Номер провадження: 22-ц/785/7511/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

за участю секретаря - Томашевської
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
попереднього договору купівлі-продажу
земельної ділянки нікчемним та
повернення коштів, зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6,
про визнання попереднього договору
купівлі-продажу земельної ділянки
дійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Київського районного суду м.
Одеси від 02 липня 2014 року,

встановила:

У лютому 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом, в
якому просив: 1) визнати нікчемним
укладений 10.09.12 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_5
попередній договір купівлі-продажу
земельної ділянки в АДРЕСА_1; 2) стягнути
з відповідача: - сплачену за попереднім
договором суму грошей в розмірі - 79 930,00
грн., що за офіційним курсом НБУ станом
на 10.09.12 р. еквівалентно - 10 000 доларам
США; - судовий збір у розмірі 1 028,71 грн..

В позові ОСОБА_4 посилався на те, що
10.09.12 р. між його покійною дружиною
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено
попередній договір про наміри
купівлі-продажу земельної ділянки в
АДРЕСА_1 (далі - Земельна ділянка).
Сторони зобов'язалися до 28.12.12 р.
укласти та нотаріально посвідчити
основний договір купівлі-продажу
належної ОСОБА_5 земельної ділянки. В
рахунок взаємних зобов'язань ОСОБА_7
передала ОСОБА_5 гроші в сумі - 10 000
доларів США, що за офіційним курсом
НБУ станом на 10.09.12 р. еквівалентно - 79
930,00 грн.. Основний договір в
передбачений сторонами строк укладено
не було.

Не визнавши первісний позов ОСОБА_4, у
квітні 2014 р. ОСОБА_5 звернувся до суду із
зустрічним позовом, в якому просив
визнати дійсним попередній договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
10.09.12 р..

В позові ОСОБА_5 посилався на те, що
він дійсно в присутності позивача
отримав від ОСОБА_7 гроші в сумі - 10 000
доларів США. Гроші одразу були внесені
ним як платіж по кредиту по зазначеній
земельній ділянці. У листопаді 2012 р. ним
були підготовлені всі документи для
укладання основного договору
купівлі-продажу земельної ділянки.
Однак, ОСОБА_7 відмовилася від
укладання договору. За умовами
попереднього договору (п. 1.1) у випадку
відмови покупця від укладення
основного договору, передані в якості
завдатку гроші залишаються у нього, як
компенсація за відмову від укладення
основного договору.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 26.07.13 р. позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано
нікчемним попередній договір від 10.09.12
р. купівлі-продажу земельної ділянки за
адресою - АДРЕСА_1. У задоволені вимог
ОСОБА_4 про стягнення коштів в сумі - 79 930
грн. відмовлено. У задоволені
зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання
попереднього договору дійсним
відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі оскаржує
рішення в частині відмови у
задоволенні його вимог про стягнення з
відповідача коштів в сумі - 79 930 грн..
Просить рішення суду першої інстанції
в цій частині скасувати. Ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
позову. Посилається на те, що рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт в судове засідання не
з'явився. Про час і місце розгляду
справи сповіщений належним чином.
Причини неявки суду не повідомив, заяв
та клопотань не надав.

ОСОБА_5 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав. В судове
засідання не з'явився. Про час і місце
розгляду справи сповіщений належним
чином. Причини неявки не повідомив,
заяв та клопотань не надав.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторони, належним чином
сповіщених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Оскільки рішення
суду в частині визнання попереднього
договору нікчемним та в частині
відмови в задоволенні вимог про
визнання попереднього договору
дійсним не оскаржено, апеляційний суд в
цих частинах рішення суду першої
інстанції не перевіряє.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду захистом своїх
порушених прав. Суд, здійснюючи
правосуддя, захищає порушені права цих
осіб у спосіб, визначений законами
України. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволені первісних
вимог позивача про стягнення з
відповідача переданої за попереднім
договором суми грошей, суд першої
інстанції виходив з того, що сплачена
ОСОБА_7 10.09.12 р. сума в розмірі - 10 000
доларів США є завдатком. Основний
договір не був укладений з вини ОСОБА_7
(а. с. 47 - 48).

Колегія суддів вважає, що погодитися
з такими висновками суду першої
інстанції не можна. Рішення суду першої
інстанції в цій частині вимогам
діючого законодавства не відповідає.
Цих висновків суд дійшов при
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 220, 570, 635, 657 ЦК
України) та процесуального (ст. ст. 10, 11,
60, 179, 213, 214 ЦПК) права. Не відповідають
обставинам справи висновки суду про те,
що сплачені за попереднім кошти є
завдатком. Доводи апелянта в цій
частині є обґрунтованими.

Між сторонами виникли
правовідносини щодо укладення
попереднього та основного договорів
купівлі-продажу.

Згідно із ст. 220 ЦПК України, у разі
недодержання сторонами вимоги про
нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. Статтею 657 ЦК
України встановлено, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки
укладається в письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 570 ЦК України передбачено, що
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

За правилами, передбаченими ст. ст. 635
ЦК України, попереднім є договір,
сторони якого зобов'язуються протягом
певного строку (у певний термін)
укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.
Сторона, яка необґрунтовано ухиляється
від укладення договору, передбаченого
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.

Встановлено, що між сторонами 10.09.12 р.
в письмовій формі, без нотаріального
посвідчення, було укладено тільки
попередній договір (а. с. 5 - 5 зворотна
сторона), умовами якого передбачено
укладення основної угоди - до 28.12.12 р. (п.
1.1). П. п. 1.3, 1.4 попереднього договору
передбачено, що передача земельної
ділянки та її оплата здійснюється в
день укладення основної угоди. П. п. 3.1,
3.3 в підтвердження намірів сторін
передбачено сплату покупцем завдатку,
який у випадку відмови останнього від
укладення основного договору
залишається у продавця.10.09.12 р. ОСОБА_5
отримав від ОСОБА_7 гроші в сумі - 10 000
доларів США (а. с. 6).

Вказаний попередній договір є
нікчемним, оскільки він не відповідає
вищевказаним вимогам ст. ст. 220, 635, 657 ЦК
України щодо його нотаріального
посвідчення. Основний договір
купівлі-продажу земельної ділянки
укладено не було. Тому зобов'язання з
купівлі-продажу земельної ділянки не
виникло. Виходячи із зазначеного,
вважати сплачені за попереднім
договором кошти завдатком не можна.
Виходячи з положень ст. 216 ЦПК України,
гроші підлягають поверненню позивачу.

За вищевказаних обставин, колегія
суддів вважає, що доводи апелянта щодо
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, наявність
підстав для задоволення його вимог
щодо стягнення грошових коштів є
обґрунтованими.

Невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи в
частині відмови в задоволенні вимог
ОСОБА_4 про стягнення грошової суми.
Тому колегія суддів вважає, що рішення
суду першої інстанції в цій частині
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення про стягнення з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_4 грошової суми в
розмірі - 79 930,00 грн., що за офіційним
курсом НБУ станом на 10.09.12 р. становило -
10 000 доларів 00 центів США та судового
збору у сумі - 799,00 грн..

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 02 липня 2014 року в частині
відмови в задоволенні вимог ОСОБА_4 про
стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів -
скасувати.

Позов ОСОБА_4 в частині стягнення з
ОСОБА_5 грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (номер картки
фізичної особи-платника податків -
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (номер картки
фізичної особи-платника податків -
НОМЕР_2):

- 79 930 (сімдесят дев'ять тисяч
дев'ятсот тридцять) грн. 00 коп., що за
офіційним курсом Національного Банку
України станом на 10 вересня 2012 року
становило - 10 000 (десять тисяч) доларів 00
центів США;

- судовий збір у сумі - 799 (сімсот
дев'яносто дев'ять) грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене до касаційного суду протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко