Справа № 401/3332/14-ц ; 2/401/1256/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2014 року Світловодський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі: головуючого - судді
Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Світловодську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Світловодське автотранспортне
підприємство - 13507» про визнання
незаконним наказу про звільнення,
визнання недійсним запису у трудовій
книжці, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку та моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Світловодське
автотранспортне підприємство - 13507» та
просить визнати незаконним наказ
відповідача № 20-к від 26 травня 2014 року в
частині звільнення його з роботи з
30.05.2014 року за появу на робочому місці в
нетверезому стані на підставі п.7 ст. 40
КЗпП України. Визнати недійсним запис у
трудовій книжці № 46 від 30.05.2014 року про
його звільнення за п. 7 ст. 40 КЗпП
України. Поновити його на попередній
роботі та зобов'язати відповідача
зробити відповідний запис про
поновлення на роботі у трудову книжку.
Стягнути з відповідача середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу та у відшкодування моральної
шкоди у розмірі 7308 грн. 00 коп.

Свою заяву обґрунтовує тим, що він
працював у відповідача механіком КТП. Є
інвалідом третьої групи загального
захворювання, переніс тяжку операцію
та за своїм станом здоров'я взагалі не
вживає алкоголь. З 08:00 год. 05.05.2014 року до
08:00 год. 06.05.2014 року він працював на
своїй зміні і внаслідок перевтоми у
нього погіршився стан здоров'я,
підвищився артеріальний тиск у зв'язку
із чим він прийняв ліки. З 4:00 год. до 7:00
год. 06.05.2014 року він випустив на маршрут
біля 30 автобусів. О 6:55 год. він зустрів
керівника підприємства ОСОБА_2 та
поскаржився йому на погане
самопочуття. Замість того щоб
викликати швидку допомогу ОСОБА_2
запропонував йому почекати та пройти
тест на алкоголь, що його дуже образило.
О 8:00 год. за пропозицією ОСОБА_3 вони
пройшли до фельдшера ОСОБА_4, де мали
пройти тест на стан алкогольного
сп'яніння, але в алкотестері не
виявилось батарейок. Після 8:00 год. він
написав пояснення про те, що погано
себе почуває, що алкоголю не вживав, а у
зв'язку із поганим самопочуттям
прийняв ліки. З роботи виїхав на
власному автомобілі близько 8: 20 год. та
поїхав до наркологічного кабінету де
намагався пройти обстеження на стан
алкогольного сп'яніння, але прилад для
проведення такої перевірки не
працював. Після цього він відразу пішов
на прийом до терапевта.

Питання про його звільнення у за появу
на роботі в нетверезому стані постало
після того як він написав заяву про
звільнення за власним бажанням, а саме
26.05.2014 року. Після цього йому 26.05.2014 року
вручили наказ про звільнення його з
26.05.2014 року за появу на робочому місці в
нетверезому стані. Але головний
інженер ОСОБА_5 попросив його
відпрацювати ще одну зміну. 03.06.2014 року
йому видали другий наказ № 26-к від
26,05.2014 року про звільнення його з роботи
з 30.05. 2014 року, а 04.06.2014 року йому вручили
третій наказ № 20-к від 26.05.2014 року про
його звільнення за появу на робочому
місці в нетверезому стані з 30.05.2014 року.

Своє звільнення він вважає незаконним
у зв'язку з недоведеністю факту
перебування його на робочому місці у
нетверезому стані, порушення порядку
звільнення, передбаченого ст.ст. 43, 47, 149
КЗпП України та у зв'язку з тим що
формулювання причини звільнення не
відповідає чинному законодавству.

Вважає, що незаконним звільненням йому
заподіяні моральні страждання, які
полягали у сильному нервовому
навантаженні, втраті нормальних
життєвих зв'язків та вимагають від
нього додаткових зусиль для
організації своєї життєдіяльності.
Моральну шкоду оцінює у розмірі 6
мінімальних заробітних плат, а саме 7308
грн.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі, просили їх
задовольнити, посилаючись на обставини
та докази, що їх стверджують.

Представник відповідача позов не
визнав у повному обсязі та у своїх
запереченнях суду пояснив, що 06.05.2014
року позивач, перебував на робочому
місці у нетверезому стані у зв'язку із
чим був доставлений у медичний пункт
для проходження огляду на стан
алкогольного сп'яніння. За
результатами огляду медичним
працівником був складений рапорт, а
також комісією у складі чотирьох осіб
факт перебування ОСОБА_1 у стані
алкогольного сп'яніння був
зафіксований актом. Наказом по
підприємству ОСОБА_1 було відсторонено
від роботи та запропоновано йому у
супроводі медичного працівника
підприємства пройти медичне
обстеження у медичному закладі на стан
алкогольного сп'яніння, проте ОСОБА_1
залишив територію підприємства та не
пройшов обстеження у медичному
закладі. За наказом по підприємству
було проведено службове розслідування
по факту перебування ОСОБА_1 на
робочому місці у нетверезому стані,
яким було встановлено, що 06.05.2014 року
під час чергування ОСОБА_1 вживав
алкогольні напої. 30.05.2014 року, тобто у
термін, передбачений законодавством,
ОСОБА_1 був звільнений з роботи за появу
на робочому місці в нетверезому стані
згідно наказу № 20-к від 26.05.2014 року з
дотриманням вимог трудового
законодавства.

Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши
обставини справи, перевіривши докази
суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що 15.11.2013 року позивач
ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ПАТ
Світловодське АТП 13507 майстром
ремонтної майстерні. 25.12.2013 року ОСОБА_1
був переведений на посаду механіка КТП,
що підтверджується копією його
трудової книжки.(а.с.18)

Відповідно до п.5.2. наказу № 20-К по ПАТ
«Світловодське автотранспортне
підприємство 13507» від 26 травня 2014 року
механіка КТП ОСОБА_1 було звільнено з
посади за появу на робочому місці в
нетверезому стані відповідно до п. 7 ст.
40 КЗпП України з 30.05.2014 року (а.с.9). Із
вказаним наказом позивач ОСОБА_1
ознайомлений 04.06.2014 року, про що мається
його підпис.

В матеріалах справи мається копія
наказу (розпорядження) 20-К типової
форми № П-4 затвердженої Наказом
Держкомстату України 05.08.2008 року про
звільнення з посади механіка КТП
ОСОБА_1 з 26.05.2014 року з довідкою про
нездані матеріальні цінності (а.с.13-14).
Вказаний наказ (розпорядження) не
містить підпису керівника, а тому не
може розглядатися судом як доказ.

Крім цього суду надана копія наказу
(розпорядження) 26- К типової форми № П-4
затвердженої Наказом Держкомстату
України 05.08.2008 року про звільнення з
посади механіка КТП ОСОБА_1 з 30.05.2014 року
з довідкою про нездані матеріальні
цінності (а.с.15-16). Зазначений наказ
(розпорядження) підписаний керівником
та у ньому мається відмітка про
ознайомлення з наказом ОСОБА_1

З пояснення представника відповідача
судом встановлено, що вказане
розпорядження згідно правил
діловодства, яке існує на підприємстві,
видається для бухгалтерії на підставі
наказу про звільнення з метою
проведення розрахунків з особою, яка
звільняється та разом з довідкою про
матеріальні цінності, які рахуються за
працівником та ним не здані. Крім цього
представник відповідача надав суду
оригінал наказу розпорядження 26-К від
26.05.2014 року, у якому був виправлений
номер наказу на правильний, а саме 20-К,
та пояснив це технічною помилкою.

Даючи оцінку вказаним доказам суд не
може погодитись з доводами позивача та
його представника, про видання трьох
наказів про звільнення ОСОБА_1 та
вважає, що ОСОБА_1 був звільнений на
підставі п.5.2. наказу № 20-К по ПАТ
«Світловодське автотранспортне
підприємство 13507» від 26 травня 2014 року,
копія якого міститься у матеріалах
справи на а.с.9.

Як зазначено у наказі підставою для
звільнення були рапорт фельдшера СМС
ОСОБА_4 та начальника відділу ОП,БР
ОСОБА_3

З рапорту фельдшера СМС ОСОБА_4
вбачається, що о 7-00 год. 06.05.2014 року нею
був оглянутий механік КТП ОСОБА_1 у
якого була виявлена алкогольна
інтоксикація. А саме при видиханні із
ротової порожнини були відчутні пари
алкоголю, розширені зіниці ока та
почервоніння шкіряного покрову. (а.с.12)

Рапортом ОСОБА_3 (а.с.11) підтверджується,
що 06.05.2014 року о 6 год. 30 хвилин механік
КТП ОСОБА_1 знаходився на робочому
місці в нетверезому стані.

Наказом від 06.05.2014 року механік КТП
ОСОБА_1 був відсторонений від роботи з 07
години ранку 06.05.2014 року.

Актом від 06.05.2014 року, (а.с.69)
підтверджується, що механік КТП ОСОБА_1
о 06 год. 30 хв. 06.05.2014 року знаходився на
робочому місці у нетверезому стані. Акт
підписаний головним інженером ОСОБА_5,
начальником відділу ПОі БР ОСОБА_3,
фельдшером СМС ОСОБА_4 та диспетчером
ОСОБА_6

Комісією у складі ОСОБА_5, ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 був складений акт від 6 травня 2014
року (а.с.60) у якому зафіксовано, що 6
травня 2014 року механіку КТП ОСОБА_1 було
повідомлено про те що на нього було
складено комісійний акт та на підставі
цього відсторонено від роботи,
запропоновано надати письмове
пояснення та попереджено, що у
супроводі фельдшера СМС ОСОБА_4 на
службовому автомобілі його буде
направлено до Світловодської ЦРЛ на
обстеження на стан алкогольного
сп'яніння. Проте, ОСОБА_1 не попередивши
фельдшера після 8 години залишив
територію підприємства, письмове
пояснення не надав та у службовій книзі
заяв та рапортів не зареєстрував.

Наказом від 07.05.2014 року № 61/1 була
створена комісія для проведення
службового розслідування по факту
знаходження на робочому місці у
нетверезому стані механіка КТП ОСОБА_1
у складі ОСОБА_3 - начальника відділу
охорони праці, безпеки руху, ОСОБА_8 -
заступника директора з перевезень;
ОСОБА_9 -провідного спеціаліста відділу
кадрів. (а. с. 58).

Фельдшер ОСОБА_4 під час допиту її у
якості свідка підтвердила, що під час
обстеження ОСОБА_1 вона виявила у нього
ознаки алкогольного сп'яніння . Та крім
цього пояснила, що вона була на роботі з
4 години ранку. ОСОБА_1 до неї за
медичною допомогою не звертався. Після
проведення огляду на стан сп'яніння
йому пропонувалось проїхати в лікарню
на контрольний огляд.

Допитаний у якості свідка начальник
відділу охорони праці, безпеки руху
ОСОБА_3 суду пояснив, що він виявив у
ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп'яніння, а
саме запах алкоголю з ротової
порожнини, незв'язну мову, похитування.
У зв'язку із цим він запропонував йому
пройти обстеження на стан алкогольного
сп'яніння у фельдшера СМС. Після
обстеження фельдшер склала рапорт про
те, що ОСОБА_1 перебуває у стані
алкогольного сп'яніння. Надати
пояснення ОСОБА_1 відмовився. Після
чого був складений комісійний акт та
ОСОБА_1 було відсторонено від роботи.
Крім цього ОСОБА_1 було запропоновано
пройти обстеження на стан алкогольного
сп'яніння у медичному закладі, але
ОСОБА_1 не погодився та залишив
підприємство.

Свідок ОСОБА_10, який працює водієм на
маршруті Світловодськ-Київ суду
пояснив, що він 06.05.2014 року приїхав на
роботу о 3 год. 50 хвилин та зайшов до
механіка ОСОБА_1 Механік спав за столом.
На столі стояла пляшка з горілкою та
закуска. Механік запропонував йому
випити, але він відмовився, оскільки
виїжджав на маршрут. Йому відомо те, що
ОСОБА_1 інколи вживає алкоголь на
роботі. Свої свідчення він дає
добровільно, без будь-якого тиску на
нього з боку керівництва підприємства.

Допитаний у якості свідка директор ПАТ
«Світловодське автотранспортне
підприємство - 13507» ОСОБА_2 суду пояснив,
що він приїхав на роботу о 6 годині 30
хвилин. Підійшовши до механіка ОСОБА_1,
він помітив, що той був у стані
алкогольного сп'яніння. У зв'язку із чим
було проведено службове розслідування,
у той день ОСОБА_1 був відсторонений від
роботи. ОСОБА_1 був звільнений із роботи
у зв'язку із появою на робочому місці у
нетверезому стані. Він підписував лише
один наказ про звільнення.

Свідок ОСОБА_5 - головний інженер
підприємства суду пояснив, що 06.05.2014
року о 6 год. 00 хвилин йому
зателефонував охоронець та повідомив,
що механік ОСОБА_1 перебуває у стані
алкогольного сп'яніння. Після чого
приїхав начальник відділу охорони
праці, безпеки руху ОСОБА_3 та був
складений комісійний акт, яким
зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 у
стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1
був відсторонений від роботи та йому
був наданий автомобіль для того щоб
поїхати до ЦРЛ для проходження
контрольного обстеження на стан
алкогольного сп'яніння, але о 8 годині
ОСОБА_1 залишив підприємство.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№ 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» (із змінами),
вирішуючи позови про поновлення на
роботі осіб, трудовий договір з якими
розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП, суди
повинні мати на увазі, що з цих підстав
можуть бути звільнені з роботи
працівники за появу на роботі у
нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння
в будь-який час робочого дня, незалежно
від того, чи були вони відсторонені від
роботи, чи продовжували виконувати
трудові обов'язки. Для працівника з
ненормованим робочим днем час
знаходження на роботі понад
встановлену його загальну тривалість
вважається робочим. Нетверезий стан
працівника або наркотичне чи токсичне
сп'яніння можуть бути підтверджені як
медичним висновком, так і іншими видами
доказів (ст. 27 ЦПК), яким суд має дати
відповідну оцінку.

Аналізуючи зазначені докази у їх
сукупності, суд вважає доведеним факт
перебування позивача ОСОБА_1 на
робочому місці у нетверезому стані.

Судом були досліджені медичні
документи, які підтверджують
захворювання ОСОБА_1 (а.с.19-31). Зокрема, в
медичній карті ОСОБА_1 мається запис
терапевта від 06.05.2014 року (а.с.26) про його
обстеження. Проте, будь-якої інформації
щодо обстеження його на стан
алкогольного сп'яніння вказаний запис
не містить.

Судом були допитані у якості свідків
ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 - близькі родичі
позивача ОСОБА_1, які суду повідомили,
що він переніс надскладну операцію у
зв'язку із чим зовсім не вживає
алкоголь, харчується лише дієтичною
їжею. Вважають, що він не перебував у
стані алкогольного сп'яніння 06.05.2014
року. Його звільнення є наслідком
упередженого ставлення до нього з боку
керівництва.

Даючи оцінку вказаним доказам, суд
вважає, що вони не спростовують факт
перебування ОСОБА_1 на робочому місці у
нетверезому стані.

Позивач та його представник
зазначають, що докази, які надані суду є
сфальсифікованими та що вони у зв'язку
із цим зверталися із заявою до
прокуратури (а.с.61), проте на час
розгляду справи будь-яких висновків з
приводу цього не надали.

Вирішуючи питання щодо правомірності
наказу про звільнення позивача ОСОБА_1
№ 20 К від 26.05.2014 року, суд виходить з
того що відповідно до п. 7 ч.1 ст. 40 КЗпП
України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку появи на роботі в
нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України
звільнення є заходом стягнення за
порушення трудової дисципліни, а тому
при застосуванні такого стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен дотримуватися порядку
застосування дисциплінарних стягнень,
передбаченого ст. 149 КЗпП України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для справи і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

З приводу порушення трудової
дисципліни від ОСОБА_1 зажадали
пояснення, проте він відмовився їх
надати, про що був складений акт від
06.05.2014 року (а.с.60).

Частиною 1 статті 43 КЗпП України,
передбачено, що розірвання трудового
договору з підстав, передбачених
пунктами 1 (крім випадку ліквідації
підприємства, установи, організації), 2 -
5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього
Кодексу, може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

З довідки (а.с.112) вбачається що позивач
ОСОБА_1 не був членом профспілкової
організації підприємства, крім того
станом на 10.05.2014 року профспілкова
організація припинила своє існування.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, свідків,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає що позов не підлягає
задоволенню у зв'язку із недоведеністю
порушень трудового законодавства
відповідачем під час звільнення з
роботи позивача ОСОБА_1

Крім цього відповідно до вимог ст.233
КЗпП України працівник може звернутися
з заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 234 КЗпП України передбачено, що
у разі пропуску з поважних причин
строків, установлених статтею 233 цього
Кодексу, районний, районний у місті,
міський чи міськрайонний суд може
поновити ці строки.

Як вбачається із матеріалів справи
позивач ОСОБА_1 був ознайомлений з
наказом про звільнення № 20К від 26.05.2014
року 04.06.2014 року. Трудова книжка йому
була вручена у цей же день, про що
свідчать пояснення відповідача

Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду
та зареєстрована 22 липня 2014 року, тобто
з порушенням строку звернення до суду.

Позивач стверджує, що трудова книжка
ним одержана лише 24 червня 2014 року
разом із документами, які він просив у
відповідача заявою від 16.06.2014 року,
проте з цього приводу не надає жодного
доказу, та не звертається до суду із
заявою про поновлення строку для
звернення до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№ 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» (із змінами),
встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки
звернення до суду застосовуються
незалежно від заяви сторін. У кожному
випадку суд зобов'язаний перевірити і
обговорити причини пропуску цих
строків, а також навести у рішенні
мотиви, чому він поновлює або вважає
неможливим поновити порушений строк.
Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк
поширюється на всі випадки звільнення
незалежно від підстав припинення
трудового договору. Якщо місячний чи
тримісячний строк пропущено без
поважних причин, у позові може бути
відмовлено з цих підстав.

Зважаючи на те, що позовна заява була
подана позивачем ОСОБА_1 з порушенням
строку звернення до суду, ним не було
подано заяви про його поновлення, суд
вважає зазначену обставину підставою
для відмови у позові.

На підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку
із відмовою у задоволенні позову
позивача, який звільнений від сплати
судового збору, судові витрати
компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного та ст.ст. 40, 43,
147, 149 КЗпП України, керуючись ст.ст.
10,11,209,212,214-215,217,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Світловодське автотранспортне
підприємство - 13507» про визнання
незаконним наказу про звільнення,
визнання недійсним запису у трудовій
книжці, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку та моральної
шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Світловодський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів після його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду :

Т.І.Гармаш