій вона
зареєстрована по теперішній час.

Квартира АДРЕСА_1 є однокімнатною,
житлова площа 15,4 кв.м., приватизована
ОСОБА_5 та належала йому на праві
власності, що підтверджується
свідоцтвом про право власності,
виданого 18 червня 1998 року ВАТ
«Сумихімпром».

10 липня 1998 року ОСОБА_5, відповідно до
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі №4601, продав
ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.30).

10 липня 1998 року ОСОБА_4 зареєстрував цей
договір у Сумському МБТІ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 - помер (а.с.25).

Відповідно до довідки КП «Сумижитло»
Сумської міської ради від 27 серпня 2012
року у спірній квартирі з 04 серпня 2012
року зареєстрований ОСОБА_4

Відповідно до рішення Зарічного
районного суду м.Суми від 08 лютого 2013
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Сумської області від
21 травня 2013 року, у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 доведено порушення
права власності позивача на квартиру
АДРЕСА_1 та виселено відповідача із
зазначеної квартири.

Встановлені вищезазначеним судовим
рішенням обставини, в силу вимог ч.3 ст.61
ЦПК України, не підлягають повторному
доказуванню при розгляді цієї
цивільної справи, оскільки в її
розгляді беруть ті ж самі сторони.

Матеріали справи не містять належних і
допустимих доказів, які надавали суду
можливість дійти висновку щодо права
позивача, яке б ґрунтувалося на
договорі чи законі, безоплатно
користуватися квартирою, належною на
праві власності відповідачу як після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, так і після
ухвалення Зарічним районним судом
м.Суми 08 лютого 2013 року рішення про
задоволення позову ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги з посиланням
на проживання однією сім'єю з ОСОБА_5
без реєстрації шлюбу не спростовують
висновків суду, оскільки у
правовідносинах з новим власником
житла вирішального значення не мають і
не можуть бути окремим предметом
позову.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги не ґрунтуються на
законі, висновків суду першої
інстанції не спростовують та не дають
підстав для зміни чи скасування
оскаржуваного рішення, ухваленого з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 02 грудня 2013 року у даній
справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -