Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22ц-797/216/2014р.
інстанції Завгородня Л.М.
Доповідач в апеляційній
інстанції Колбіна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді - Колбіної Т.П.,

суддів - Клочка В.П., Козуб
О.В.,

при секретарі - Мазнєві Ю.М.,

за участю - представника
позивача Митрицан Т.В., відповідача
ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі
апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Севтеплоенерго»
Севастопольської міської Ради на
рішення Гагарінського районного суду
м.Севастополя від 27 листопада 2013 року
по цивільній справі за позовом
Комунального підприємства
«Севтеплоенерго» Севастопольської
міської Ради до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просив стягнути з
останнього заборгованість за теплову
енергію в сумі 4307,21 грн. за період з
грудня 2008 року по січень 2012 року.

Вимоги мотивує тим, що відповідач
користується послугами теплової
енергії (опалювання, гаряче
водопостачання), однак оплату за
послуги не проводить.

Рішенням Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 27 листопада 2013 року в
задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, КП
«Севтеплоенерго» СМР подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, як постановлене з неповним
з'ясуванням обставин у справі, ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволення позову, суд
першої інстанції, виходив з того, що
позивачем не доведені позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості за
гаряче водопостачання, оскільки з
наданих позивачем доказів неможливо
визначитись з сумою заборгованості, а в
частині стягнення заборгованості за
теплову енергію відмовив, оскільки
позивачем надані послуги неналежної
якості.

Однак, з висновками суду погодитись не
можна з наступних підстав.

Статтями 20, 21 ЗУ "Про житлово-комунальні
послуги" визначені обов'язки споживача
та виконавця житлово-комунальних
послуг, зокрема, обов'язком споживача є
оплата житлово-комунальних послуг у
строки, встановлені договором або
законом, а обов'язком виконавця -
надання послуг вчасно та відповідної
якості згідно із законодавством та
умовами договору.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 вказаного Закону,
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Крім того, обов'язок споживача вносити
плату за комунальні послуги у
встановленому порядку визначений
ст.ст.67-68, ст.162 ЖК України

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 р. N 630 затверджено
Правила надання послуг з
централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення.

Відповідно до п.6,9,10 Постанови, послуги
повинні відповідати з
централізованого опалення-нормативній
температурі (будинку садибного типу) за
умови їх утеплення споживачами та
вжиття власником (балансоутримувачем)
будинку та/або виконавцем заходів до
утеплення місць загального
користування будинку. Квартирні засоби
обліку беруться виконавцем на
абонентський облік. Справляння сплати
за нормативами (нормами) споживання за
наявності квартирних засобів обліку
без урахування їх показань не
допускається.

Пунктами 18-21 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року,
встановлено, що плата за вказані
послуги вноситься споживачем не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
розрахунковим, якщо договором не
встановлено інший строк, відповідно до
показань засобів обліку води і
теплової енергії або затверджених
нормативів (норм) споживання на
підставі платіжного документа
(розрахункової книжки, платіжної
квитанції тощо) або відповідно до умов
договору на встановлення засобів
обліку.

На виконання цієї постанови постановою
Кабінету Міністрів України від 17
лютого 2010р. N151 було затверджено Порядок
проведення перерахунків розміру плати
за надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення в разі
ненадання їх або надання не в повному
обсязі, зниження якості.

Цей Порядок визначає механізм
проведення перерахунків розміру
плати за надання послуг з
централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води
і водовідведення (далі-послуги) в разі
ненадання їх або надання не в
повному обсязі, зниження якості.
Дія цього Порядку поширюється на
суб'єктів господарювання всіх форм
власності, предметом діяльності
яких є надання послуг (далі -
виконавці) і фізичних та юридичних осіб
(далі - споживачі), яким надаються
послуги.

Відповідно до п.2 зазначеного порядку у
разі ненадання послуг або надання їх
не в повному обсязі, зниження
якості, зокрема відхилення їх
кількісних і якісних показників від
нормативних, виконавець проводить
перерахунок розміру плати за
фактично надані послуги шляхом
зменшення розміру плати за надання
послуг з урахуванням вимог,
наведених у додатку.

Отже, за положеннями зазначених норм
матеріального права наслідками
ненадання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення є не
звільнення споживача від оплати
послуг, а є перерахунок розміру плати
за надання послуг за формулою
визначеної у зазначеній постанові.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно довідки Гагарінського
районного суду м.Севастополя від 27.01.2014
року №3208/14 позовна заява КП
«Севтеплоенерго» СМР до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості надійшла до
суду 22.02.2012 року за №6500(а.с.87).

15.02.2013 року Гагарінський районний суд
м.Севастополя скасував судовий наказ
виданий 24.02.2012 року Гагарінським
районним судом м.Севастополя КП
«Севтеплоенерго» СМР про стягнення з
ОСОБА_5 заборгованість за комунальні
послуги в загальному розмірі 4304,21 грн.

З вище викладеного, колегія приходить
до висновку, що з урахуванням подачі
позовної заяви про видачу судового
наказу в лютому 2012 року, строк позовної
давності слід враховувати з лютого 2009
року по січень 2012 року.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_5 є
наймачем квартири АДРЕСА_1 і є
споживачем комунальних послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, які надаються КП
«Севтеплоенерго».

Позивач в установленому законом
порядку надає послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання будинку АДРЕСА_1,
забезпечуючи відповідачу можливість
користування цими послугами.

Згідно розрахунку заборгованості за
послуги по теплопостачанню і ГВП за
абонентом ОСОБА_5 нарахована
заборгованість за період з грудня 2008
року по січень 2012 року у сумі 4304,21грн.
(а.с.7,85).

З розрахунку заборгованості
вбачається, що в листопаді 2009р., в
грудні 2009р., в січні 2010р. ОСОБА_5
сплачував заборгованість по
оплаті наданих комунальних
послуг у розмірі 877,78 грн.(300+300+277,78)(а.с.85).

З листа №4133 від 01.11.2008 року вбачається,
що провести перерахунок нарахувань за
якістю послуг теплопостачання за
опалювальний сезон 2007-2008 в листопаді 2008
року не представляється можливим, так
як в опалювальний сезон 2007-2008 роках і в
меж опалювальний період звернень, заяв
від квартиронаймача АДРЕСА_1 на ЕНР-4 не
надходило (а.с.17).

З листа №3147 від 11.05.2011 року(а.с.22)
вбачається, що в опалювальний сезон
2010-2011 року за обліковим рахунком
квартири НОМЕР_1 проведено перерахунок
нарахувань за послуги
централізованого опалення, з
урахуванням дати включення будинку
(а.с.22).

З пояснень позивача (а.с.82-84) вбачається,
що в зв'язку з тим, що в квартирі
відповідача стояки централізованого
опалення частково знаходяться в
неробочому стані, тому в опалювальний
сезон 2008-2009, 2009-2010, 2010-2011, 2011-2012 роках
були зроблені перерахунки у
відсотковому відношенні.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що з ОСОБА_5 підлягають
стягненню сума заборгованості за
опалювання в розмірі 3092,11грн., з
урахуванням відомостей про
застосування перерахунку в межах
строку позовної давності за
опалювання, та з урахуванням сплаченої
заборгованості по оплаті наданих
послуг за опалювання у розмірі 877,78 грн.

Щодо вимог про стягнення
заборгованості з оплати послуг за
гаряче водопостачання, колегія
виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
квартирі відповідача є два водоміри на
гарячу воду.

З квитанцій від 08 січня 2008 року
вбачається, що позивачем сплачено за
гарячу воду за жовтень-листопад 2007
року, покази водоміра складають 33куб.м.
та за грудень 2007 року покази водоміра
складають 38куб.м. (а.с.42).

З квитанції від 07 квітня 2011 року
вбачається, що позивачем сплачено за
гарячу воду з лютого 2009 року по
березень 2011 року у кількості 14 куб.м., що
складає 14*14,016=196,22грн., показники
водоміра складають 52куб.м. (а.с.43).

Згідно довідки від 10.06.2011 року №2474
(а.с.54), контрольні покази водомірів по
спірній квартирі склали 115 куб.м.

Згідно акту від 31.10.2013 року в квартирі
відповідача КП «Севтеплоенерго»
проведена перевірка щодо свідчень
водомірів, на підставі якого витрата
гарячої води за період з 2008 року по
жовтень 2013 року склала 127 куб.м. (а.с.56).

Враховуючи те, що позивачем заявлені
вимоги про стягнення заборгованості по
січень 2012 року, колегія приходить до
висновку, що за період з квітня 2011 року
по липень 2011 року заборгованість
складає 115 куб.м-52 куб.м.=63 куб.м*14,016=883,01
грн.

З вище викладеного, колегія приходить
до висновку, що за гаряче
водопостачання, з урахуванням сплати
196,22 грн., з ОСОБА_5 підлягає стягненню
сума у розмірі 883,01 грн.

Таким чином, колегія приходить до
висновку, що оскільки до квартири
відповідача надавалися послуги з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води, проте, протягом тривалого часу
відповідач не проводив оплату за
надані послуги, то з ОСОБА_5 на користь
КП «Севтеплоенерго» СМР підлягає
стягненню сума заборгованості в
розмірі 3975,12 грн.

Довід відповідача проте, що він не
отримував в повному обсязі послуги
позивача з теплопостачання, оскільки 4
стояка в квартирі знаходяться в
неробочому стані, а батареї відключені
від централізованого опалення, так як
знаходяться в неробочому стані,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 21 липня
2005 року №630 "Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення",
споживач має право на зменшення
розміру плати у разі надання послуг не
в повному обсязі, зниження їх якості,
зокрема відхилення їх кількісних
та/або якісних показників від
затверджених нормативів (норм)
споживання, а Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.02.2010 року №151
"Про затвердження Порядку проведення
перерахунків розміру плати за надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення" встановлені
відповідні Правила та підстави
проведення таких перерахунків.

Крім того, доказів про звернення з
заявами до КП «Севтеплоенерго» щодо
якості надання послуг, або складання
відповідних актів з цього приводу,
відповідачем суду не надано.

Довід відповідача про те, що позивачем
необґрунтовано нараховується плата за
теплопостачання в зв'язку з тим, що
квартира відключена від
теплопостачання, є необгрутованим,
оскільки самовільне відключення від
мереж централізованого опалення
забороняється та доказів дотримання
вимог законодавства при відключенні
приладів опалення у квартирі
відповідача від мережі
централізованого опалення матеріали
справи не містять.

Довід відповідача про те, що не можливо
визначити за який період витрачена
гаряча вода, спростовується
матеріалами справи, а саме: квитанцією
від 07.04.2011 року з якої вбачається, що
позивачем сплачено за гарячу воду у
кількості 14 куб.м., за березень 2011 року,
згідно якої останні покази водоміра
складають 52куб.м. (а.с.43) та довідкою від
10.06.2011 року №2474 (а.с.54), згідно якої
контрольні покази водомірів по спірній
квартирі склали 115 куб.м.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові,
суд першої інстанції на зазначені
положення норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
та відповідно до них не встановив: чи
було зроблено позивачем перерахунок
розміру плати за ненадані або неякісні
послуги відповідно до наданих
сторонами доказів про наявність
неякісних послуг та про здійснення
перерахунку та прийшов до
неправильного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення на підставі ст.
309 ЦПК України підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
часткове задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

З вище наведеного, судова колегія
вважає, що з ОСОБА_5 на користь КП
«Севтеплоенерго» СМР підлягають
стягненню судовий збір сплачений в
суді першої інстанції в розмірі 122,10
грн. та за подачу апеляційної скарги в
розмірі 114,70 грн., а всього 236,80 грн.
(122,10грн.+ 114,70грн.).

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, 4
ч.1 ст.309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Севтеплоенерго»
Севастопольської міської Ради -
задовольнити.

Рішення Гагарінського районного суду
м.Севастополя від 27 листопада 2013 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Комунального підприємства
«Севтеплоенерго» Севастопольської
міської Ради до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
Комунального підприємства
«Севтеплоенерго» на розрахунковий
рахунок 270 в СФ АТ «Укрексімбанк»
в м.Севастополі, МФО 384986, ОКПО 03358357
заборгованість в сумі 3975,12 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
Комунального підприємства
«Севтеплоенерго» судові витрати в
розмірі 236,80 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
/підпис/
Т.П. Колбіна

Судді:
/підпис/
В.П. Клочко

/підпис/
О.В. Козуб

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

міста Севастополя Т.П. Колбіна