УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про скасування рішення третейського суду, -

у с т а н о в и в:

18.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування рішення третейського суду. Вимоги заяви мотивовано тим, що третейській суд прийняв рішення у справі, яка йому не підвідомча, оскільки за змістом Закону України «Про третейські суди», третейським судам не підвідомчі справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), при цьому, кредит надавався заявнику на споживчі потреби. Крім того, заявник посилається на те, що під час розгляду справи в третейському суді він тричі звертався до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв'язку із тим, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за його позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання третейського застереження (угоди) недійсним, однак суд переносив розгляд справи на іншу дату не зупиняючи провадження у справі, а в мотивувальній частині рішення вказав, що клопотання про зупинення провадження задоволенню не підлягає, оскільки розгляд компетентним судом вказаної справи не унеможливлює вирішення третейським судом даної справи. За вказаних обставин заявник вважає, що третейським судом грубо порушено вимоги чинного законодавства України та законні права і інтереси самого заявника, а тому заявник просить суд скасувати рішення третейського суду.

До початку судового розгляду заявник звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримує та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи за заявою про скасування рішення третейського суду, оцінивши всі наявні по справі докази, приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02.04.2008 року між заявником та заінтересованою особою у справі був укладений договір кредиту №665/Ф03.14/75 на суму 149980 доларів США на споживчі потреби, з кінцевим терміном повернення кредиту до 02.04.2023 року.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи інші зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Пунктом 6.2. договору кредиту передбачено третейську угоду у вигляді третейського застереження, якою передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись Законом України «Про третейські суди» домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошевцем Василем Миколайовичем Постійного діючого Третейського суду при Асоціації Українських Банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями суддя призначається головою Постійного діючого Третейського суду при Асоціації Українських Банків у відповідності до Регламенту Постійного діючого Третейського суду при Асоціації Українських Банків.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, в кредитному договорі №665/Ф03.14/75 від 02.04.2008 року, сторонами договору погоджено питання про розгляд спорів, які виникають з приводу укладеного договору, саме в Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків (м. Київ, вул. М. Раскової, 15, третейський суддя Ярошовець В.М.) від 27.06.2014 року у справі №151/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 позовні вимоги були задоволені і стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по договору кредиту в сумі 257711,30 доларів США (еквівалент 2059886,42 грн.) та третейській збір у розмірі 20998 грн. 86 коп.

Згідно ч. 4 ст. 389-4 ЦПК України, суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389-5 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Питання підвідомчості справ третейському суду регламентовано ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до Закону України від 03 лютого 2011 року № 2983-VІ «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейськими судами», який набув чинності 12 березня 2011 року, частину 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п. 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV "Про третейські суди" про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Тому за наявності вказаного третейського застереження (окремої третейської угоди) залишення позовної заяви споживача без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі заяви підлягають вирішенню і за наявності з цього приводу рішення третейського суду, прийнятого за межами його компетенції. При цьому відповідно до положень Закону України "Про захист прав споживачів" банк не є споживачем. Договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду у випадках, передбачених законом (стаття 17 ЦПК), не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а одним зі способів реалізації права на захист своїх прав та інтересів.

Третейське застереження, яке викладене у вказаному кредитному договорі не суперечать вимогам ч. 14 ст. 6, ст. 12 Закону України «Про третейські суди».

Зі змісту оспорюваного рішення третейського суду вбачається, що саме ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в третейський суд за захистом своїх порушених прав.

Разом з тим, відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» банк не є споживачем, а відтак, винесений на вирішення третейського суду спір не пов'язаний із захистом прав споживачів послуг банку і тому дана справа була підвідомча Третейського суду, тож посилання заявника на те, що третейський суд розглянув справу, яка не підвідомча йому є безпідставними.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків №151/14 від 27.06.2014 року прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про третейські суди», розгляд справи відбувався в межах третейської угоди, яка укладена між сторонами у справі і даних про те, що компетентним судом третейська угода визнана недійсною в матеріалах справи немає.

При цьому, посилання заявника на неналежне вирішення його клопотання про зупинення провадження у справі не належить до підстав для скасування рішення третейського суду, визначених ст. 389-5 ЦПК України.

Розглядаючи заяву про скасування рішення третейського суду, суд згідно з ч.3 ст.384-4 ЦПК України лише встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, які визначені ст. 389-5 ЦПК України, та не здійснює перевірку правильності застосування третейським судом норм матеріального чи процесуального права при вирішенні спору.

Заявником не було доведено наявності підстав для скасування рішення третейського суду і в процесі розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, підстав для скасування рішення, передбачених ст. 389-5 ЦПК України судом не виявлено, а отже у задоволенні заяви слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про третейські суди» ст.ст. 389-4, 389-5, 389-6 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про скасування рішення третейського суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя -