Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/558/14 Головуючий у 1
інстанції: Пустовіт З.П.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 04» лютого 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 12 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про
визнання припиненими дії кредитного
договору та дії договору застави
рухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовною заявою до ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» про розірвання
кредитного договору.

Просив розірвати кредитний договір
№ZPB0AN00000005 від 09 серпня 2006 року,
укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3, та договір застави рухомого
майна від 09 серпня 2006 року, укладений
між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3,
судові витрати покласти на
відповідача.

У вересні 2013 року уточнив позовні
вимоги та зазначив, що 09 серпня 2006 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ним був
укладений кредитний договір № ZPB0AN00000005,
відповідно до якого він отримав кредит
в розмірі 20599,00 доларів США для
придбання нового транспортного засобу
GREAT WALK SAFE SUV5 2006 р.в., тип ТЗ: легковий
автомобіль, № кузовашасі НОМЕР_1, дн
НОМЕР_2. « 09» серпня 2006 р. між ним та ЗАТ
КБ «Приватбанк» був укладений договір
застави вказаного транспортного
засобу. У зв'язку з важким матеріальним
становищем та хворобою доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, він не зміг погашати
кредит.

У зв'язку з виникненням заборгованості,
ЗАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з
позовом про стягнення боргу з ОСОБА_3 за
кредитним договором № ZPB0AN00000005 від 09
серпня 2006 року, в якому просив стягнути
заборгованість в розмірі 131 598,16 грн. та
понесені судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області 24 червня 2009
року позовні вимоги задоволені в
повному обсязі.

У зв'язку з тяжкими сімейними
обставинами ОСОБА_3 у жовтні 2009 року
ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 06
листопада 2009 року відстрочено
виконання рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24 червня 2009 р. до 20 січня 2010
року.

Постановою державного виконавця від 03
вересня 2009 р. відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом №
2-3026, виданим 20 липня 2009 р. Бердянським
міськрайонний судом про стягнення з
ОСОБА_3 на користь КБ «Приватбанк» суми
боргу 122719,32 грн.

На його пропозицію розірвати кредитний
договір, оскільки рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 24 червня 2009 р. знаходиться
на виконанні у ВДВС Бердянського МРУЮ,
відмовлено.

18.02.2011 року ВДВС Бердянського МРУЮ була
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
повним фактичним виконанням рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 24 червня 2009
року.

Отже боргів перед ЗАТ КБ «Приватбанк»
він не має, ніяких інших грошових вимог
ЗАТ КБ «Приватбанк» до нього не
заявляв.

Просив припинити дію кредитного
договору № ZPB0AN00000005 від 09 серпня 2006
року, укладеного між ЗАТ КБ
«Приватбанк» та ним, та договору
застави рухомого майна від 09 серпня 2006
року, укладеного між ЗАТ КБ
«Приватбанк» та ним, судові витрати
покласти на відповідача.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 23 вересня
2013 року первинну позовну заяву
залишено без розгляду.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 12 грудня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на однобічність
розгляду справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд
правильно встановив правовідносини,
які склалися між усіма учасниками
справи, дав їм належну правову оцінку.
Під час розгляду справи апеляційним
судом встановлено, що суд першої
інстанції дотримався вимог ст. 212 ЦПК
України і оцінив всі надані сторонами
докази на ґрунті всебічного, повного,
об'єктивного та безпосереднього їх
дослідження, а також оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, достатність і взаємний
зв'язок доказів у їх сукупності,
відобразив в рішенні результати
оцінки доказів.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального та процесуального
права та прийняв рішення, яким спір
знайшов своє належне вирішення.

Судом першої інстанції встановлені та
не оспорені сторонами ті обставини, що
між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №ZPB0AN000000 від 09.08.2006
року, відповідно до якого позивач
отримав кредит в розмірі 20599 доларів
США на придбання автомобіля зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами в розмірі 10,56% на рік на суму
залишку заборгованості з кінцевим
терміном повернення 08.08.2013 року .

Виконання зобов'язань та ОСОБА_3 за
кредитним договорам №ZPB0AN000000 від 09.08.2006
року забезпечене договором застави
рухомого майна - автомобіля GREAT WALK SAFE SUV
5 від 09.08.2006 року, укладеним ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що
24.06.2009 року рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області, яке набрало законної сили, з
позивача стягнуто суму заборгованості
за кредитним договором №ZPB0AN000000 від
09.08.2006 року на користь Закритого
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк», яка станом на 23.06.2009
року складала 121 474,58 грн. та судові
витрати ( а.с. 39).

Питання про розірвання кредитного
договору №ZPB0AN000000 від 09.08.2006 року,
укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3, не вирішувалось при ухваленні
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 24.06.2009
року.

Судом першої інстанції також
встановлено, що рішення суду про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на
користь Банку в сумі 122719,32 грн., яка
існувала станом на 23.06.2009 року, виконане
лише 18 лютого 2011 року, про що свідчить
постанова державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Бердянського МРУЮ від 18 лютого 2011 року
про закінчення виконавчого
провадження (а.с.38 ).

За положеннями ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у пункті 9 постанови «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
№5 від 30.03.2012 року, право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо), належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Дострокове присудження до виконання
основного зобов'язання не тягне його
припинення з дня набрання законної
сили рішення суду і не виключає
стягнення відсотків, пені, збитків та
інших штрафних санкцій, передбачених
угодою, до дня фактичного задоволення,
як випливає з п.17 вказаної постанови.

За розрахунком, наданим ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та не спростованим
відповідачем, станом на 20.11.2013 року
ОСОБА_3має заборгованість за кредитним
договором №ZPB0AN000000 від 09.08.2006 року на
загальну суму 17934,20 доларів США, яка
складається із заборгованості за тілом
кредиту 260,71 дол. США, заборгованості за
відсотками в сумі 4471,79 дол. США,
заборгованості з комісії в сумі 2472,00
дол. США, пені в розмірі 10729,70 дол. США.

За положеннями ст. 1 Закону України "Про
заставу", ст. 572 Цивільного кодексу
України, застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом. В силу застави
кредитор (заставодержатель) має право,
в разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання, одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
обґрунтовано визначив, що спірні
правовідносини регулюються ст. ст.525, 526,
527 ЦК України, згідно з якими боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається. Належним чином суд
керувався ст.599 ЦК України, яка
передбачає, що зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином. Суд
врахував вимоги ст. 1 Закону України
"Про заставу", ст. 572 Цивільного кодексу
України, за положеннями яких застава -
це спосіб забезпечення зобов'язань,
якщо інше не встановлено законом. В
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право, в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання,
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

Виходячи з наведених норм
матеріального права та згідно з
умовами укладених сторонами договорів,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в
повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та обставин, які
були предметом дослідження суду першої
інстанції, з висновками якого
погодилась і колегія суддів, тому вони
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 12 грудня
2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: