Справа № 180/991/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області в складі :

головуючої Тананайської Ю.А.

при секретарі Котовій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Марганці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання права власності на 1/2
частину будинку

В с т а н
о в и в :

Позивач звернулася до суду з заявою,
в якій просить визнати факт проживання
однією сім"єю без реєстрації шлюбу з
відповідачем в період з 01.06.2003 року по
теперішній час. Визнати за нею право
власності на 1/2 частку житлового
будинку із господарськими спорудами,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Свої вимоги мотивує тим, що вона з
відповідачем проживала однією сім»єю
з червня 2003 року. В цей період вони
придбали будинок АДРЕСА_1 за спільні
кошти, провели ремонтні роботи та
проживають разом в будинку. Згідно
договору купівлі-продажу житловий
будинок зареєстрований на
відповідача. На даний час між ними
виник спір з приводу володіння та
користування житлом.

У судовому засіданні представник
позивача та позивач позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача
позов визнали частково, суду пояснили,
що визнають факт спільного проживання
чоловіка та жінки без шлюбу, але
будиник придбаний за особисті кошти
відповідача. У власності відповідача
був будинок АДРЕСА_2, який було продано
відповідачем 24.10.2005 року, а на ці кошти 26
жовтня 2005 року придбано спірний
будинок. Просять відмовити позивачу у
вимозі про визнання права власності на
? частку будинку, оскільки він
придбаний за особисті кошти
відповідача.

Дослідивши зібрані по справі докази у
їх сукупності, з»ясувавши дійсні
обставини справи, допитавши свідків
позивача та відповідача, суд приходить
до висновку, що позовну заяву слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім»ю
складають особи, які спільно
проживають, пов»язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов»язки.

В судовому засіданні встановлено та не
оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в період часу з 1 червня 2003 року
по теперішній час, проживають однією
сім»єю без реєстрації шлюбу.

В іншому шлюбі ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 не
перебувають.

26 жовтня 2005 року ОСОБА_2 уклав договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1. В
подальшому зареєстровав прво
власності на зазначений будинок за
собою.

Відповідно до ст.74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, або в будь-якому іншому, майно,
набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Таким чином зазначений будинок є
спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та
ОСОБА_1

Згідно вимог ст..70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пунктах 23,24 Постанови від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

В судовому засіданні встановлено, що у
власності ОСОБА_2 перебував будинок
АДРЕСА_2 з 1994 року, який ОСОБА_2 продав 24
жовтня 2005 року за 2000 гривень.

Будинок АДРЕСА_1 придбаний через два
дні після продажу власного будинку
ОСОБА_2 - 26 жовтня 2005 року, згідно
довору купівлі-продажу за 5000 гривень.

Факт використання коштів, отриманих
від продажу будинку АДРЕСА_2 на
придбання будинку АДРЕСА_1
підтверджують, як свідки позивача
ОСОБА_3, ОСОБА_4, так і свідки
відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , які
зазначали в судовому засіданні, що
ОСОБА_2 продав будинок, доклали кошти та
придбали новий будинок.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім договорів купівлі-продажу
будинків, інших доказів на
підтвердження вартості будинків
сторонами не надано, тому суд, при
визначенні часток сторін в будинку
АДРЕСА_1, використовує вартість
будинків, яка зазначена в договорах
купівлі-продажу.

Оскільки доведено ОСОБА_2, що ним було
внесено в рахунок вартості будинку
АДРЕСА_1, кошти від продажу належного
йому будинку АДРЕСА_2, то суд вважає, що
його частку в будинку АДРЕСА_1
необхідно збільшити на 2000 гривень.
Спільними коштами, які вкладені
сторонами в придбання будинку є 3000
гривень ( 5000 гривень вартість будинку
АДРЕСА_1 - 2000 гривень вартість будинку
АДРЕСА_2), тому кожним вкладено
спільних коштів в придбання будинку по
1500 гривень.

Виходячи з цього, частка ОСОБА_2 в
будинку складає 7/10, оскільки ним
вкладено в придбання будинку 3500
гривень, частка ОСОБА_1 складає 3/10, бо
вкладено 1500 гривень.

Тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню
частково.

Згідно ст.88 України з відповідача
підлягають стягненню на користь
позивача судові витрати, пропорійно
задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 57, 58, 59, 60, 209,212, 214,256 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1 червня 2003 року до
теперішнього часу.

Визнати за ОСОБА_1 право власносні на 3/10
частки будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власносні на
7/10 частки будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений судовий збір в сумі 183 гривні
52 коп.

Рішення може бути оскарженим в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Марганецький міський суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя:
Ю. А.
Тананайська