Справа № 496/670/14-ц
Провадження 2/496/713/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року Біляївський районний
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

при секретарі - Горлевому Д.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Біляївка
Одеської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до Василівської
сільської ради Біляївського району,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Біляївської
міської ради (треті особи - ОСОБА_6,
Одеська Нова Біржа) про визнання
недійсним дублікату свідоцтва та
визнання дійсним договору-купівлі
продажу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду із
зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 13 грудня 1997 року ОСОБА_6,
яка діяла на підставі довіреності від
імені ОСОБА_9, уклала договір
купівлі-продажу нерухомого майна з
ОСОБА_3, який діяв від свого імені та від
імені свого неповнолітнього сина
ОСОБА_4, ОСОБА_5, квартири АДРЕСА_1.
Вказана квартира складається з двох
кімнат, жилою площею 30 кв.м., загальною
площею 59,50 кв.м., а також з коридору,
туалету, ванної, кухні та комори. Одразу
ж після укладання договору
купівлі-продажу, ОСОБА_9 з дружиною
ОСОБА_10 та дочкою ОСОБА_2 переїхав
мешкати до вищевказаної квартири та
проживав там з сім'єю по день смерті,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. У зв'язку з
тим, що батько позивача помер, а мати
вела аморальний спосіб життя, позивача
було направлено в дитячий будинок в с.
Троїцьке Біляївського району Одеської
області. Рішенням виконавчого комітету
Василівської сільської ради
Біляївського району Одеської області,
за ОСОБА_2 закріплене право на
проживання до повернення дівчинки зі
школи-інтернату в квартирі її матері за
адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що
позивач була дитиною-сиротою, після
закінчення інтернату вона залишилась
зовсім без будь-якого піклування, не
мала ні свідоцтва про народження, а ні
паспорту громадянина України, не маючи
грошей, вона не мала змоги повернутись
до с. Василівка в квартиру своїх
батьків, яка була закріплена за нею.
Позивачу стало відомо, що відповідачі
після укладення договору
купівлі-продажу, оформили дублікат
свідоцтва про право власності на
вищезазначену квартиру. У зв'язку з чим,
позивач змушена була звернутись до
суду з вказаним позовом.

На протязі розгляду справи позивач та
представник уточнювали та зменшували
позовні вимоги (а.с. 70-72, 97-98).

Представник позивача у судовому
засіданні просила суд: визнати
недійсним дублікат свідоцтва про право
власності на житло від 25.06.1996 року №1158,
виданий Біляївською міською радою
23.09.2011 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1
на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4; визнати
дійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3,
який діяв від свого імені та імені
свого сина ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка
діяла на підставі довіреності від 18
листопада 1997 року від імені ОСОБА_9

Представник Василівської сільської
ради Біляївського району Одеської
області - відповідач по справі, у судове
засідання не з'явився, до суду надав
заяву про розгляд справи за його
відсутністю (а.с. 49).

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у
судове засідання не з'явились, належним
чином були сповіщені про день час та
місце розгляду справи, про причини
неявки суд не повідомили (а.с. 93-95, 102-103,
107). Хоча відповідач ОСОБА_3 у минулі
судові засідання з'являвся, та
пояснював, що позовні вимоги не визнає,
вважає, що квартира належить
відповідачам законно.

Представник Біляївської міської ради
Одеської області - відповідач по
справі, у судове засідання не з'явився,
до суду надав заяву про розгляд справи
за його відсутністю, не заперечував
щодо задоволення позовних вимог (а.с. 78).

Третя особа - ОСОБА_6 у судове засідання
не з'явилась, до суду надала заяву про
розгляд справи за її відсутністю,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі (а.с. 108).

Представник Одеської нової біржи -
третя особа по справі, у судове
засідання не з'явився, належним чином
був сповіщений про день час та місце
розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши докази по
справі, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 грудня 1997 року
між ОСОБА_3, який діяв від свого імені та
імені свого неповнолітнього сина
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діяла на
підставі доручення від імені ОСОБА_9
(а.с.18), було укладено договір №2060/97
купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_6
купила квартиру, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (12-13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_9, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Жовтневої райадміністрації виконкому
Одеської міськради, актовий запис 579
(а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_9, мати позивача
ОСОБА_10, почала вести аморальний спосіб
життя, в результаті чого позивача
ОСОБА_2 було направлено в дитячий
будинок в с. Троїцьке Біляївського
району Одеської області, що
підтверджується довідкою виконавчого
комітету Василівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№889 від 26 серпня 2005 року, якою вказано,
що з листопада 2000 року ОСОБА_2 дійсно не
проживала в АДРЕСА_1 так як знаходилась
в дитячому будинку в с. Троїцьке (а.с. 8).

Згідно довідки Василівської сільської
ради Біляївського району Одеської
області №410 від 21 серпня 2003 року, в
погосподарській книзі за ОСОБА_2,
числиться квартира АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Рішенням Василівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№321 від 26 серпня 2005 року за ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, закріплено право на
проживання, до повернення дівчинки зі
школи-інтернату в квартирі її матері за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Однак як вбачається з наданих
відповідачем ОСОБА_3 документів, а саме:
дублікат свідоцтва про право власності
на житло від 25 червня 1996 року №1158,
виданого Біляївською міською радою 23
вересня 2011 року, витягом з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності №9638579
від 19 червня 2013 року, витягом про
державну реєстрацію права власності
№31467929 від 28 вересня 2011 року, за ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 значиться по 1/3
частині за кожним в квартирі АДРЕСА_1
(а.с. 52, 53, 54).

З огляду на те, що зазначені
правовідносини виникли до моменту
вступу в силу ЦК України 2003 року, то
договір купівлі - продажу повинен бути
визнаний дійсними на підставі ч. 2 ст. 47
ЦК УРСР (1963р.), тобто згідно
законодавства, що діяло на момент
укладання угоди.

У відповідності до ст. 224 ЦК УРСР (1963р.),
за договором купівлі-продажу,
продавець зобов'язується передати
майно у власність покупцеві, а покупець
зобов'язаний прийняти майно і сплатити
за нього визначену суму грошей.

Відповідно до договору купівлі-продажу
нерухомого майна № 2060/97, укладеного 12
грудня 1997 року на Одеській новій біржі
між ОСОБА_3, який діяв від свого імені та
імені свого неповнолітнього сина
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діяла на
підставі доручення від імені ОСОБА_9
відповідачі продали покупцеві
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 59,50
кв.м, а позивач купила вищевказане
майно, сплативши за нього 16000 грн., які
отримані продавцем до підписання
вищезазначеного договору, що
підтверджується п. 6 договору.

Таким чином, сторони дійшли згоди по
всім істотним умовам договору.

У відповідності до ст. ст. 8, 9, 15 Закону
України «Про товарну біржу», членами
товарної біржі є прийняті в її склад
фізичні особи. Член товарної біржі має
право сам здійснювати біржові операції
на біржі. Біржовою операцією
визнається угода, яка являє собою
купівлю-продаж товарів, дозволених до
обороту на товарній біржі, якщо її
учасниками є члени біржі, якщо вона
подана до реєстрації та зареєстрована
на товарній біржі.

На момент укладення угоди
купівлі-продажу сторони були членами
біржі, зазначена біржова операція
являла собою угоду купівлі-продажу
нерухомого майна, допущену до обороту
на товарній біржі. Сторони не
пред'являли і не пред'являють один до
одного ніяких претензій.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» № 9 від 06.11.2009 р.
регламентовано, що відповідність чи
невідповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватися судом
відповідно до законодавства, яке діяло
на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» від
01.07.2004 р., п.62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом МЮУ від
03.03.2004 р. за № 20/5, підставою для
державної реєстрації, що посвідчує
виникнення, перехід, припинення
речових прав на нерухоме майно,
обмежень цих прав, та підтвердженням
такого права (правовстановлюючим
документом), є в тому числі договір
купівлі-продажу нерухомого майна,
зареєстрований на біржі в
установленому порядку, за наявності
відмітки на ньому про реєстрацію
відповідних прав тощо.

На даний момент нотаріально посвідчити
договір, укладений на товарній біржі,
позивач не має змоги, оскільки згідно
ст. 15 Закону України «Про товарну
біржу» угоди, зареєстровані на біржі,
не підлягають нотаріальному
посвідченню.

Згідно ст. 227 ЦК УРСР від 1963 року, (діяв
на момент укладення договору),
нотаріальна форма договору була
обов'язкова для договорів, по яким
предметом купівлі-продажу були житлові
будинки.

Частиною 2 ст. 47 ЦК України та ст. ст. 224,
227 ЦК України (в ред.1963 р.), передбачено -
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ч.1 ст. 128 ЦК України 1963 року право
власності (право оперативного
керування) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачене законом
чи договором.

Статтею 16 ЦК України закріплено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Оскільки ОСОБА_9 правомірно набув право
власності на спірну квартиру,
виконавши всі істотні умови угоди
купівлі-продажу нерухомого майна, та
позивач, як його єдина спадкоємниця не
може бути позбавлена права власності
на спадкове майно, та навпаки
відповідачі скориставшись тим, що
ОСОБА_9 своєчасно не зареєстрував своє
право власності, незаконним шляхом
отримали дублікат свідоцтва про право
власності на спірну квартиру, тому суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 47, 128, 224 ЦК України (1963
року), ст.ст. 219,220,638,655 ЦК України,
ст.ст.213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Василівської
сільської ради Біляївського району,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Біляївської
міської ради (треті особи - ОСОБА_6,
Одеська Нова Біржа) про визнання
недійсним дублікату свідоцтва та
визнання дійсним договору-купівлі
продажу - задовольнити.

Визнати недійсним дублікат свідоцтва
про право власності на житло від 25.06.1996
року №1158, виданого Біляївською міською
радою 23.09.2011 року, а саме на квартиру
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу №2060/97 квартири АДРЕСА_1
укладений між ОСОБА_3, який діяв від
свого імені та імені свого сина ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діяла на підставі
довіреності від 18.11.1997 року від імені
ОСОБА_9.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Біляївський районний суд
Одеської області протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особам, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час його
проголошення, - протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Галич О.П.

02 грудня 2014 року