Справа № 591/6763/14-ц
Провадження № 2-о/591/208/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року Зарічний
районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді
Клімашевської І.В.,

народних засідателів
Приходько О.К., Головченко
В.М.,

з участю секретаря
Гребенькової О.М.,

представника заявниці
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
заявою ОСОБА_2, заінтересована особа:
Комунальне підприємство «Сумижитло»
Сумської міської ради, про визнання
особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

12.09.2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із вказаною заявою та свої вимоги
мотивує тим, що в квартирі, в якій вона
проживає разом із своєю донькою,
зареєстрований її колишній чоловік -
ОСОБА_3, проте ще в грудні 2012 року він
пішов з дому, забравши свої речі і на
сьогоднішній день вона не має жодних
відомостей про його місце перебування.
Шлюб між ними припинено на підставі
рішення суду. Маючи обмежений дохід
вона вимушена сплачувати зайві кошти
за комунальні послуги, що є невигідним
навантаженням на бюджет її сім»ї. За
таких обставин, просила визнати
безвісно відсутнім ОСОБА_3

Заявниця в судовому засіданні, на
якому була присутня, свої вимоги
підтримала. Повідомляла суду, що її
колишній чоловік народився в Росії,
проте приблизно з 1998 року по грудень 2012
року проживав в Україні. Рідних у нього
немає. Його товаришів та знайомих вона
не знає. Крім того, їй не відомо де він
перебуває з грудня 2012 року, бо ані з нею,
ані з їх донькою ОСОБА_3 не спілкується,
аліментів на утримання доньки не
сплачує та у вихованні дитини участі не
приймає. За таких обставин, просила
визнати її колишнього чоловіка
безвісно відсутнім.

Представник заявниці також
подану заяву підтримав, а в письмових
та усних поясненнях суду додатково
повідомив, що визнання ОСОБА_3 безвісно
відсутнім необхідне заявниці ще і з
метою захисту інтересів дитини та її
прав на свободу пересування, оскільки
донька не має можливості без згоди
батька виїзжати за кордон.

Суд, вислухавши пояснення
заявниці та її представника, свідків,
дослідивши письмові матеріали справи,
вважає, що заява не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник
ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Сумського міського управління
юстиції 02.12.2006 року , актовий запис №2453
(а.с.10). Від шлюбу у них народилась
донька - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та в
свідоцтві про народження ОСОБА_3
записаний батьком дитини (а.с.80).

Згідно рішення Зарічного
районного суду м.Суми від 19.10.2012 року
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
розірвано (а.с.6).

З довідки наданої КП «Сумижитло»
Сумської міської ради та з довідки
адресно-довідкового бюро вбачається,
що ОСОБА_3 з 20.04.2007 року і по теперішній
час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.11,42).

1/3 частина вказаної квартири
належить на праві власності заявнику
ОСОБА_2 (а.с.22), інші частки - матері та
сестрі заявниці.

В судовому засіданні та в поданій
заяві ОСОБА_2 стверджувала про те, що
вона несе зайві витрати по утриманню
квартири, оскільки її колишній чоловік
ОСОБА_3 в квартирі з грудня 2012 року не
проживає та речей його в квартирі
немає.

Саме вказані обставини, як
стверджує заявниця, і стали підставою
для звернення її до суду з питанням
визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України -
фізична особа може бути визнана судом
безвісно відсутньою, якщо протягом
одного року в місці її постійного
проживання немає відомостей про місце
її перебування. Порядок визнання
фізичної особи безвісно відсутньою
встановлюється Цивільним
процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК
України -у заяві про визнання фізичної
особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою повинно бути
зазначено: для якої мети необхідно
заявникові визнати фізичну особу
безвісно відсутньою або оголосити її
померлою; обставини, що підтверджують
безвісну відсутність фізичної особи,
або обставини, що загрожували смертю
фізичній особі, яка пропала безвісти,
або обставини, що дають підставу
припускати її загибель від певного
нещасного випадку.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

В даному випадку свідки ОСОБА_5
(рідна сестра заявниці) та ОСОБА_6
(подруга заявниці) повідомили, що
ОСОБА_3 з грудня 2012 року не з»являється
в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Саме з
цього часу вони перестали з ним
спілкуватись та телефонувати йому.

В той же час, як повідомила суду
свідок ОСОБА_6, ОСОБА_3 вона знає з 1999
року, як чоловіка ОСОБА_2 Переважним
місцем проживання ОСОБА_3 було м.Київ:
він сам або разом з ОСОБА_2 проживав по
декілька років в м.Києві де і працював,
а в м.Суми приїздив періодично і
проживав в квартирі ОСОБА_2 Не
заперечувала того, що і на даний час він
може проживати в м.Києві.

Згідно зі ст. 248 ЦПК України суд до
початку розгляду справи встановлює
осіб, які можуть дати свідчення про
фізичну особу, місцеперебування якої
невідоме, а також запитує відповідні
організації за її останнім місцем
роботи та проживання про наявність
відомостей щодо такої особи.

Відомості про будь-яких осіб
(знайомих, товарищів, колег по роботі,
сусідів), які б могли надати свідчення
про ОСОБА_3, заявник відмовилась
надавати суду, посилаючись на те, що
рідних у нього немає та він був
замкненою людиною і не з ким не
спілкувався. В той же час, свідок ОСОБА_6
повідомила суду, що її чоловік та
ОСОБА_3 були друзями. Заявник та її
представник не виявили бажання
допитувати в судовому засіданні
чоловіка ОСОБА_6 чи інших осіб, які б
могли дати якісь свідчення про ОСОБА_3

Крім того, на прохання суду надати
останній відомий номер телефону, яким
користувався ОСОБА_3, представник
заявниці відмовив, зазначаючи, що
ОСОБА_2 неодноразово телефонувала
ОСОБА_3, але той не відповідав, а
останнім часом його телефон вимкнено, а
свідок ОСОБА_6 зазначила, що оскільки з
грудня 2012 року вона не спілкується із
ОСОБА_3, то його номер вона видалила з
телефонного довідника.

Суд до показів вказаних свідків
та пояснень заявниці відноситься
критично, оскільки вказані ними
відомості викликають об»єктивні
сумніви та в сукупності з іншими
доказами по справі вказують на те, що
заявниця приховує від суду всю відому
їй інформацію про постійне фактичне
місце проживання ОСОБА_3 з метою
отримання бажаного рішення про
визнання його безвісно відсутнім.

Але не можна визнавати безвісно
відсутнім громадянина, про якого
вірогідно відомо, що він живий, але
немає точних відомостей про його місце
перебування.

Так, з відповіді реєстраційної
служби Сумського міського управління
юстиції від 17.10.2014 року вбачається, що
актових записів про смерть чи зміну
імені ОСОБА_3 немає (а.с.71).

З інформації, яку надала суду
Державна прикордонна служба, ОСОБА_3
протягом 2013 року п»ять разів перетинав
кордон (а.с. 75).

СМВ УМВС України в Сумській
області на запит суду повідомив, що
ОСОБА_3 в розшуку не перебуває. Також
повідомили про те, що 22.06.2013 року на
нього в м.Києві складався протокол про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст.122 КУпАП (перевищеннями водіями т/з
встановлених обмежень швидкості руху)
(а.с.78).

Крім того, за ОСОБА_3
зареєстрований автомобіль ЛУАЗ 969 М,
номерний знак НОМЕР_1 (а.с.69).

Згідно повідомлення ДПІ в м.Сумах
ОСОБА_3 значиться на обліку як фізична
особа - підприємець, проте, протягом
2013-2014 року податкову звітність в м.Суми
не подавав.

Тобто, вищезазначені докази дають
суду підстави вважати, що ОСОБА_3 на
даний час може перебувати в м.Києві.

З огляду на викладене суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні заяви, оскільки заявником
не надано суду належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх вимог
безвісної відсутності ОСОБА_3

При цьому, слід зазначити, що таке
рішення суду не перешкоджає заявниці,
як співвласниці квартири, яка вважає,
що реєстрація ОСОБА_3 порушує її права,
звернутись до суду в порядку позовного
провадження для вирішення питання про
право користування ОСОБА_3 житловим
приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства.

Щодо додаткових доводів і
міркувань, які було подано
представником заявниці в письмовому
вигляді (а.с.78-79) слід зазначити
наступне. Так, у письмових доводах
йдеться про те, що заява про визнання
ОСОБА_3 безвісно відсутнім подана ще і в
інтересах дитини, оскільки ОСОБА_3, як
батько дитини, не приймає участі в її
вихованні та утриманні. Крім того, за
відсутності його згоди дитина
позбавлена можливості виїзжати за
кордон.

Судом роз»яснювалось
представнику заявника про те, що в
даному випадку такі доводи
передбачають залучення до участі в
розгляді заяви служби у справах дітей
Сумської міської ради, проте, заява
ОСОБА_2 не уточнювалась, клопотань про
залучення до участі у справі в якості
заінтересованої особи служби у справах
дітей не заявлялось.

За таких обставин, а також
відсутності належних і допустимих
доказів на підтвердження зазначеної
інформації,суд вказані доводи і
міркування не може прийняти до уваги.

Таким чином, в задоволенні заяви
слід відмовити у зв»язку з її
необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 234,
235, 246-250 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2,
заінтересована особа: Комунальне
підприємство «Сумижитло» Сумської
міської ради, про визнання особи
безвісно відсутньою - відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Сумської області через
Зарічний районний суд м.Суми протягом
10 днів з дня його проголошення.
Особи, які беруть участь у справі, але
не були присутні під час проголошення
рішення, можуть оскаржити його
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
І.В.Клімашевська

Народні засідателі
Приходько О.К.

Головченко
В.М.