Провадження №
УХВАЛА

про залишення без руху

18 листопада 2014 року

м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.
Суми Литовченко О.В., розглянувши
скаргу ОСОБА_1 до Старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про визнання
дій незаконними та скасування
постанови,-

встановив:

17.11.2014 року скаржник звернувся до суду
зі скаргою про визнання дій
незаконними та скасування постанови
Старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції ОСОБА_2.

Прохає суд визнати дії щодо накладання
арешту на кошти підприємця ОСОБА_1
незаконними та скасувати постанову про
арешт коштів боржника від 11.11.2014 року
виконавчого провадження №44799020.

Дослідивши матеріали скарги, суд
вважає за доцільне залишити скаргу без
руху виходячи з наступного.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від
07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання»
відповідно до статті 383 ЦПКУкраїни,
частини першої статті 12, частини
четвертої статті 82 Закону про
виконавче провадження право на
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК, мають лише сторони
виконавчого провадження, якщо
вважають, що порушено їх права чи
свободи. При цьому вони набувають
процесуального статусу заявника. На
підставі статті 8 Закону про виконавче
провадження сторонами у виконавчому
провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до п. 24 даної Постанови У
справах за скаргами стягувача чи
боржника на дії державного виконавця,
пов’язані з арештом і вилученням майна
та визначенням вартості й оцінки цього
майна, суд перевіряє відповідність цих
дій положенням статей 57, 58 Закону про
виконавче провадження. Вимоги інших
осіб щодо належності їм, а не
боржникові майна, на яке накладено
арешт, вирішуються шляхом
пред’явлення ними відповідно до
правил судової юрисдикції позову до
боржника та особи, в інтересах якої
накладено арешт, про визнання права
власності на це майно і зняття з нього
арешту. У такому ж порядку
розглядаються вимоги осіб, які не є
власниками майна, але володіють ним на
законних підставах. Орган державної
виконавчої служби у відповідних
випадках може бути залученим судом до
участі у справі як третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору.

Відповідно до п. 13 Постанови скарга має
відповідати загальним вимогам щодо
форми та змісту позовної заяви,
передбаченим положеннями ЦПК, та
містити відомості, зазначені в пунктах
3 — 5 частини сьомої статті 82 Закону про
виконавче провадження, зокрема зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби та норму закону, яку
порушено, а також обставини, якими
заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не
відповідає таким вимогам, то
застосовуються положення статті 121 ЦПК.

17. Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона
виконавчого провадження, яка
звернулася до суду зі скаргою, бере
участь в її розгляді як заявник, а інші
учасники цього провадження, прав і
обов’язків яких безпосередньо
стосується розгляд і вирішення цієї
скарги, — як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
посадової особи державної виконавчої
служби розглядаються судом за
загальними правилами ЦПК з
особливостями, встановленими статтею
386 ЦПК, за участю державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби, рішення, дії або
бездіяльність якої оскаржуються. До
участі у справі як заінтересованої
особи залучається інша сторона
виконавчого провадження, оскільки
судовим рішенням може бути вирішено
питання про її права чи інтереси.

Скаржник звертається до суду зі
скаргою в якій зазначає фізичну особу
ОСОБА_1. Однак в скарзі скаржник
зазначає, що кошти, на які накладено
арешт, належать ФОП ОСОБА_1, та ніякого
відношення до фізичної особи ОСОБА_1 не
мають та жодним законодавчим актом не
передбачено відповідальність
підприємця за його шкоду, як фізичної
особи.

Скаржником не зазначено та не залучено
заінтересованих осіб, тобто стягувача
у виконавчому проваджені.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку залишити скаргу без руху та
надати скаржнику строк для усунення
недоліків, а саме: визначитися хто
звертається зі скаргою ОСОБА_1 чи ФОП
ОСОБА_1, залучити зо участі у розгляді
скарги заінтересованих осіб.

Керуючись ст. ст.121, 383-385 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 до Старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про визнання
дій незаконними та скасування
постанови, залишити без руху,
запропонувавши скаржнику усунути
вказані недоліки в строк не більше
п’яти днів з дня отримання ухвали та
роз’яснити, що в разі невиконання
скаржником вимог, викладених у ст.ст.
383-385 ЦПК України, скарга буде вважатись
неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

О.В. Литовченко