Головуючий суду 1 інстанції - Дідоренко
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 435/8149/13-ц
Провадження № 22ц/782/5282/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня « 22» дня Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Оробцова Р.І.

при секретарі Скоробогатовій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою

Державного закладу «Луганський
державний медичний університет»

на рішення

Жовтневого районного суду м. Луганська
від 22 листопада 2013 року

по цивільній справі за позовом

Державного закладу «Луганський
державний медичний університет» до
ОСОБА_2 про відшкодування вартості
навчання

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року Державний заклад
«Луганський державний медичний
університет» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
вартості навчання.

Зазначав, що 2.09.2003 року між вищим
навчальним закладом та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено угоду «Про
підготовку фахівців з вищою освітою»
за рахунок державного замовлення,
навчання на денному відділені
стоматологічного факультету за
спеціальністю «Стоматологія».

Під час обов'язкової післядипломної
практичної підготовки відповідач
пройшов інтернатуру в КЗ «Луганська
міська стоматологічна поліклініка №3».

Однак, в результаті ревізії, проведеної
КРУ в Луганській області /акт №04-21/006
від 25.05.2013 року/, встановлено, що
відповідач не приступив до роботи на
посаді лікаря за місцем призначення.

Згідно розрахунку вартості навчання
вітчизняного студента, впродовж
навчання відповідача за спеціальністю
у період з 2003 по 2008 р.р., було витрачено
21153,07 грн.

Посилаючись на те, що відповідач не
виконав свої зобов'язання відповідно
до угоди «Про підготовку фахівців з
вищою освітою» за рахунок державного
замовлення, що була укладена між
сторонами 02.09.2003 року, без поважних
причин не прибув до місця роботи за
направленням та не відпрацював там не
менш трьох років, позивач просив суд
стягнути з відповідача на користь
навчального закладу понесені витрати
на його навчання у розмірі 21153,07 грн., а
також понесені судові витрати у
розмірі 211,53 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 22 листопада 2013 року в
задоволенні позовних вимог Державного
закладу «Луганський державний
медичний університет» до ОСОБА_2 про
відшкодування вартості навчання
відмовлено через необґрунтованість
вимог.

В апеляційній скарзі Державного
закладу «Луганський державний
медичний університет» ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції через порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалення по справі нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, -
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами, але апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені позовних вимог, місцевий
суд зазначав, що позивачем на
підтвердження позовних вимог було
надано суду копію Типової угоди про
підготовку фахівця з вищою освітою від
2.09.2003 року, що була укладена між
університетом та ОСОБА_3.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що
позивачем не доведено суду існування
договірних правовідносин між
Державним закладом «Луганський
державний медичний університет» та
ОСОБА_2, означена Типова угода від 02.09.2003
року була укладена про підготовку
студента ОСОБА_3, суд вважав за доцільне
у задоволенні позову про стягнення з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
витрат на навчання ОСОБА_3 у розмірі
21153,07 грн., - відмовити за
необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Проте, ухвалене у справі судове рішення
зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього
Кодексу, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.05.2013 року Контрольно-ревізійним
управлінням в Луганській області було
складено акт № 04-21/006 ревізії фінансово
- господарської діяльності Державного
закладу «Луганський державний
медичний університет» за період з
01.03.2011 року по 01.03.2013 року / а. с. 7 - 13/, з
якого вбачається, що за результатами
проведених зустрічних звірок та
отриманої інформації ОСОБА_2 /2008 рік
випуску/, який проходив інтернатуру за
спеціальністю «Стоматологія» в
комунальному закладі «Луганська
міська стоматологічна поліклініка №3»
та звільнений 31.07.2010 року за наказом №
26-к від 30.07.2010 року, - не приступив до
роботи на посаді лікаря за місцем
призначення.

Згідно розрахунку вартості навчання
вітчизняного студента, впродовж
навчання відповідача за спеціальністю
у період з 2003 по 2008 р.р., було витрачено
21153,07 грн.

За п. 4 ч. 1 ст. 64 Закону України «Про вищу
освіту» від 17 січня 2002 року
фінансування за рахунок видатків
Державного бюджету України підготовки
фахівців з вищою освітою за напрямами і
спеціальностями відповідних
освітньо-кваліфікаційних рівнів у
вищих навчальних закладах державної
форми власності здійснюється в
обсягах, необхідних для забезпечення
на кожні десять тисяч населення
навчання не менше як ста студентів у
вищих навчальних закладах першого і
другого рівнів акредитації та ста
вісімдесяти студентів у вищих
навчальних закладах третього і
четвертого рівнів акредитації.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України
однією із загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
освіту» від 23 травня 1991 року
випускники вищих навчальних закладів,
які здобули освіту за кошти державного
або місцевого бюджетів, направляються
на роботу і зобов'язані відпрацювати за
направленням і в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Обов'язок випускника відшкодувати до
державного бюджету повну вартість
навчання, встановлений ст. 2 Указу
Президента України від 23 січня 1996 року
№ 77/96 «Про заходи щодо реформування
системи підготовки спеціалістів та
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів», відповідно до
якої особи, які навчаються за рахунок
державних коштів, укладають з
адміністрацією вищого навчального
закладу угоду, за якою вони
зобов'язуються після закінчення
навчання та одержання відповідної
кваліфікації відпрацювати в
державному секторі народного
господарства не менше ніж три роки. У
разі відмови працювати в державному
секторі народного господарства
випускники відшкодовують в
установленому порядку до Державного
бюджету повну вартість навчання.

Виходячи із положень п. п. 8, 14 Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
серпня 1996 року № 992, випускник вищого
навчального закладу зобов'язаний
відпрацювати за місцем призначення не
менш трьох років, а в разі неприбуття за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням звільнення його за
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за
власним бажанням протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до Державного
бюджету вартість навчання.

Згідно п. 21 «Порядку працевлаштування
випускників державних вищих медичних
/фармацевтичних/ закладів освіти,
підготовка яких здійснюється за
державним замовленням із студентами,
прийнятими на навчання за
держзамовленням», затвердженого
наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367,
- випускник повинен прибути до місця
призначення у термін, визначений у
направленні на роботу. Незгода
випускника з рішенням комісії з
працевлаштування випускників не
звільняє його від обов'язку прибути на
роботу за призначенням.

У разі, якщо він не прибув за
направленням або відмовився
приступити до роботи за призначенням з
причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього
Порядку, чи його звільнено з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу за порушення трудової
дисципліни або звільнено за власним
бажанням протягом навчання в
інтернатурі та трьох років після
закінчення останньої, він зобов'язаний
відшкодувати у встановленому порядку
відповідно до державного або місцевого
бюджетів вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.

Так, місцевий суд в обґрунтування
доводів відмови у задоволені позовних
вимог, послався на те, що в копії
Типової угоди про підготовку фахівця з
вищою освітою від 2.09.2003 року стороною
угоди зазначено - ОСОБА_3.

Однак, незважаючи та те, що вказана
копія угоди не завірена належним чином,
суд не витребував та не дослідив
оригінал такої угоди.

Між тим, відповідно до наданої
позивачем копії, згідної з оригіналом,
02.09.2003 року між Державним закладом
«Луганський державний медичний
університет» та ОСОБА_2, була укладена
Типова угода про підготовку фахівця з
вищою освітою за рахунок державного
замовлення, за спеціальністю
«Стоматологія».

Відповідно до зазначеної угоди,
студент зобов'язується - прибути після
закінчення вищого закладу освіти на
місце направлення і відпрацювати не
менше трьох років; - у разі відмови
їхати за призначенням - відшкодувати
відповідно до державного або
місцевого бюджетів вартість навчання в
установленому порядку.

З положень ч. 3, ч. 5 ст. 203 ЦК України
вбачається, що однією з вимог,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину є те, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, а також правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

За нормами ст. 547 ЦК України,
передбачено вимогу, що всі правочини,
які передбачають забезпечення
виконання зобов'язання обов'язково
укладаються у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).

Форма договору є формою відображення
згідності воль осіб, що його уклали, у
відношенні його умов. У разі коли
договір укладено у письмовій формі
одним із обов'язкових реквізитів
договору є підпис сторін. Підпис
відображає волевиявлення сторони щодо
укладення договору.

Типова угода про підготовку фахівця з
вищою освітою від 2.09.2003 року підписана
відповідачем ОСОБА_2, що не
заперечується останнім, а тому,
відображає його волевиявлення щодо
укладення договору, в тому числі
відносно умов зобов'язань студента.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, -
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції і ухвалюючи нове рішення,
дійшов висновку про те, що відповідач
взяті на себе зобов'язання не виконав, у
зв'язку із чим повинен відшкодувати
вартість навчання та компенсувати
замовникові усі витрати понесені на
навчання, відповідно до положень п. 14
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 992 від 22 серпня 1996 року «Про порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовлення», п. 21 «Порядку
працевлаштування випускників
державних вищих медичних
/фармацевтичних/ закладів освіти,
підготовка яких здійснюється за
державним замовленням із студентами,
прийнятими на навчання за
держзамовленням» та типової угоди про
підготовку фахівців з вищою освітою.

За таких обставин, з ОСОБА_2 на користь
Державного закладу «Луганський
державний медичний університет»
підлягають стягненню витрати на
навчання у розмірі 21153 (двадцять одна
тисяча сто п'ятдесят три) грн. 07 коп. та
відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий
збір в сумі 211,53 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст.
309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
судів Судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області, ~

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного закладу
«Луганський державний медичний
університет» ~ задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 22 листопада 2013 року ~
скасувати, та постановити нове рішення,
яким позовні вимоги Державного закладу
«Луганський державний медичний
університет» до ОСОБА_2 про
відшкодування вартості навчання ~
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Державного закладу «Луганський
державний медичний університет»
витрати на навчання у розмірі
21153(двадцять одна тисяча сто п'ятдесят
три) грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Державного закладу «Луганський
державний медичний університет»
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 211,53 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законно сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного
суду до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: