УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 грудня 2014р.

м.Дзержинськ

Дзержинський міський суд Донецької
області у складі судді Андреєва В.В.,
при секретарі Савченко О.О., за участю
заявника - відповідача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Дзержинська
заяву ОСОБА_1 про скасування заходів
забезпечення позову по цивільній
справі №225/4103/14-ц, провадження 2/225/1389/2014
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ :

01 грудня 2014р. до суду
звернувся ОСОБА_1 з заявою в якій
ставить питання про скасування заходів
забезпечення позову позивача ОСОБА_3
встановлених ухвалою Дзержинського
міського суду від 19 листопада 2014р., чи
зміни хоча би одного виду забезпечення
позову – передачі авто марки ГАЗ – 33023
Дует, рік випуску 2008, державний номер
НОМЕР_1, на зберігання не зацікавленій
особі. Залишити авто в його
користуванні.

На доведеність заяви вказав, що
ухвалою Дзержинського міського суду
від 19 листопада 2014р. накладений арешт
на автомобіль марки ГАЗ-33023 Дует, рік
випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2,
який належить йому, та заборонено
його відчуження з передачею автомобіля
іншій особі, що не є зацікавленою
особою щодо предмета спору, до набрання
чинності рішенням суду по зазначеній
справі.

Арешт накладений у його відсутність і
копію ухвали він отримав тільки 24
листопада 2014р., з врахуванням вихідних
днів, вважає подав заяву своєчасно у 5
денний термін.

Вважає, що суд не тільки
наклав арешт на авто, але заборонив
його відчуження, та передав іншій особі
на зберігання – то б то застосував три
самостійні заходи забезпечення позову
передбачені п.п.1, 2, 7 ч.1 ст.152 ЦПК
України.

Також вважає, що на вимогу
абз.1 п.4 Постанови Пленуму Верховного
суду України за №9 від 22.12.2006р. з
наступними змінами «Про практику
застосування судами процесуального
законодавства під час розгляду заяв
про забезпечення позову», суд не
дослідив наявність загрози
невиконання чи ускладнення виконання
рішення суду. Вказує, що шлюб з
позивачем розірваний ще 22.11.2011р. і з
цього часу він не намагався продати
авто яке йому потрібно у
підприємницькій діяльності. Також
судом не враховано, що він є фізичною
особою підприємцем і заборона
експлуатації авто перешкоджає його
діяльності як підприємця і може
привести до необоротних наслідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1
підтримав заявлені вимоги і пояснив, що
як підприємець авто використовує у
наданні ритуальних послуг. Окрім цього
він надає кошти на оплату оренди водних
ресурсів і утримання сторожів, а
позивачка ніякого відношення до цього
не має.

Представник позивача – ОСОБА_2 у суді
заперечує проти задоволення вимог і
вказала на те, що позивачці авто
потрібно для зайняття підприємницькою
діяльністю по оренді водних ресурсів
за дорученням батька. Окрім цього
експлуатація авто погіршить його стан
і зменшить його вартість. ОСОБА_1 двічі
за 2014р. притягався до адміністративної
відповідальності за порушення правил
безпеки руху, що вказує на ризики
втратити забезпечення позову.

Вислухавши думку сторін, вививши
матеріали справи суд вважає, що заява
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову.

Згідно з ч.2 ст. 151 ЦПК України у заяві
про забезпечення позову повинно бути
зазначено причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який
належить застосувати, з
обґрунтуванням його необхідності;
інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується накладанням
арешту на майно або кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовними вимогами.

З огляду на викладене, суд вважає, що
існує реальна загроза невиконання
позову, тому що згідно довідки
відповідач двічі за 2014р. притягався до
адміністративної відповідальності за
ч.5 ст.121 КоАП України ( не пристебнутий
паском безпеки), що вказує на
безвідповідальну експлуатацію
транспортного засобу і втрату
забезпечення позову, а тому у
задоволенні вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 154 ЦПК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»,-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про
скасування заходів забезпечення
позову по цивільній справі №225/4103/14-ц
провадження 2/225/1389/2014 за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя, у вигляді встановлених
ухвалою Дзержинського міського суду
Донецької області від 19 листопада 2014р.
арешту на автомобіль марки ГАЗ-33023 Дует
реєстраційний номер НОМЕР_2, заборони
його відчуження з передачею автомобіля
іншій особі, що не є зацікавленою
особою щодо предмета спору, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга в Апеляційний суд Запорізької
області через суд міста Дзержинська
протягом п’яти днів з дня її
проголошення, а особами, якщо ухвалу
було постановлено без їх участі, які її
оскаржують, протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: