Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0601/1284/12
Головуючий у 1-й інст.
Палазюк В.М. (Андрушівський р/с)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Худякова
А.М.,

суддів: Кочетова
Л.Г.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового засідання
Камінній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на рішення Андрушівського
районного суду Житомирської області
від 11 червня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, Бровківської сільської ради
про визнання рішення, частково
свідоцтва про право на спадщину
недійсним, встановлення фактів
прийняття спадщини, визнання права
власності на частину житлового
будинку,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулись до суду із вказаним
позовом. В обґрунтування своїх вимог
зазначали, що на праві спільної
сумісної власності діда ОСОБА_6 та баби
ОСОБА_7 належав житловий будинок в
АДРЕСА_1, після смерті яких спадщину
шляхом фактичного вступу в управління
та володіння спадковим майном прийняв
їх батько ОСОБА_8 Після смерті батька
вони, як спадкоємці першої черги,
прийняли спадщину, хоча заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини не подавали.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2
оформила на себе весь спадковий
будинок, позивачі за вказаних обставин
просили задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Андрушівського районного
суду Житомирської області від 11 червня
2013 року позов задоволено. Визнано
неправомірним та скасовано рішення
виконкому Бровківської сільської ради
від 29.09.2006 року №32 «Про оформлення
права власності на об'єкт нерухомого
майна».

Скасовано свідоцтво про право
власності, видане на ОСОБА_6 на підставі
рішення виконкому Бровківської
сільської ради від 29.09.2006 року №32 «Про
оформлення права власності на об'єкт
нерухомого майна».

Визнано частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину від
12.12.2006 року, видане Андрушівською
державною нотаріальною конторою на
ім'я ОСОБА_2 в частині 1/2 частини
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Встановлено факт прийняття
спадщини ОСОБА_7 після смерті чоловіка
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено факт прийняття
спадщини ОСОБА_8 після смерті матері
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано право власності за ОСОБА_4,
ОСОБА_5 по 1/4 частині за кожним на
житловий будинок по АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі представник
відповідача порушує питання про
скасування постановленого по справі
рішення і ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позову. Апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та вивчивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що вимоги
позивачів є обґрунтованими, оскільки
оспорюване свідоцтво про право
власності на житловий будинок було
видане на ім'я ОСОБА_6 після його смерті.

З даним висновком не погоджується
колегія суддів, оскільки він зроблений
всупереч ст.213,214 ЦПК України без
дотримання судом вимог щодо повного
з'ясування обставин справи,
обґрунтовування рішення належними
доказами.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі та
спільно проживали у будинку АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконкому
Бровківської сільської ради від 29.09.2006
року №32 оформлено право власності з
видачею свідоцтва на житловий будинок
по АДРЕСА_1 на ім'я померлого ОСОБА_6
(помер ІНФОРМАЦІЯ_1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
після смерті ОСОБА_7 спадкоємець
ОСОБА_2, володіючи державним актом на
право власності на земельну ділянку
НОМЕР_1 площею 4,6057 га, що знаходиться на
території Бровківської сільської ради
Андрушівського району Житомирської
області, вступила в управління та
володіння спадковим майном - земельною
ділянкою, чим прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_7

12 грудня 2006 року у нотаріальній
конторі були заведені спадкові справи
за заявою дочки ОСОБА_6 - ОСОБА_2

Статтею 256 ЦК України визначено
поняття позовної давності, згідно з
якою це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Судом установлено, що під час
розгляду справи представником
відповідача ОСОБА_2 подано заяву про
застосування строку позовної давності.
Зокрема, відповідачка зазначала, що
позивачі дізналися про порушення свого
права ще в 2006 році, коли ОСОБА_2 разом із
своїм чоловіком та працівником бюро
технічної інвентаризації приїхали до
спірного будинку, де в присутності
ОСОБА_4 проводилась інвентаризація
спірного житлового будинку з
господарськими спорудами.

Вирішуючи спір, судом при розгляді
справи не взяті до уваги вказані
обставини справи та не враховано, що
порушене право підлягає захисту лише
за умови поважності причини пропущення
повної давності.

Враховуючи викладене, а також те, що
позивачами пропущено трирічний строк
звернення до суду за захистом свого
цивільного права або інтересу та не
подані ними як в суді першої інстанції
так і в суді апеляційної інстанції
докази про поважність причин пропуску
строку, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову внаслідок пропуску
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку позовної
давності.

На підставі викладеного, відповідно
до ст.309 ЦПК України рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Андрушівського районного
суду Житомирської області від 11 червня
2013 року скасувати. Ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Бровківської
сільської ради про визнання рішення,
частково свідоцтва про право на
спадщину недійсним, встановлення
фактів прийняття спадщини, визнання
права власності на частину житлового
будинку - відмовити за пропуском строку
позовної давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж дня на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді