АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5692/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Залімська Н. В. Доповідач -
Каратаєва Л.О.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Прозорової М.Л.,
Козлова С.П.

при секретарі - Кочержинській А.Ю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради на рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
04 квітня 2014 року по справі за позовом
Дніпропетровської міської ради до
ОСОБА_4, ОСОБА_5- треті особи - Державна
інспекція сільського господарства в
Дніпропетровській області та Державна
податкова інспекція у Ленінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою та зобов'язання вчинити певні
дії, -

в с т а н о в и л а:

04 квітня 2014 року Ленінським
районним судом м. Дніпропетровська
ухвалено рішення про відмову у
задоволенні позову Дніпропетровської
міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи Державна інспекція сільського
господарства в Дніпропетровської
області та Державна податкова
інспекція у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та зобов'язання
вчинити певні дії.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, Дніпропетровська міська
рада подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі. Судові
витрати покласти на відповідачів.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
котрим суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, прийняте на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
при прийнятті рішення суд вирішує,
зокрема, питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та якими доказами це
підтверджується, чи є інші фактичні
дані, що мають значення для вирішення
справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої
інстанції не врахував.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 є власником 1/2 частини
нежитлових будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу нежилого приміщення
від 18 травня 2007 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим № 2178, зареєстрованого в
Комунальному підприємстві
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» 12 червня 2007
року за реєстраційним № 17555728 (а.с. 110, 111,
112).

ОСОБА_5. є власником іншої 1/2 частини
вищезазначених нежитлових будівель і
споруд на підставі договору
купівлі-продажу частини нежитлової
будівлі і споруд від 21 травня 2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим № 7670, зареєстрованого в
Комунальному підприємстві
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради 15
серпня 2008 року за реєстраційним № 17555728
(а.с. 54, 55, 56).

Проте, будь-які правовстановлюючі
документи, що підтверджують законність
землекористування ділянкою, на якій
розташовані вказані об'єкти, відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції послався на
наявність рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 червня 2013 року, яке є чинним та яким
позовні вимоги Дніпропетровського
міжрайонного екологічного прокурора в
інтересах держави в особі
Дніпропетровської міської ради до
ОСОБА_4, третя особа Державна інспекція
сільського господарства в
Дніпропетровській області про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, приведення її у
попередній стан - задоволено;
зобов'язано ОСОБА_4 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею загальною площею 0,2399 га по
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську та
повернути її Дніпропетровській
міській раді, привівши її у попередній
стан шляхом знесення і вивезення
самовільно збудованих чотирьох
тимчасових палаток та двох металевих
кіосків для обслуговування будівель та
споруд кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»; стягнути з
ОСОБА_4 матеріальну шкоду, заподіяну
державі внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки площею 0,2399
га, яка розташована на території м.
Дніпропетровська по АДРЕСА_1 в розмірі
335 грн. (а.с. 132-135).

На підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
лише в частині позовних вимог
заявлених до ОСОБА_4, стосовно якого
було ухвалено вказане вище рішення, а
саме в частині зобов'язано ОСОБА_4
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею загальною площею 0,2399 га
по АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську та
повернути її Дніпропетровській
міській раді, привівши її у попередній
стан шляхом знесення і вивезення
самовільно збудованих чотирьох
тимчасових палаток та двох металевих
кіосків для обслуговування будівель та
споруд кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»; стягнення з
ОСОБА_4 матеріальної шкоди, заподіяної
державі внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки площею 0,2399
га, яка розташована на території м.
Дніпропетровська по АДРЕСА_1 в розмірі
335 грн.

Що стосується позовних вимог,
заявлених до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відносно
звільнення земельної ділянки площею
0,1256 га, на якій розташовані будівлі та
споруди кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: літ.
А-1 - будівля кафе, літ. Б - навіс, літ. В -
навіс (тимчасовий), літ. З - навіс
(тимчасовий), літ. І - навіс (тимчасовий),
літ. К - туалет, літ. Л - навіс
(тимчасовий), № 1, 3 - хвіртки, № 2 -
огорожа та І-ІІІ - мостіння, то відмова
у їх задоволенні з підстав наявності
рішення суду, яким встановлені певні
обставини є необґрунтованими, оскільки
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 червня 2013 року
не стосується звільнення саме вказаної
земельної ділянки, а ОСОБА_5 взагалі не
була стороною по вказаній справі.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності
на земельну ділянку посвідчується
державним актом, крім випадків,
визначених частиною другою цієї
статті. Право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою. Право
оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону
або договором оренди землі та
договором відчуження права оренди
землі, зареєстрованими відповідно до
закону.

23 листопада 2012 року Державної
інспекцією сільського господарства в
Дніпропетровській області було
здійснено перевірку дотримання вимог
земельного законодавства, в ході якої
встановлено, що земельна ділянка
загальною площею 0,3655 га за адресою:
АДРЕСА_1 використовується ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 під розміщення будівель та
споруд кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: літ.
А-1 - будівля кафе, літ. Б - навіс, літ. В -
навіс (тимчасовий), літ. З - навіс
(тимчасовий), літ. І - навіс (тимчасовий),
літ. К - туалет, літ. Л - навіс
(тимчасовий), № 1, 3 - хвіртки, № 2 -
огорожа та І-ІІІ - мостіння. Зазначені
будівлі та споруди розташовані на
частині вищевказаної земельної
ділянки площею 0,1256 га використовується
відповідачами по їх фактичному
розміщенню без правовстановлюючих
документів на земельну ділянку. Решта
земельної ділянки площею 0,2399 га
самовільно зайнята ОСОБА_4 під
розміщення чотирьох тимчасових
палаток для відвідувачів, двох
металевих кіосків для обслуговування
будівель та споруд кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»
(а.с. 11, 12, 13).

Згідно ст. 1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» самовільне зайняття
земельної ділянки - будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. 212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Разом з тим у п. 3.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 травня 2011 року № 6 «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних правовідносин»
зазначено, що відповідно до вимог
чинного законодавства обов'язковою
умовою фактичного використання
земельної ділянки є наявність у особи,
що її використовує, правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку, а
відсутність таких документів може
свідчити про самовільне зайняття
земельної ділянки. Разом з тим, у
вирішенні питання про застосування
відповідальності за самовільне
зайняття земельної ділянки судам
необхідно враховувати, що саме по собі
встановлення судом наявності
фактичного користування земельною
ділянкою без документів, що
посвідчують права на неї, не є
достатньою підставою для кваліфікації
такого використання земельної ділянки
як самовільного її зайняття. У
вирішенні таких спорів необхідно
досліджувати, чи передбачено
спеціальним законом отримання
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку для розміщення певних
об'єктів, причини відсутності таких
документів у особи, що використовує
земельну ділянку, наявність у особи
права на отримання земельної ділянки у
власність чи в користування, вжиття нею
заходів до оформлення права на
земельну ділянку тощо.

Відповідачами не надано будь-яких
доказів, що ними вирішено питання про
виділення в користування або у
власність земельної ділянки або
відмовлено у видачі та ця відмова
оскаржена.

Таким чином, розглядаючи даний спір в
межах заявлених вимог, оцінюючи
здобуті по справі докази щодо їх
належності, допустимості,
достовірності, а також достатності та
взаємності зв'язку у сукупності,
колегія суддів доходить висновку, що
позов Дніпропетровської міської ради в
частині вимог, заявлених до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 відносно зобов'язання повернути
Дніпропетровській міській раді
земельну ділянку площею 0,1256 га, на якій
розташовані будівлі та споруди кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: літ. А-1 - будівля
кафе, літ. Б - навіс, літ. В - навіс
(тимчасовий), літ. З - навіс (тимчасовий),
літ. І - навіс (тимчасовий), літ. К -
туалет, літ. Л - навіс (тимчасовий), № 1, 3 -
хвіртки, № 2 - огорожа та І-ІІІ -
мостіння, по АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську шляхом знесення
будівель та споруд, що розташовані на
вказаній земельній ділянці підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції в цій частині скасуванню.

В іншій рішення суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 04 квітня
2014 року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог щодо зобов'язання
ОСОБА_4, ОСОБА_5 повернути
Дніпропетровській міській раді
земельну ділянку площею 0,1256 га, на якій
розташовані будівлі та споруди кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: літ. А-1 - будівля
кафе, літ. Б - навіс, літ. В - навіс
(тимчасовий), літ. З - навіс (тимчасовий),
літ. І - навіс (тимчасовий), літ. К -
туалет, літ. Л - навіс (тимчасовий), № 1, 3 -
хвіртки, № 2 - огорожа та І-ІІІ -
мостіння, по АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську шляхом знесення
зазначених будівель та споруд, що
розташовані на вказаній земельній
ділянці скасувати та позовні вимоги в
цій частини задовольнити.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: