АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/1799/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції:Гончарук В.П.
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем
України

30 січня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 31 жовтня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування
майна з чужого володіння,-

в с т а н о в и
л а:

В березні 2013 року позивач через свого
представника ОСОБА_1 пред"явила
вказаний позов до відповідача та
зазначала,що з початку 2007 року по
червень 2010 року проживала разом з
відповідачем в його квартирі АДРЕСА_1.

Після залишення в ранці 21 червня 2010
року квартири відповідача вона всі
свої речі не забрала і планувала це
зробити пізніше.Коли ввечері за речами
приїхала до квартири відповідача її
представник, ОСОБА_3 не відкрив двері і
заявив,що речі віддавати не хоче.

Посилаючись на те, що відповідач
безпідставно утримує особисті її
речі,позивач просила витребувати з
незаконного володіння відповідача
майно,яке складається зі 101 позиції на
загальну суму 134 625 грн. відповідно до
додатку до позовної заяви.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 31 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити
нове,яким відмовити в задоволенні
позовних вимог,посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість.

Вислухавши доповідь
судді,пояснення відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
обставини справи, колегія суддів
приходить до наступного.

Пред»явивши даний позов ,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1, яка є
матір»ю позивача, зазначала, що після
виїзду її доньки з квартири ОСОБА_3
АДРЕСА_1 26.06.2013 року ,в якій її донька
проживала з початку 2007 року, остання
залишила в ній свої особисті речі,
перелічені в позовній заяві, проте
забрати їх так і не змогла, оскільки
відповідач їх не віддав .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано доказів того, що перелічені
речі знаходяться в квартирі
відповідача, як не надано доказів і
тому, що ці речі ОСОБА_3 утримуються.

Таке рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідними нормам
матеріального та процесуального права,
висновків якого доводи апеляційної
скарги не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України
визначає, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Пред»явивши позов про
витребування речей , ОСОБА_2 будь-яких
належних доказів, які б підлягали
оцінці у відповідності до ст. 212 ЦПК
України, того, що вказані нею речі
перебували в квартирі відповідача, не
надала .

При цьому колегія суддів
звертає увагу на те, що доводи
апеляційної скарги зводяться лише до
взаємовідносин сторін та по суті є
незгодою з поясненнями ОСОБА_3 ,
викладених в запереченнях проти
позову, проте не містять вказівки на
докази, які б містили інформацію щодо
предмета доказування .

Додані до позову чеки, бірки
вказують лише на те, що зазначені в них
речі були придбані за визначену в них
ціну, однак не містять інформації кому
саме належали вказані речі , як не
містять інформацію і про те, чи
перебували ці речі в квартирі
відповідача, а банківські виписки щодо
витрат по кредитній картці вказують на
те, що представником позивача ОСОБА_1
проводились платежі..

Беручи до уваги всі встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини, належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо,а також достатність і
взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про законність та
обґрунтованість рішення суду,
ухваленого в даній справі, підстави до
скасування якого відсутні .

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -