АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/202/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 5 Корман О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Захарова А. Ф. УХВАЛА
22 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Захарова А. Ф. суддів
Охріменко Н. І. , Скіць М. І. при
секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 19 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
Кочержинської сільської ради
Уманського району Черкаської області
про визнання права власності на
земельну ділянку внаслідок втрати
правовстановлюючого документу.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши
представника ОСОБА_6, яка підтримала
доводи апеляційної скарги,судова
в с т а н о в и л а :
В жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до Кочержинської
сільської ради Уманського району
Черкаської області про визнання права
власності на земельну ділянку
внаслідок втрати правовстановлюючого
В обґрунтування своїх позовних вимог
посилалась на те, що на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю ІІ-ЧР № 033831 від 12
червня 2012 року вона являється
власником земельної ділянки (паю),
площею 2,9036 га., що розташована на
території Кочержинської сільської
ради Уманського р-ну Черкаської
області та призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, кадастровий номер
Вказана земельна ділянка передавалась
позивачці у власність на підставі
Рішення сесії Кочержинськоі сільської
ради Уманського р-ну від 30.04.2002 року №
1-12.

Державний акт на право приватної
власності на землю ІІ-ЧР № 033831 від 12
червня 2012 року було втрачено.

Маючи намір в подальшому розпорядитись
земельною ділянкою, ОСОБА_6 звернулась
до державного реєстратора з проханням
зареєструвати за нею право власності
на цю земельну ділянку.

Проте, державний реєстратор відмовився
провести реєстрацію земельної ділянки
через відсутність оригіналу
правовстановлюючого документу -
Державного акту на землю.

В Управлінні Держземагенства в
Уманському районі позивачці надали
його копію, але ця копія не влаштовує
державного реєстратора.

01 січня 2013 року вступила в дію нова
редакція ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», за якою видача державних
актів на землю вже не проводиться.

У зв'язку з цим ОСОБА_6 не може виписати
на своє ім'я новий державний акт на
належну їй земельну ділянку.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 328, 392
ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України,
позивачка просила суд визнати за нею
право власності на земельну ділянку
(пай) площею 2,9036 га., що розташована на
території Кочержинської сільської
ради Уманського району Черкаської
області, та призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, кадастровий номер якої
:02:000:0053.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 19
листопада 2013 року відмовлено у позові
ОСОБА_6 до Кочержинської сільської ради
Уманського району Черкаської області
про визнання права власності на
земельну ділянку внаслідок втрати
правовстановлюючого документу.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6
подала апеляційну скаргу. Вважаючи, що
дане рішення незаконне, не відповідає
обставинам справи, прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати, ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, яким визнати за
ОСОБА_6 право власності на земельну
ділянку (пай) площею 2,9036 га., що
розташована на території
Кочержинської сільської ради
Уманського району Черкаської області
та призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
кадастровий номер якої :02:000:0053.

Обговоривши матеріали справи, судова
палата вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходив з того, що позивач не
надала суду доказів відносно того, що
вона у встановленому Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
порядку зверталась до органу державної
реєстрації прав з приводу державної
реєстрації її права на земельну
ділянку, і органом державної
реєстрації прав позивачці було
відповідним рішенням відмовлено в
такій реєстрації. Позивачем не
доведено той факт, що її право
власності на земельну ділянку кимось
оспорюється чи не визнається, не
доведено той факт, що вона позбавлена
можливості реалізувати своє право
власності на земельну ділянку у зв'язку
з втратою правовстановлюючого
документу.

Проте, з цим не можна погодитися.

З матеріалів справи встановлено, що
позивачці по справі ОСОБА_6 на підставі
рішення сесії Кочержинської сільської
ради Уманського району Черкаської
області від 30.04.2002 року за №1-12 було
видано Державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЧР №033831 від 12 червня 2002 року (ар.
спр.6). Згідно цього акту вона є
власником земельної ділянки (паю),
площею 2,9036 га., що розташована на
території Кочержинської сільської
ради Уманського району Черкаської
області та призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва кадастровий номер
:02:000:0053. Це підтверджено витягом з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку на ар. спр. 7-8 від 14.10.2013
року. Дата державної реєстрації
земельної ділянки в УРВ ЧРФ ДП «ЦДЗК»
01.12.2006 року. Знаходиться земельна
ділянка в оренді у ДП «Агрозапчастина».

Встановлено, що ОСОБА_6 втратила
вищевказаний державний акт.

В Управлінні Держземагенства в
Уманському районі їй надали його копію
і вона звернулася до державного
реєстратора з проханням зареєструвати
за нею право власності на земельну
ділянку, як це визначено статтями 125;126
ЗК України, проте їй в цьому було
відмовлено.

Такий факт підтверджується листом
реєстраційної служби Уманського
міськрайонного управління юстиції від
11.11.2013 року за №646/08-04-19 на адресу ОСОБА_6,
з якого вбачається, що дана відповідь
надається на заяву позивачки б/н від
05.11.2013 року «щодо надання письмового
підтвердження того, що державний
реєстратор відмовляє у реєстрації
земельної ділянки на підставі
ксерокопії державного акта». Після
певних роз'яснень відносно
застосування Закону «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» в листі
зазначено, що відповідно до ч. 4 статті 24
Закону (мабуть, малась на увазі п.4 ч.1
ст.24 Закону) у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують (ар. спр. 22).

Звідси, необґрунтовано суд вказав, що
позивач не надала суду доказів
звернення її до органу державної
реєстрації із заявою про реєстрацію її
права власності на земельну ділянку і
що їй в цьому було відмовлено.

З 01 січня 2013 року вступила в дію нова
редакція Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», за якою видача
державних актів на землю вже не
проводиться, в зв'язку з чим вона не
може отримати на своє ім'я новий
державний акт на належну їй земельну
ділянку.

Враховуючи викладене, і вважаючи
неможливим вирішення викладеного
питання в позасудовому порядку, ОСОБА_6
і звернулась з даним позовом до суду,
оскільки згідно з п. 5 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Відповідно до роз'яснень в п.3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
16 квітня 2004 року з наступними змінами
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь - яких порушень
його прав, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
згідно з частиною третьою ст. 152 ЗК
України шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів захисту (ст. 16 ЦК
України). Власник земельної ділянки,
права якого порушено, може вимагати
відшкодування завданої цим моральної
шкоди (частина третя статті 386 ЦК
України).

При розгляді справ за позовами до
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування в разі
незгоди з рішеннями з питань,
віднесених у галузі земельних відносин
до їх компетенції (зокрема, про відмову
передачі земельної ділянки у власність
чи користування, у продажі земельної
ділянки, в наданні дозволу і вимог на
розроблення проекту відведення
земельної ділянки тощо), суд за
наявності підстав для задоволення
позову визнає рішення такого органу
недійсним і зобов'язує його залежно від
характеру спору виконати певні дії,
передбачені його компетенцією (або не
вчиняти чи припинити їх)на захист
порушеного права, як цього вимагає
законодавство, або надає право
позивачеві вчинити певні дії для
усунення порушень його права.

Суд вирішує ці питання по суті, якщо це
відповідає закону (наприклад, визнає
відповідно до частини третьої статті 1
Закону України від 05 червня 2013 року №899-
IV «Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)»
право на земельну частку (пай)), якщо
районною (міською) державною
адміністрацією безпідставно
відмовлено у видачі документа, що
посвідчує право на земельну частку
(пай); вирішує відповідно до частини
четвертої статті 7 Закону України від 19
червня 2003 року №973-VІ «Про фермерське
господарство» питання про надання
земельної ділянки у власність або
оренду для створення фермерського
господарства, якщо відповідна районна
(міська) державна адміністрація чи
орган місцевого самоврядування
безпідставно відмовили в цьому або,
незважаючи на рішення суду, що
зобов'язує їх розглянути заяву з цього
приводу, не розглядають її за наявності
необхідних документів. В інших
випадках суд не може вирішувати
питання, віднесені до компетенції
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування, зокрема про
передачу земельних ділянок у постійне
користування, оренду, укладення чи
поновлення договору оренди земельної
ділянки, зміну цільового призначення
землі тощо.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

В даному випадку втрачено документ, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку- державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
12 червня 2012 року.

Згідно з пунктами 9;10 Розділу VІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про земельний кадастр»
(набрав чинності з 01.01.2013 року) до 01
січня 2013 року державна реєстрація
земельних ділянок, які передаються у
власність із земель державної чи
комунальної власності, здійснюється з
видачею державних актів на право
власності на земельні ділянки.
Реєстрація державних актів на право
власності здійснюється у книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі.

Документи, якими було посвідчено право
власності чи право постійного
користування земельною ділянкою,
видані до набрання чинності цим
Законом, є дійсними.

Згідно із статтею 126 ЗК України право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень". Відповідно до
положень останнього з 01 січня 2013 року
державні акти на право власності на
земельну ділянку не видаються, а згідно
із статтею 18 Закону видається
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, що підтверджує
виникнення права власності при
здійсненні державної реєстрації прав
на нерухоме майно.

Таким чином, позивачка в даний час не
може отримати державний акт на право
власності на землю, а на підставі його
копії (чи дублікату) їй відмовили у
здійсненні державної реєстрації права
власності на земельну ділянку.

Відповідно до положень ст. 19 Закону
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Враховуюче наведене, позивачка і
звернулась з даним позовом до суду, -
про визнання її права власності на
земельну ділянку (пай), площею 2,9036 га.,
що розташована на території
Кочержинської сільської ради
Уманського району, призначена для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
кадастровий номер якої :02:000:0053.

За таких обставин позивачка, дійсно,
позбавлена можливості реалізувати
своє право власності на земельну
ділянку у зв'язку із втратою
правовстановлюючого документу в
позасудовому порядку. Тому висновок
суду про недоведеність позовних вимог
і про обрання позивачкою неналежного
способу захисту права власності на
земельну ділянку, як випливає з рішення
суду, - не відповідає матеріалам справи
і вимогам закону.

В зв'язку з викладеним рішення суду про
відмову в задоволенні позовних вимог
підлягає до скасування з ухваленням
нового, - про задоволення позовних
вимог.

Хоча в даному випадку і не оспорюється
ніким право власності позивачки на
земельну ділянку, але й фактично
порушується, позбавляючи її можливості
вільно розпорядитись нерухомістю.
Доводи апеляційної скарги щодо цього,
що своїм рішенням суд створив ситуацію
правової невизначеності в цивільних
правовідносинах, - заслуговують на
увагу.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307, 309, 314, 316, 317, 218
ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити .

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 19
листопада 2013 року по даній справі
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задоволити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на
земельну ділянку (пай) площею 2,9036 га., що
розташована на території
Кочержинської сільської ради
Уманського району Черкаської області з
призначенням для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
кадастровий номер якої :02:000:0053.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :