Провадження № 2/331/1387/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2014 р.

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у
складі:

головуючого - судді
Світлицької В. М.

при секретарі
Нікітченко А.О.

за участю прокурора
Іщенко П.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Жовтневому району як орган
опіки та піклування в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа комунальний заклад "Запорізькій
обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей" Запорізької обласної ради про
позбавлення батьківських прав,
влаштування дитини до закладу
дітей-сиріт позбавлених батьківського
піклування, стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Орган опіки та піклування
Жовтневої районної адміністрації
Запорізької міської ради в інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2,
третя особа комунальний заклад
"Запорізькій обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей" Запорізької обласної ради про
позбавлення батьківських прав,
влаштування дитини до закладу
дітей-сиріт, стягнення аліментів. В
обґрунтування позовних вимог
зазначено, що ОСОБА_2 є матір'ю
неповнолітньої дитини ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В сім'ї матері ОСОБА_2 та її
чоловіка ОСОБА_5 виховується ще троє
малолітніх дітей - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, що мешкають у найманому
будинку за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 з
грудня 2012 року перебуває на обліку
служби (управління) у справах дітей
міської ради як дитина, що опинилася у
складню життєвих обставинах, за
схильність до самовільного залишення
місця постійного проживання. Документи
відділу по Жовтневому району служби
(управління) у справах дітей, медичних
закладів, правоохоронних органів,
Запорізького міського центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді, навчальних закладів
підтверджують схильність ОСОБА_1 до
самовільного залишення місця
проживання і напружені стосунки між
дитиною, матір'ю та вітчимом. У березні
2013 р. та у березні 2014 р. ОСОБА_2
притягалася де адміністративної
відповідальності за статтею 184 КУпАП. В
січні 2014 року неповнолітня ОСОБА_1
втекла з дому. З 31.01.2014 дитина перебуває
на повному державному забезпеченні в
Запорізькому обласному центрі
соціально-психологічної реабілітації
дітей на підставі направлення служби у
справах дітей Запорізької
облдержадміністрації, куди дівчина
звернулася самостійно. 06.02.2014 р. ОСОБА_2
подала до служби (управління) у справах
дітей міської ради заяву про те, що
відмовляється забирати дочку ОСОБА_1
додому, погоджується на позбавлення
батьківських прав щодо цієї дитини.
Посилаючись на зазначені обставини,
просить суд позбавити відповідача
ОСОБА_2 батьківських прав відносно
неповнолітньої дочки ОСОБА_1,
влаштувати неповнолітню ОСОБА_1 на
повне державне утримання до закладу
для дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, стягнути з
ОСОБА_2 на користь фізичної чи
юридичної особи, на утриманні якої
знаходитиметься дитина ОСОБА_1
аліменти на її утримання у розмір 1/5
частини усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву,
якою просить розглянути справу без
його присутності, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Прокурор Іщенко П.О. у судовому
засіданні вимоги позивача підтримав,
просить позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав відносно неповнолітньої дитини
ОСОБА_1, влаштувати неповнолітню ОСОБА_1
на повне державне утримання до закладу
для дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, стягнути з
ОСОБА_2 на користь фізичної чи
юридичної особи, на утриманні якої
знаходитиметься дитина ОСОБА_1
аліменти на її утримання у розмір 1/5
частини усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

Відповідач у судове засідання не
з'явилась, заявою просить суд
розглянути справу без її присутності,
підтримує позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник третьої особи в
судове засідання не з'явився, надав
суду заяву, якою просить розглянути
справу без його присутності, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
повному задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданого в
листопаді 1998 р. відділом реєстрації
актів громадянського стану
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя. Відомості про батька про
народженні дитини записані за заявою
матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК
України.

Відповідно до довідки КЗ
«Запорізький обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» від 07.05.2014 року № 01-14/90, довідки
КЗ «Запорізький обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» від 13.02.2014 р., ОСОБА_1 перебуває у
центрі з 31.01.2014 року, мати ОСОБА_2, інші
родичі станом на 07.05.2014 року жодного
разу не відвідували дитину, не
цікавились її станом здоров'я, умовами
виховання, проживання, навчання,
матеріально не допомагали.

Як вбачається з листів Запорізького
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді № 378/03-Ж від 04.03.2013
р., № 750/03-Ж від 17.03.2014 р. відповідачу
неодноразово пропонувався соціальний
супровід з боку ЗМЦСССДМ, однак ОСОБА_2
не проявляла бажання до співпраці та
висловлювала думку про відмову від
доньки ОСОБА_1 і примусове влаштування
дитини до інтернату.

На засіданні комісії з питань захисту
прав дитини при районній адміністрації
Запорізької міської ради по Жовтневому
району від 22.05.2014 року, прийнято
рішення про звернення органу опіки та
піклування з позовом до суду про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Відповідно до заяви неповнолітньої
ОСОБА_1 на ім'я КЗ «Запорізький обласний
центр соціально-психологічної
реабілітації дітей» від 12.05.2014 року,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 проти позбавлення
батьківських прав відносно неї матері
ОСОБА_2 не заперечує.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 06.02.2014
поданої до служби (управління) у
справах дітей міської ради, відповідач
висловила бажання не повертати ОСОБА_1
додому, просила позбавити її
батьківських прав щодо цієї дитини.

Згідно з інформацією Жовтневого РВ ЗМУ
ГУМВС України від14.02.2014 р. № 27/12-1603, від
24.03.2014 року № 27/12-2923, у березні 2013 р. та у
березні 2014 р. ОСОБА_2 притягалася до
адміністративної відповідальності за
статтею 184 КУпАП.

Крім цього, доцільність позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав відносно
неповнолітньої дитини ОСОБА_1 та
влаштування на повне державне
утримання в заклад для дітей-сиріт
підтверджують, зокрема, акт обстеження
умов проживання від 05.02.2014 р., акт
відвідування комісії спеціалістів
відділу по Жовтневому району служби
(управління) у справах дітей
Запорізької міської ради з метою
контролю за умовами проживання
неповнолітньої ОСОБА_1 від 27.02.2013р.,
характеристикою ОСОБА_1 від 07.02.2014 р.,

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток та
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

Відповідно до вимог 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він,
зокрема, ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
позбавлення батьківських прав, це
спосіб захисту прав та інтересів
дитини. Тому у кожному випадку треба
виявити і оцінити позитивний результат
у долі дитини, який має настати.

Як роз'яснено в п. 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30 березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкується з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення, не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Пленум Верховного Суду України
в п. 15 зазначеної вище постанови
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України
особа позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини.

Відповідно до ст. 243 СК України опіка
встановлюється над дітьми-сиротами і
дітьми, позбавленими батьківського
піклування. Опіка, піклування над
дитиною встановлюється органом опіки
та піклування, а також судом у випадках
передбачених ЦК України.

Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та
піклування встановлюється з метою
забезпечення особистих немайнових і
майнових прав та інтересів малолітніх,
неповнолітніх осіб, а також
повнолітніх осіб, які за станом
здоров'я не можуть самостійно
здійснювати свої права і виконувати
обов'язки.

Відповідно до ст. 60 ЦК України суд
встановлює опіку над малолітньою
особою та піклування над
неповнолітньою особою, якщо при
розгляді справи буде встановлено, що
вони позбавлені батьківського
піклування. Вивчені матеріали справи
свідчать про те, що неповнолітня ОСОБА_1
позбавлена піклування своєї матері
ОСОБА_2, яка безвідповідально ставиться
до виховання та здоров'я своєї дочки, не
бажає її виховувати, утримувати,
проживати разом.

Відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України, якщо
дитина не може бути передана бабі,
дідові, повнолітнім братам та сестрам,
іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона
передається на опікування органу опіки
та піклування.

Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 167 СК України,
суд вважає за необхідне передати
дитину органу опіки та піклування для
вирішення питання про влаштування
неповнолітньої ОСОБА_1 на повне
державне утримання до закладу для
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Із змісту ч.
3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері батька і (або) у
твердій грошовий сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина
та інші обставини, що мають істотне
значення.

Пленум Верховного Суду України в
постанові N 3 від 15.05.2006 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів роз'яснив, що
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів, наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина, інші обставини, що мають істотне
значення. Розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК .

Виходячи з матеріального становища
сторін та враховуючи стан їх здоров'я, а
також те, що відповідач по справі, мати
дитини в добровільному порядку не
піклується про утримання малолітньої
дитини, суд приходить до висновку, що
відповідач має можливість та
зобов'язаний надавати матеріальну
допомогу на утримання малолітньої
дитини.

Враховуючи вищевикладене, вимоги
чинного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, суд приходить
до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не
виявляє до неповнолітньої дочки ніякої
уваги та турботи, ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків щодо виховання, утримання
дочки, її долею, станом її здоров'я,
умовами виховання не цікавиться,
матеріально дитину не підтримує, тобто
свідомо нехтує своїми батьківськими
обов'язками, тому позовні вимоги є
обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи і підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 224-226, 292, 294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
батьківських прав відносно
неповнолітньої дочки ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, органу
опіки та піклування для влаштування
неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
повне державне утримання до закладу
для дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 на
користь закладу для дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування, де перебуватиме
неповнолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти на її утримання у розмірі 1/5
частини всіх доходів щомісячно, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 16.06.2014 року до повноліття
дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовій збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення в частині суми платежу за один
місяць, відповідно до ст. 367 ч. 1 п.1 ГПК
України, допустити до негайного
виконання.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
В.М.
Світлицька