Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/714/14
Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Євальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 12 грудня 2013 року у справі
за позовом Концерну "Міські теплові
мережі" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за послуги з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води, -

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2013 року Концерн "Міські теплові
мережі" звернувся до суду із зазначеним
позовом, в якому зазначило наступне.

Концерн "Міські теплові мережі" в
період з 01.01.2009 року по 30.09.2012 року
надавав відповідачу послуги з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води в приміщення, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 11361,33
гривень. За вказаний період відповідач
частково здійснював оплату за надані
послуги, у зв'язку з чим станом на 01.10.2012
року загальна сума заборгованості
складає 1025, 27 гривень.

Концерн "Міські теплові мережі" просить
суд стягнути з відповідача на користь
Концерну "Міські теплові мережі"
заборгованість за послуги з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води в розмірі 1025,27 гривень, судові
витрати, а саме: судовий збір в розмірі
229,40 гривень

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 12
грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь Концерну
МТМ заборгованість за послуги з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води в розмірі 1025 гривень 27 копійок та
судовий збір в розмірі 229 гривень 40
копійок.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3,
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4,
будучи своєчасно та належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи до апеляційного суду не
з"явилися. Від представника ОСОБА_4
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, оскільки вона приймає
участь у іншій справі в апеляційному
суді Запорізької області, що на думку
колегії не перешкоджало їй з"явитися в
судове засідання по даній справі.
Причини неявки самого відповідача
ОСОБА_3 суду не повідомлені. Згідно ч. 3
ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть
участь у справі , зобов"язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов"язки.

Крім того, апеляційна скарга не містить
доводів щодо дослідження нових доказів
у справі. Викладені в ній доводи не
можуть бути доповнені на даний час,
оскільки це заборонено ст. 300 ЦПК
України.

Виходячи з наведеного та у
відповідності до вимог ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
поважності причин неявки апелянта в
судове засідання і вважає, що неявка
ОСОБА_3, належним чином повідомленого
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга неп підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Виконавчого комітету
Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009
року, починаючи з 01.01.2009 року позивач
надає послуги з теплопостачання, в
тому й числі в квартиру відповідача за
адресою АДРЕСА_1. На відповідача ОСОБА_3
відкритий особовий рахунок НОМЕР_1,
отже, між сторонами склалися фактично
договірні відносини.

Станом на 01.10.2012 року заборгованість
ОСОБА_3 за спожиту теплову енергію
становить 1025 грн. 27 коп.

Тому, задовольняючи позовні
вимоги Концерн «Міські теплові
мережі», суд обґрунтовано виходив з
того, що, оскільки послуги з
теплопостачання відповідачу
надавалися належним чином, проте він
не в повному обсязі здійснював оплату
цих послуг, унаслідок чого утворилась
заборгованість, з ОСОБА_3 відповідно до
вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. 24 Закону
України "Про теплопостачання", положень
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення, ст. 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" та ст.ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України
обґрунтовано стягнуто на користь
позивача заборгованість, що
утворилась. Оскільки з претензіями
щодо неналежного надання послуг по
утриманню будинку та прибудинкової
території відповідач не звертався,
тарифи на послуги ним не оскаржувалися,
належних доказів про оплату
відповідачем житлово-комунальних
послуг у повному обсязі суду надано не
було.

Щодо доводів ОСОБА_3про порушення
позивачем строку звернення до суду із
зазначеним позовом та про те, що
заборгованість по оплаті комунальних
послуг підлягає стягненню лише за три
роки, то вони є безпідставними,
оскільки часткова оплата відповідачем
на протязі усього періоду вартості
наданих послуг, чого не заперечував й
сам відповідач у суді першої інстанції,
що також вбачається з розрахунку
заборгованості (а.с.10-13) свідчать
відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України
про переривання строку позовної
давності.

Оскільки тарифи на послуги
відповідачем не оскаржувалися, тому
доводи апеляційної скарги про те, що ці
тарифи є непривильні, не заслуговують
на увагу.

З огляду на викладене судове рішення
прийнято з дотриманням вимог
процесуального та матеріального права,
а наведені в апеляційні скарзі доводи
висновків суду не спростовують,
апеляційну скаргу слід відхилити та
рішення суду першої інстанцій
залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2013 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: