Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5004/14
Головуючий у 1-й інстанції Холод Р.С.
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 03 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» про захист прав споживачів,
визнання кредитного договору частково
недійсним , -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Родовід Банк»
про захист прав споживачів, визнання
кредитного договору частково
недійсним, який згодом уточнив.

В обґрунтування позову зазначав, що
21.01.2008 року між ним та ним та Банком був
укладений кредитний договір про
надання споживчого кредиту. Відповідно
до п.4.5. зазначеного кредитного
договору за порушення строків
(термінів) повернення кредиту та/або
сплати процентів за користування
кредитом, він повинен сплачувати банку
пеню за кожний день прострочення у
розмірі 1,6% від суми простроченої
заборгованості.

В перерахунку розмір пені, яку він має
сплатити на користь відповідача у разі
невиконання ним зобов'язань по
договору, становить 584 % річних.

Вважає, що у даному випадку
відповідачем були порушені вимоги п.5
ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав
споживачів», згідно якого
несправедливими є, зокрема, умови
договору про встановлення вимоги щодо
сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації (понад
п'ятдесят відсотків вартості
продукції) у разі невиконання ним
зобов'язань за договором.

Враховуючи вищевикладене позивач
просив суд визнати недійсним п.4.5.
кредитного договору від 21.01.2008 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Родовід
Банк».

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 03 жовтня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове , яким задовольнити позов
у повному обсязі

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
процесуального та матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з
того, що позивач пропустив строк
звернення до суду за відновлення
порушеного права більше 3-х років, що є
підставою у відповідності зі ст.ст. 267
ЦК України для відмови у позові.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права.

Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК
України, сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що 21.01.2008 року сторони
уклали кредитний договір про надання
споживчого кредиту, тобто строк
позовної давності про оскарження умов
договору почався з цієї дати.

Позивач звернувся з позовом у жовтні
2014 року.

Відповідач подала до суду письмові
заперечення в яких просить застосувати
наслідки пропуску строку позовної
давності ( а.с. 14)..

Отже судова колегія вважає, що суд
першої інстанції застосувавши
наслідки пропуску позовної давності
дійшов до правильного висновку.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права
, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів
вважає, що рішення суду постановлено з
додержанням вимог закону і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 03 жовтня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: