Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/319/14
Головуючий у 1 інстанції Бойко О.Ю.
Суддя-доповідач
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня
2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором

В С Т А Н О В
И Л А:

У липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В позові зазначено, що 23.11.2005 року між
банком та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №DNH4KP843G0086 згідно
якого банк надав відповідачу кредит у
розмірі 4737,18 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 25,08%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення 22.11.2007 року. ОСОБА_2
підтвердила свою згоду на те, що
підписана заява разом з умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає договір, про що
свідчить її підпис у заяві. Відповідно
до умов договору, погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно умов.

ОСОБА_2 не виконала умови кредитного
договору, заборгованість не погасила,
станом на 23.05.2013 року виникла
заборгованість у розмірі 75799,77грн., яка
складається з наступного: 4737,20грн. -
заборгованість за кредитом; 23363,76грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 43613,11грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов
та правил надання банківських послуг:
-500,00грн. штраф (фіксована частина),
3585,70грн. - штраф (процентна складова).

Просили стягнути з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором №DNH4KP84300086 від
23.11.2005 року у розмірі 75799,77 грн., судові
витрати у розмірі 758,00 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня
2013 року позов залишено без задоволення
з підстав пропуску строку позовної
давності.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
не відповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Відповідачкою надані заперечення на
апеляційну скаргу, в яких вона вважає
доводи апеляційної скарги
безпідставними і просить залишити
рішення без змін. Відповідачка у
запереченнях наполягала на обставині
спливу строку позовної давності.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника позивача Букач Я.В.,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

23.11.2005 року сторонами укладено
кредитний договір. ОСОБА_2 складено
заяву позичальника №DNH4KP84300086. Позивач
надав відповідачу кредит у розмірі 4737,18
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 2,09% у
місяць (25,08% на рік) на суму залишку
заборгованості за кредитом на строк 24
місяці по 22.11.2007 року включно.

У вказаній заяві ОСОБА_2 вказала, що
ознайомлена та згодна з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам, згодна, що вказана заява разом
з запропонованими «ПриватБанком»
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, Тарифами складає між
нею та банком кредитно-заставний
договір.

У цій заяві передбачено: погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з «
21» по « 28» число кожного місяці
позичальник повинен надавати банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 253,85грн.для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інші витрати згідно Умов.

ОСОБА_2 не виконала умови кредитного
договору. Станом на час пред'явлення
позову 23.05.2013 року банком нарахована
заборгованість у розмірі 75799,77грн., яка
складається з наступного: 4737,20грн. -
заборгованість за кредитом; 23363,76грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 43613,11грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов
та правил надання банківських послуг:
-500,00грн. штраф (фіксована частина),
3585,70грн. - штраф (процентна складова).

З матеріалів справи вбачається, що суд
з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
позивачем докази, виконав вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання щодо відсутності обставин,
якими обґрунтовувалися вимоги, суті
правовідносин, що випливають із
встановлених обставин, правильно
застосував правові норми до цих
правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог судом першої інстанції
вказано застосування правових
наслідків пропуску строку позовної
давності без наявності поважних причин
пропуску.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Судом встановлено, що внаслідок
порушення відповідачем строку та
порядку погашення кредиту станом на
23.05.2013 року банком нарахована
заборгованість у розмірі 75799,77грн., яка
складається з наступного: 4737,20грн. -
заборгованість за кредитом; 23363,76грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 43613,11грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи -500,00грн. фіксована частина,
3585,70грн. - штраф (процентна складова).

Разом з тим, із вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу особа
може звернутися до суду у межах строку
позовної давності (ст. 256 ЦК України).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Статтею 259 ЦК України визначено, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

За правилами визначення початку
перебігу позовної давності,
визначеними ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Відповідно до погодженого сторонами
порядку погашення кредиту повернення
коштів здійснюється частинами,
щомісячні платежі приймаються банком в
період з "21" по "28" число кожного місяця у
розмірі 253,85грн., що зараховуються у
рахунок погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією та інших
витрат.

Оскільки умовами договору, що
вбачається із заяви ОСОБА_2,
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Враховуючи те, що умовами договору
передбачено, що сплата кредиту та
процентів за ним здійснюється
позичальником частинами кожного
місяця з "21" по "28" число, початок
позовної давності для стягнення цих
платежів необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань.

Аналогічні висновки викладені у
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року, яка прийнята за
результатом перегляду судових рішень з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України, у справі № 6-116цс13, та в силу
імперативних положень ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковими у
правозастосуванні.

У зв'язку з наведеним початок перебігу
позовної давності за платежами виник
29.12.2005р., що підтверджується наданим
позивачем розрахунком заборгованості
за даним кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди
з рішенням суду першої інстанції у
зв'язку з застосуванням наслідків
пропуску строку позовної давності без
відповідної заяви відповідачки не
спростовують висновків рішення суду.

Зі справи видно, що суд першої
інстанції ухвалив заочне рішення,
процедура ухвалення якого не
відповідає ст. 224 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

У матеріалах справи знаходиться
повернута без вручення ОСОБА_2 судова
повістка про виклик у судове засідання
на 15.10.2013р., коли було ухвалене рішення
суду (а.с.28).

Таким чином, відповідачка була
позбавлена можливості брати участь у
судовому засіданні, про час і місце
якого не була повідомлена належним
чином. Відповідно, дана особа була
позбавлена змоги звернутися з заявою
про застосування наслідків спливу
строку позовної давності.

Вказане порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
порушило такі загальні засади
цивільного судочинства як гласність та
відкритість судового розгляду,
змагальність, рівність сторін,
диспозитивність цивільного
судочинства (ст.ст. 6, 10, 11 ЦПК України).

Вказані обставини унеможливили для
відповідачки реалізувати право до
ухвалення рішення судом першої
інстанції заявити про пропуск строку
позовної давності та наслідки пропуску
цього строку.

Відповідачка заявила про обставину
пропуску строку позовної давності
позивачем у своїх запереченнях на
апеляційну скаргу і наполягає на
правильності висновків суду щодо
застосування наслідків пропуску
строку позовної давності відносно
позовної заяви банку.

Вирішуючи питання про обґрунтованість
вказаних доводів апеляційної скарги та
заперечень відповідачки, з урахуванням
того, що строк позовної давності
пропущений позивачем без поважних
причин, що правильно встановлено судом
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що вказані апелянтом
доводи не тягнуть скасування рішення
суду.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків оскарженого
рішення.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня
2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: