Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц/778/30/14
Головуючий у 1 інстанції: Суркова В.П.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого Крилової О.В.

Суддів Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 07
серпня 2013 року у справі за позовом
Моторного (транспортного) страхового
бюро України до ОСОБА_3, третя особа:
ОСОБА_4 про стягнення виплат страхового
відшкодування в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року Моторне
(транспортне) страхове бюро України
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_4 про стягнення
виплат страхового відшкодування в
порядку регрессу.

В позові, уточненому в ході судового
розгляду, зазначало, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 16.06.2009 року з вини відповідача
ОСОБА_3, був пошкоджений автомобіль
«ЗАЗ ДЕУ» реєстраційний номер НОМЕР_2,
який належить ЗAT «Метал та якість». На
момент скоєння дорожньо-транспортної
пригоди відповідач не мав договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Згідно звіту спеціаліста експертного
автотоварознавчого дослідження № 900
від 26.06.2009 року, розмір завданих збитків
за пошкоджений транспортний засіб
становить 8643,60 грн.

Оскільки відповідач у добровільному
порядку не відшкодував потерпілому
заподіяну шкоду, МТСБУ виплатило йому
страхове відшкодування у розмірі 7203
грн.

Просило суд в порядку регресу стягнути
з відповідача на користь МТСБУ
страхове відшкодування в сумі 7203 грн.,
понесені судові витрати в сумі 214,60 грн.
та витрати на правову допомогу в сумі
1500 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2013 року у
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Моторне (транспортне) страхове бюро
України подало апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на незаконність,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з`ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Ухвалене у справі судове рішення
зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивач не мав права
відшкодовувати завдану шкоду, оскільки
відповідальність відповідача була
застрахована про що свідчить поліс
обов'язкового страхування серії ВС8056947,
про який зазначено в довідці №8414010 про
ДТП, а також позивачем не надано
доказів перерахування відшкодованої
суми.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він дійшов його
з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Матеріали справи свідчать, що 16.06.2009р.
по вул. Патріотичній на перехресті
вул.Лермонтова в м. Запоріжжі сталася
ДТП за участю автомобіля «Москвич 403»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_3, який належав
ОСОБА_4 та автомобіля «ЗАЗ ДЕУ»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_5, який належав
на праві власності ЗАТ «Метал та
якість».

В результаті зіткнення транспортних
засобів автомобіль «ЗАЗ ДЕУ» зазнав
технічних пошкоджень.

Відповідно до висновку спеціаліста -
автотоварознавця КАБ ТОВ ПЕП
«Стандарт-Сервіс» ОСОБА_6 №900 від 26
червня 2009 року розмір збитків, завданих
власнику автомобіля «ЗАЗ ДЕУ»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 його
пошкодженням, становить 8 643,60 грн.

Постановами Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 31.07.2009р. та
Апеляційного суду Запорізької області
від 02.09.2009р. ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні ДТП, не встановлено, що
останній без відповідних правових
підстав використовував або
неправомірно експлуатував, належний на
праві власності ОСОБА_4 автомобіль.

Не спростовано вказаних обставин, як це
передбачено ст. 60 ЦПК України, і
відповідачем.

На час виникнення ДТП ОСОБА_3 керував
автомобілем «Москвич 403» на підставі
довіреності.

На підставі наказу Моторно
(транспортного ) страхового бюро
України № 2767 від 03.11.2009 року, платіжним
дорученням за № 4128 від 05.11.2009 року ЗАТ
«Метал та якість» перераховано
страхове відшкодування у розмірі 7 203,00
грн.

Згідно п. 38.2.1 ст. 38.2.1. Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до власника
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього
Закону.

Оскільки позивач здійснив
відшкодування шкоди за водія
транспортного засобу, який спричинив
ДТП і не мав договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів до нього згідно
положень ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст.
38.2.1. Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» перейшло право
вимоги на відшкодування вказаних
витрат в порядку регресу.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
абзацах 1, 3-5 пункту 6 постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 1 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Висновок суду першої інстанції щодо
відсутності доказів перерахування
позивачем коштів страхового
відшкодування спростовується
матеріалами справи, в яких міститься
копія платіжного доручення, завірена
підписом судді (а.с. 65).

Також, в матеріалах справи відсутні
будь які належні докази, які б
підтверджували наявність страхового
поліса чи договору страхування у
відповідача на автомобіль «Москвич 403».
Ані страхового полісу, ані договору
страхування до суду не надано. Висновок
суду першої інстанції про наявність
полісу зроблений лише на підставі
довідки про ДТП (а.с. 9).

Згідно відповіді АСК «Омега» за ними
рахується поліс №ВС 8056947, але він не
оформлений. Автомобіль Москвич М403,
реєстраційний номер НОМЕР_1 в АСК
«Омега» незастрахований.

За таких обставин, судом невірно
витлумачено норми матеріального права,
в зв»язку з чим незаконно відмовлено у
задоволенні позову МТСБУ щодо
стягнення з ОСОБА_3 суми страхового
відшкодування, а тому рішення суду в
цій частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового.

В свою чергу, не підлягає задоволенню
вимога про стягнення з ОСОБА_3 на
користь МТСБУ витрат на правову
допомогу в розмірі 1500 грн., виходячи з
наступного.

Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК
України та ст. 30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
судові витрати на правову допомогу - це
фактично понесені стороною і
документально підтверджені витрати,
пов'язані з наданням цій стороні
правової допомоги адвокатом або іншим
спеціалістом в галузі права при
вирішенні цивільної справи в розумному
розмірі з урахуванням витраченого
адвокатом часу.

На підтвердження понесених витрат на
правову допомогу представником
позивача Івахніна А.В. надано Контракт
про надання правової допомоги №67 від 27
вересня 2012 року та Додаткову угоду № 1
від 19.10.2012 року до Контракту (а.с. 23-26).

Проте, названі документи не свідчать
про оплату гонорару та інших витрат,
пов'язаних з наданням правової
допомоги, оскільки вони не є
документами, оформленими у
встановленому законом порядку, а
такими документами можуть вважатись
квитанції до прибуткового касового
ордеру, платіжного доручення з
відміткою банку або іншого
банківського документу, касового чеку.

Також з матеріалів справи вбачається,
що Івахніна А.В. представляла інтереси
позивача на підставі довіреностей.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК
України стягненню підлягає
компенсація витрат пов`язана з роботою
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, а представник позивача є
представником по довіреностях, тому
дана вимога задоволенню не підлягає.

Крім того, у відповідності до ч.5 ст.88
ЦПК України, якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Отже з ОСОБА_3 на користь МТСБУ слід
стягнути судовий збір у розмірі 321,90
грн.

З мотивів, викладених вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст.303,304, 307, 309, 313, 314, 316,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2013 року у
цій справі скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України страхове відшкодування у
порядку регресу в сумі 7 203 (сім тисяч
двісті три) грн. 00 коп. та судові витрати
в сумі 321 (триста двадцять одна) грн. 90
коп.

У задоволенні вимог про відшкодування
витрат за надання правової допомоги в
сумі 1500 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: