РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого судді Цалко А.А.,
при секретарі Сьомченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ялта
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовом, в якому просить суд стягнути з
ОСОБА_2 на її користь на утримання
малолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій
грошовій сумі у розмірі 2000 гривень,
щомісячно, починаючи з 03 грудня 2013 року
і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 22
жовтня 2011 року вона з відповідачем
перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Від спільного шлюбу у них народився син
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
нею і знаходиться на її повному
утриманні. Так, фактично з червня 2012
року відповідач залишив сім'ю та
повернувся за місцем своєї реєстрації
смт. Гурзуф, де проживає його перша
дружина з донькою ОСОБА_4, на утримання
якої він сплачує аліменти за судовим
рішенням. На утримання їх сина
відповідач ніякої допомоги не оказує,
не приділяє дитині належної
батьківської уваги та ухиляється від
обов'язків батька , дитина останнім
часом хворіє, тому вона змушена
звернутися до суду з таким позовом.

Представник позивачки в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував щодо позовних вимог з
підстав викладених у його письмових
запереченнях, які долучені до
матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 22 жовтня 2011 року Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Ялтинського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим, за
актовим записом № 761, був
зареєстрований шлюб, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
(а.с.7).

Від спільного шлюбу у сторін
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дитина -
син ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного
кодексу України, - батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу
України, - частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу
України, - аліменти присуджуються
одному з подружжя у частці від
заробітку (доходу) другого з подружжя і
(або) у твердій грошовій сумі.

Вобґрунтування своїх заперечень
відповідач пояснив суду, що дійсно ще
до народження дитини позивачка та він
припинили свої сімейні відносини. Вони
не проживають разом майже два роки, не
підтримують подружніх відносин, не
мають спільного сімейного бюджету. Син
проживає з матір'ю (позивачкою), а він
повернувся у смт. Гурзуф. Він не згоден
з розміром аліментів взагалі, оскільки
державні виплати на сина складають
більшу суму, ніж він отримує. Він, як й
його син є особою, потерпілою від
Чорнобильської катастрофи. Тому, він
особисто потребує періодичних
медичних оглядів, дотримання певного
режиму життя, що іноді пов'язано з
додатковими витратами. Крім того, шлюб
з позивачкою другий. Від першого шлюбу
він також має дитину - доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на утримання якої він
сплачує аліменти в сумі 900 гривень,
щомісячно до повноліття дитини на
підставі судового рішення від 08
листопада 2011 року, котре набрало
чинності 19.01.2012 року, що також вважає
має бути враховано судом при визначені
скупної суми стягнено з нього на
утримання дітей. При цьому, вказав, що
на сьогоднішній день його матеріальне
становище погіршилося, він працює
слюсарем у Музеї на 0,25 ставки з 16 січня
2014 року та заробітна плата їм ще не
отримувалася. Крім того, припинив свою
підприємницьку діяльність і не отримує
прибутку. На даний час він свою
квартиру у піднайм не здає, оскільки
зараз сам в ній проживає. Нежитлове
приміщення, яке також належить йому на
праві власності, він не здає, оскільки є
предметом іпотеки за кредитним
договором. Також, позивачка перебуває у
відпусті по догляду за дитиною, та
відповідно отримує державну допомогу
та виплати при народжені дитини. Крім
того, їх син має статус дитини, що
постраждала від Чорнобильської
катастрофи та у зв'язку з чим отримує
грошову компенсацію. Таким чином,
доходи сина перевищують його доходи.
Отже, вважає, що всі ці обставини мають
бути враховані судом при розгляді
даного позову та звільнити його від
сплати аліментів, як це передбачено ст.
181 СК України.

Але ж, суд не може прийняти усі ці
доводи відповідача та звільнити його
від сплати аліментів, а вважає, що
розмір, який просить стягнути
позивачка повинен бути знижений до 900
гривень.

Так, відповідно до довідки, яка видана
Дошкільним навчальним закладом
(Ясла-Садок) № 27, позивачка ОСОБА_3
працює в Дошкільному навчальному
закладі (Ясла-Садок) № 27 Управління
освіти м. Ялта (Наказ № 308-к від 28.10.2004р.)
та на даний час знаходиться у відпустки
по догляду за дитиною до досягнення нею
3-х річного віку з 07.08.2012р. по 15.05.2015р.
(Наказ № 91-к від 02.08.2012р.) (а.с.10), що також
підтверджується копією трудової
книжки позивачки (а.с.11).

Відповідно до довідки, яка видана 20
січня 2014 року директором КРУ «Музей О.С.
Пушкіна в Гурзуфі», відповідач ОСОБА_2
працює в Кримській республіканській
установі «Музей О.С. Пушкіна в Гурзуфі»
на 0,25 ставки підсобним робочим з
окладом 304 грн. 50 коп. (а.с.25). При цьому,
як пояснив відповідач суду, що на даній
посаді він працює з 16 січня 2014 року,
зарплатню ще ні разу не отримував.

Відповідно до копії дублікату
посвідчення № НОМЕР_2 (серії НОМЕР_3)
відповідач ОСОБА_2 є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи (а.с.19), а
також і його син ОСОБА_3 є дитиною, яка
потерпіла від Чорнобильської
катастрофи, що також підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_4 (а.с.9).

Як також встановлено судом, що рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від 08
листопада 2011 року позов ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про стягнення аліментів було
задоволено частково та стягнуто з
останнього на користь ОСОБА_6 аліменти
на утримання неповнолітньої доньки -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 900 гривень,
щомісячно, починаючи з 18.10.2011 року та до
повноліття дитини (а.с.21).

При розгляді цієї справи, судом були
встановлені такі факти: «ОСОБА_6 і
ОСОБА_2 з 1997 року по 2010 рік знаходилися в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
неповнолітню доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу
неповнолітня дитини залишилася
проживати з позивачкою, а відповідач
постійно матеріальної допомоги на
утримання дитини не надає.
Зареєстрований як державний
підприємець, отримує щорічно дохід за
здачу в найм житла».

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з повідомлення Державного
реєстратора, що фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 була припинена
підприємницька діяльність, про що 21
лютого 2012 року до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців внесено запис №
4015599 (а.с.20).

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184
цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Таким чином, суд з'ясувавши обставини
справи, дослідивши усі надані докази,
приходить до висновку, що відповідач є
працездатною особою і спроможний
надавати фінансову допомогу на
утримання і виховання малолітньої
дитини, що є його безпосереднім
обов'язком як батька. Отже, з
урахуванням стану здоров'я,
матеріального становища відповідача
та наявності у останнього аліментів
іншої дитини та усіх обставин у справі,
суд вважає, що позовні вимоги позивачки
підлягають частковому задоволенню, а
саме з відповідача підлягає стягненню
на користь позивачки на утримання
малолітнього сина аліменти у твердій
грошовій сумі, оскільки відповідач має
нерегулярний, мінливий дохід (лише 16
січня 2014 року відповідач влаштувався
на роботу на ставку 0,25), а саме у розмірі
900 гривень, щомісячно, починаючи з 03
грудня 2013 року (з дня пред'явлення
позову) і до досягнення дитиною
повноліття, що забезпечить достатній
життєвий рівень малолітньої дитини.

Що стосується доводів відповідача, що
його в загалі необхідно звільнити від
обов'язку утримувати дитину на
підставі ч. 1 ст. 188 СК України, то такі не
приймаються судом до уваги, оскільки
частиною 2 цієї статі передбачено, що
батьки можуть бути звільнені від
обов'язку утримувати дитину тільки за
рішенням суду. Але, з таким позовом
відповідач до суду не звертався.

Всі інші доводи сторін не мають
правового значення для вирішення спору
по суті.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
розподіляє судові витрати по справі та
стягує з відповідача на користь
держави судовий збір у розмірі 229
гривень 40 копійок.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 80, 180,182, 183, 188 СК України, ст. ст. 10,
60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця села Орвяниця, Дубровицького
району, Ровенської області,
ідентифікаційний номер 1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
утримання малолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій
грошовій сумі у розмірі 900 (дев'ятсот)
гривень, щомісячно, починаючи з 03
грудня 2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця села Орвяниця, Дубровицького
району, Ровенської області,
ідентифікаційний номер 1) на
користь держави судові витрати по
справі у вигляді судового збору у
розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 копійок.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України,
допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку до Апеляційному
суду АРК через Ялтинський міський суд в
порядки та строки, передбачені ст. ст.
294-296 ЦПК України.

СУДДЯ: