АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 193/1411/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/323/К/14
суддя Шумська О.В.
Категорія - 27 ( І )
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Остапенко В.О.,
Савіної Г.О.

при секретарі: Кузьміній Н.В.

за участі: ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2;

представника Комерційний банк
"ПриватБанк" - Бродько Анатолія
Івановича

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 22811 грн. 28 коп.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 12 грудня 2006 року
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3448 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 12 грудня
2008 року.

У порушення норм закону та договору
відповідач зобов'язання за Кредитним
договором належним чином не виконував,
станом на 24 вересня 2013 року
заборгованість склала 22811 грн. 28 коп., у
зв'язку з чим позивач просив стягнути
вказану заборгованість.

Рішенням Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" заборгованість в розмірі
12600 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" судовий збір в сумі 126 грн.
72 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення по справі про відмову у
задоволенні позовних вимог
посилаючись на те, що судом першої
інстанції не враховано та не
встановлено обставин щодо погашення
відповідачем заборгованості, у в'язку
із чим судом зроблено невірний
висновок про наявність заборгованості
за кредитним договором.

Крім того, судом першої інстанції не
були досліджені Умови та правила
надання банківських послуг, на які суд
посилається в своєму рішенні та не
враховано, що відповідачем вказані
умови не підписувались, не досліджено
факт отримання відповідачем кредитних
коштів, не враховано, що на заяві
позичальника, яка підписана обома
сторонами, відсутня печатка позивача,
судом безпідставно взято за доказ
розрахунок заборгованості, який
наданий позивачем.

Судом при ухваленні рішення по справі
не враховано вимог щодо строку
позовної давності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Суд вірно встановив обставини справи,
дав їм належну оцінку і обґрунтовано,
відповідно до норм матеріального та
процесуального закону, частково
задовольнив позовні вимоги позивача.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
"ПриватБанк" суд першої інстанції
виходив з умов кредитного договору.

Так, відповідно до Заяви позичальника
№ DNR0F114800098 від 12.12.2006 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» надав ОСОБА_1 строковий
кредит у сумі 3448 грн. на строк 24 місяці з
12.12.2006 р. по 12.12.2008 р. включно з умовами
сплати за користування кредитом
відсотків у розмірі 0,42 % на місяць на
суму залишку заборгованості по
кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту в
розмірі 86,20 грн. та одноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту в розмірі 0,00 грн. в обмін на
зобов'язання позичальника з повернення
кредиту, сплаті відсотків, винагороди,
комісії, зазначені в Заяві та Умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам строки.

Погашення заборгованості повинні були
здійснюватися щомісяця в період
сплати, за який приймається період з «
5» по «10» число кожного місяця,
позичальник повинен надавати банку
грошові кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

Розділом 5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам визначена
відповідальність сторін. Зокрема, у
випадку несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту позичальник
сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від
суми простроченого платежу, але не
менше 1 гривні за кожний день
прострочки платежу /п. 5.1 Умов/.

При порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язані передбачених договором,
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500 грн. + 5 % від суми
заборгованості /п. 5.3 Умов/.

Відповідно до копії розрахунку
заборгованості за кредитним договором
по ОСОБА_1 вбачається, що станом на
24.09.2013 р. заборгованість останнього за
кредитним договором № DNR0F114800098 від
12.12.2006 року перед банком складає 22811 грн.
28 коп., з них: 0,00 грн. - заборгованість за
кредитом; 9424 грн. 78 коп. - заборгованість
за відсотками; 1613 грн. 57 коп.
заборгованість з комісії; 10210 грн. 49 коп.
заборгованість з пені, а також штрафи
відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил
надання банківських послуг: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1062 грн. 44 коп.
- штраф (відсоток від суми
заборгованості).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлені строки і боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти) у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
кодексу.

Виходячи з положень
ст.ст.526,527,530,629,1049,1050,1054 ЦК України суд
обґрунтовано дійшов висновку про
часткове задоволення вимог позивача в
розмірі 12600 грн. 79 коп. виходячи з того,
що стягненню підлягають: 9424 грн. 78 коп.
заборгованість за відсотками; 1613 грн. 57
коп. заборгованість з комісії, а також
500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1062
грн. 44 коп. - штраф відсоток від суми
заборгованості). При цьому суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
зменшення нарахованої позивачем суми
неустойки-пені за несвоєчасність
виконання позивачем зобов'язань за
кредитним договором з 10210 грн. 49 коп. до 0
грн. на підставі ст. 551 ЦК України.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що ним не були отримані
грошові кошті за кредитним договором
не відповідають матеріалам справи та
встановленим обставинам, оскільки
позивачем була перерахована сума
кредиту на рахунок ТОВ «ДПФ» (магазин
«Фокстрот») згідно рахунку № ЗУ-6439 від
12.12.2006 року, який відповідач надав
позивачу для оплати і отримання після
оплати побутової техніки (телевізора,
підставки та мобільного телефону),
таким чином кредит був наданий
відповідачу у безготівковій формі, що
не потребує доказів отримання
відповідачем коштів.

Також не відповідають матеріалам
справи та встановленим обставинам
доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що він не був
ознайомлений та не підписував умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам (Розстрочка) (Стандарт), оскільки
згідно Анкети позичальника останній
був ознайомлений та згодний з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам (Розстрочка) (Стандарт), які
відповідно до наказу позивача №65 від
20.01.2006 року та наказу № 391 від 21.03.2006 року
діяли на момент підписання
відповідачем анкети позичальника та
були надані йому у письмовій формі.
Своїм підписом 12.12.2006 року відповідач
підтвердив про надану йому повну
інформацію про умови кредитування.

Крім того, відповідач не надав доказів
тих обставин, що він був ознайомлений з
іншими умовами чи існування інших умов
для надання споживчого кредиту, крім
тих, які є в матеріалах справи.

Спростовуються матеріалами справи та
п.5.5 умов надання споживчого кредиту
фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт)
доводи апеляційної скарги про
незастосування судом строку позовної
давності, оскільки згідно із п.п.5.5 Умов
термін позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність печатки на заяві
позичальника, яка підписана обома
сторонами, не можуть бути підставою для
скасування рішення, оскільки ст. 207 ЦК
України визначено ознаки письмового
договору, а саме: підпис сторін та текс
зафіксований на документі, таким чином
наявність печатки не є обов'язковою.

Доводи апеляційної скарги щодо
ненадання позивачем бухгалтерського
розрахунку боргу, не можуть бути взяті
до уваги колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці. Чинним законодавством не
передбачено, що доказом розрахунку
боргу є виключно данні бухгалтерського
обліку, тому розрахунок боргу, наданий
позивачем, відповідно до вимог ст.59 ЦПК
України, є належним та допустимим
доказом по справі.

Таким чином, установивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку, що позовні
вимоги позивачем доведені,
обґрунтовані, а тому підлягають
частковому задоволенню.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону, а
тому, підстав, для скасування рішення
суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: