Справа № 458/1023/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року Турківський
районний суд Львівської області
в складі: головуючого – судді
Федитник І.Д.

при секретарі: Вовчанській І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Турка цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства ,,Укрсоцбанк”
до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання
спадкоємцями, що прийняли в спадщину
іпотечне майно, звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення та зняття з
реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, посилаючись на те, що 25.12.2007
року між Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку ,,Укрсоцбанк”
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство ,,Укрсоцбанк” та
відповідачкою ОСОБА_1 було укладено
договір кредиту, відповідно до умов
якого відповідачці ОСОБА_1 було надано
у тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності, та цільового
характеру використання в межах
максимального ліміту заборгованості
грошові кошти в сумі 25000 доларів США зі
сплатою 13,00 % річних та кінцевим
терміном повернення заборгованості за
кредитом до 24.08.2022 року.

12.02.2008 року між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_1 було укладено
додаткову угоду до договору кредиту,
предметом якого було внесення змін до
умов кредитування, в тому числі і щодо
збільшення суми наданого кредиту до 36850
доларів США.

25.06.2009 року між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_1 було укладено
додаткову угоду до договору кредиту,
предметом якого було внесення змін до
умов кредитування, в тому числі і щодо
збільшення суми наданого кредиту до 39333
доларів США, встановлено відсоткову
ставку з користування кредитними
коштами в розмірі 15% річних, а також
встановлений кінцевий термін
повернення заборгованості до 24.06.2023
року.

27.09.2012 року між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір
про внесення змін №1 до договору
кредиту, відповідно до якого змінено
валюту кредиту та переведено суму
кредиту 37339,09 доларів США із
нарахованими процентами в сумі 6935,51
доларів США в гривню, що становило 361723
грн. 49 коп. та встановлено відсоткову
ставку за користування кредитними
коштами в розмірі 9,9% та кінцевим
терміном повернення заборгованості за
кредитом до 24.08.2022 року.

Позивач умови договору кредиту
виконав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 не виконує свої
зобов’язання по договору кредиту в
частині погашення кредиту із
нарахованими процентами.

Станом на 30.07.2014 року розмір
заборгованості у зв’язку із
невиконанням договору кредиту в
частині погашення кредиту із
нарахованими процентами становить -
355486 грн. 68 коп. заборгованості за
кредитом та 6941 грн. 04 коп.
заборгованості по відсотках за
користування кредитними коштами.

Станом на 30.07.2014 року розмір
заборгованості по сплаті пені у
зв’язку із порушенням відповідачкою
ОСОБА_1 строків повернення кредиту,
відсотків за користування кредитом
становить 6756 грн. 49 коп. розмір пені за
несвоєчасне повернення кредиту та 494
грн. 87 коп. розмір пені за несвоєчасне
повернення відсотків.

25.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_3
укладено іпотечний договір, відповідно
до умов якого, ОСОБА_4 передала в
іпотеку позивачу, в якості виконання
зобов’язань за договором кредиту,
нерухоме майно – житловий будинок №459,
що знаходиться за адресою: Львівська
область, Турківський район, село Мала
Волосянка, вулиця Центральна та
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, площею 0,2500 га, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, Турківський район, село Мала
Волосянка, вулиця Центральна.

18.09.2013 року позивач звернувся в
Турківський районний суд Львівської
області до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про звернення
стягнення на заставлене майно та
виселення. Ухвалою Турківського
районного суду Львівської області від
11.11.2013 року вказану позовну заяву
залишено без розгляду.

11.11.2013 року в судовому засіданні
Турківського районного суду
Львівської області позивачу стало
відомо про смерть ОСОБА_3, померлої
17.10.2013 року, згідно актового запису про
смерть №30 від 17.10.2013 року.

У зв’язку із зверненням стягнення на
предмет іпотеки, що належав ОСОБА_3,
позивач 12.11.2013 року надіслав державному
нотаріусу Турківської державної
нотаріальної контори ОСОБА_5 заяву для
встановлення спадкоємців -
іпотекодавців.

19.11.2013 року в.о. державного нотаріуса
Турківської державної нотаріальної
контори листом повідомлено позивача
про одержання заяви, заведення
спадкової справи за №158/2013 на підстави
даної заяви, та, що ніхто із спадкоємців
станом на 19.11.2013 року із заявами про
прийняття спадщини не звертався.

У зв’язку із спливом шестимісячного
строку для прийняття спадщини, позивач
08.05.2014 року повторно звернувся до
державного нотаріуса Турківської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5
із заявою.

16.05.2014 року листом в.о. державного
нотаріуса ОСОБА_6 повідомлено позивача,
що спадкоємці ОСОБА_3 стосовно
прийняття

спадщини не звертались.

Для встановлення спадкоємців,
передбачених ч.3 ст.1268 ЦК України, 12.06.2014
року позивач звернувся із заявою до
Явірської сільської ради та
Турківського районного сектору
Головного управління ДМС у Львівській
області.

Згідно довідки виданої виконавчим
комітетом Явірської сільської ради
Турківського району від 27.06.2014 року
стало відомо, що на момент смерті
ОСОБА_3 (17.10.2013 року) в будинку по вул.
Центральна №26 (по старому
адміністративному поділу вул.
Центральна, 459) у с. Мала Волосянка
Турківського району Львівської
області проживали наступні особи:

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 – дочка;

ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 – онук.

А тому, відповідно до ч.3 та ч.5 ст.1268 ЦК
України, відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2
належить спадкове майно -
двохкімнатний житловий будинок №459 по
вул. Центральна у с. Мала Волосянка
Турківського району Львівської
області, загальною площею 74,3 кв.м.,
житловою площею 39,8 кв.м. та земельна
ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, площею 0.2500 га, що
знаходиться за адресою: Львівська
область. Турківський район, село Мала
Волосянка.

17.10.2013 року відбувся перехід права
власності на предмет іпотеки від
померлої ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_1
та ОСОБА_2 (у зв’язку із відкриттям
спадщини), зазначені особи набули
статусу іпотекодавців і несуть всі
обов'язки за іпотечним договором, і
відповідно іпотека є дійсною.

10.07.2014 року на адресу відповідачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені
вимоги про сплату заборгованості.
Однак на зазначені вимоги відповідачі
не відреагували.

Згідно ст.589 ЦК України, у разі
невиконання зобов’язання
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов’язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв’язку із пред’явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Також, згідно ст.33 Закону України ,,Про
іпотеку”, у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель, вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Аналогічні положення
встановлені також п.п. 2.4.3., 3.1. та п.4
іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України
„Про іпотеку” звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.

Відповідно до ст.39 Закону України
„Про іпотеку” одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Так ст.40 ч.2-3 Закону України ,,Про
іпотеку” передбачено, що на письмову
вимогу іпотекодержателя всі мешканці
зобов’язані звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги.

Якщо мешканці не звільнять житлове
приміщення у встановлений або
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109
Житлового кодексу Української РСР.

10.07.2014 року на адресу відповідачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено вимоги про
виселення, якими запропоновано
добровільно звільнити (виселитись)
житловий будинок №459, що знаходиться за
адресою: Львівська область,
Турківський район, село Мала Волосянка,
вулиця Центральна.

Cтаном на 30.07.2014 року розмір
заборгованості відповідачки ОСОБА_1 у
зв’язку із невиконанням договору
кредиту № 611-35/026 ,,К” становить 355486 грн.
68 коп. заборгованості за кредитом, 6941
грн. 04 коп. заборгованості по відсотках
за користування кредитними коштами, 6756
грн. 49 коп. пені за несвоєчасне
повернення кредиту, 494 грн. 87 коп. пені
за несвоєчасне повернення відсотків,
7575 грн. 94 коп. інфляційних витрат за
кредитом та 449 грн. 94 коп. інфляційних
витрат за відсотками, а всього 377704 грн.
96 коп.

Просить визнати відповідачів
спадкоємцями за законом, що прийняли в
спадщину іпотечне майно – житловий
будинок №459 по вул. Центральна у с. Мала
Волосянка Турківського району
Львівської області, загальною площею
74,3 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м. та
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, площею 0.2500 га, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, Турківський район, село Мала
Волосянка, звернути стягнення на
предмет іпотеки, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження з початковою
ціною встановленою на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб’єктом
оціночної діяльності / незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій, для
задоволення грошових вимог в сумі 377704
грн. 96 коп., виселити відповідачів із
житлового будинку, що є предметом
іпотеки та зняти їх з реєстрації та
стягнути із відповідачів судовий збір
в сумі 3654 грн.

У судове засідання представник
позивача не з’явився, хоч був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи відповідно до закону,
що підтверджується розпискою про
вручення поштового відправлення.
Представник позивача згідно
довіреності ОСОБА_7 подав заяву, в якій
просить розглядати справу за
відсутності представника за наявними у
справі матеріалами, підтримуючи
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі, із врахуванням сплачених сум.

У судове засідання відповідачі
повторно не з'явилися без поважних
причин, хоч були належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи відповідно до закону по місцю
реєстрації, що підтверджується
поштовими відправленнями,
направленими по місцю реєстрації на
проживання. Згідно заяви відповідачки
ОСОБА_1 позов не визнала тому, що
погашала борг згідно графіку яку
визначив її банк. Крім того зазначила,
що її син відповідач по справі
знаходиться на службі і їде в зону АТО.
Від відповідачки ОСОБА_1 21.11.2014 року
факсимільним зв’язком надійшла заява
про відкладення розгляду справи на
травень 2015 року.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що
25.12.2007 року між Акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
,,Укрсоцбанк” правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
,,Укрсоцбанк” та відповідачкою ОСОБА_1,
а на час укладення договору значилась
ОСОБА_2 було укладено договір кредиту,
відповідно до умов якого відповідачці
ОСОБА_1 було надано у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності, та
цільового характеру використання в
межах максимального ліміту
заборгованості грошові кошти в сумі 25000
доларів США зі сплатою 13,00 % річних та
кінцевим терміном повернення
заборгованості за кредитом до 24.08.2022
року. 12.02.2008 року між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_1, прізвище якої на
час укладення угоди значилась як
,,ОСОБА_2", було укладено додаткову угоду
до договору кредиту, предметом якого
було внесення змін до умов
кредитування, в тому числі і щодо
збільшення суми наданого кредиту до 36850
доларів США.

25.06.2009 року між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_1, прізвище якої на
час укладення угоди значилась як
,,ОСОБА_2", було укладено додаткову
угоду до договору кредиту, предметом
якого було внесення змін до умов
кредитування, в тому числі і щодо
збільшення суми наданого кредиту до 39333
доларів США, встановлено відсоткову
ставку з користування кредитними
коштами в розмірі 15% річних, а також
встановлений кінцевий термін
повернення заборгованості до 24.06.2023
року.

27.09.2012 року між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_1 було укладено
договір про внесення змін №1 до
договору кредиту, відповідно до якого
змінено валюту кредиту та переведено
суму кредиту 37339,09 доларів США із
нарахованими процентами в сумі 6935,51
доларів США в гривню, що становило 361723
грн. 49 коп. та встановлено відсоткову
ставку за користування кредитними
коштами в розмірі 9,9% та кінцевим
терміном повернення заборгованості за
кредитом до 24.08.2022 року. Позивач умови
договору кредиту виконав у повному
обсязі. Відповідачка ОСОБА_1 не
виконала свої зобов’язання по
договору кредиту в частині погашення
кредиту із нарахованими процентами.
Станом на 30.07.2014 року розмір
заборгованості у зв’язку із
невиконанням договору кредиту в
частині погашення кредиту із
нарахованими процентами становить -
355486 грн. 68 коп. заборгованості за
кредитом, 6941 грн. 04 коп. заборгованості
по відсотках за користування
кредитними коштами, 6756 грн. 49 коп. пені
за несвоєчасне повернення кредиту, 494
грн. 87 коп. пені за несвоєчасне
повернення відсотків, 7575 грн. 94 коп.
інфляційних витрат за кредитом та 449
грн. 94 коп. інфляційних витрат за
відсотками, а всього – 377704 грн. 96 коп.

25.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_3
укладено іпотечний договір, відповідно
до умов якого, ОСОБА_3 передала в
іпотеку позивачу, в якості виконання
зобов’язань за договором кредиту,

нерухоме майно – житловий будинок №459,
що знаходиться за адресою: Львівська
область, Турківський район, село Мала
Волосянка, вулиця Центральна та
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, площею 0,2500 га, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, Турківський район, село Мала
Волосянка, вулиця Центральна.

ОСОБА_3 померла 17.10.2013 року і у
зв’язку із зверненням стягнення на
предмет іпотеки, що належав ОСОБА_3,
позивачем 12.11.2013 року надіслано було
державному нотаріусу Турківської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5
заяву для встановлення спадкоємців -
іпотекодавців. 19.11.2013 року в.о.
державного нотаріуса Турківської
державної нотаріальної контори листом
повідомлено позивача про одержання
заяви та заведення спадкової справи за
№158/2013 на підставі даної заяви, та, що
ніхто із спадкоємців станом на 19.11.2013
року із заявами про прийняття спадщини
не звертався. У зв’язку із спливом
шестимісячного строку для прийняття
спадщини, позивач 08.05.2014 року повторно
звернувся до державного нотаріуса
Турківської державної нотаріальної
контори ОСОБА_5 із заявою. 16.05.2014 року
листом в.о. державного нотаріуса ОСОБА_6
повідомлено позивача, що спадкоємці
ОСОБА_3 стосовно прийняття спадщини не
звертались. 12.06.2014 року
позивач звернувся із заявою до
Явірської сільської ради та
Турківського районного сектору
Головного управління ДМС у Львівській
області де згідно довідки виданої
виконавчим комітетом Явірської
сільської ради Турківського району від
27.06.2014 року, на момент смерті ОСОБА_3
(17.10.2013 року) в будинку по вул.
Центральна, №26 (по старому
адміністративному поділу вул.
Центральна, 459) у с.Мала Волосянка
Турківського району Львівської
області проживали ОСОБА_1 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 – дочка; ОСОБА_2 -
ІНФОРМАЦІЯ_2 – онук.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Оскільки спадкоємцем за законом після
смерті ОСОБА_3 стала відповідачка
ОСОБА_1, яка є спадкоємцем першої черги,
то відповідач ОСОБА_2, як спадкоємець
четвертої черги, не може бути визнаним
таким, що прийняв спадщину.

Спадщина належить спадкоємцю з
моменту відкриття спадщини,
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину з урахуванням положень
ст.1296 ЦК України.

Майно померлої ОСОБА_3 в порядку
спадкування за законом прийняла
відповідачка ОСОБА_1, оскільки на
момент смерті ОСОБА_3 (17.10.2013 року)
проживала в будинку по вул. Центральна
№26 (по старому адміністративному
поділу вул. Центральна, 459) у с.Мала
Волосянка Турківського району
Львівської області та вважається
такою, що прийняла в спадщину іпотечне
майно - двохкімнатний житловий будинок
№459 по вул. Центральна у с.Мала
Волосянка Турківського району
Львівської області, загальною площею
74,3 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м. та
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, площею 0.2500 га, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, Турківський район, село Мала
Волосянка.

10.07.2014 року на адресу відповідачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені
вимоги про сплату заборгованості та
вимоги про виселення, однак не має
розписок про вручення відповідачам
поштового відправлення.

Вищенаведене підтверджується
розрахунком вимог позивача станом на
30.07.2014 року, договором кредиту від 25.12.2007
року, додатковою угодою до договору
кредиту від 12.02.2008 року, додатковою
угодою про внесення змін до договору
кредиту від 25.06.2009 року, договором про
внесення змін №1 до договору кредиту
від 27.09.2012 року, додатком №1 до договору
про внесення змін №1 до договору
кредиту від 27.09.2012 року, іпотечним
договором від 25.12.2007 року, додатковим
договором до договору іпотеки від
12.02.2008 року, додатковим договором до
договору іпотеки від 26.06.2009 року,
державним актом на право власності на
земельну ділянку, свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно, витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, витягом з реєстру права
власності на нерухоме майно, заявою
начальника відділу примусового
погашення заборгованості фізичних
осіб від 12.11.2013 року, листом в.о.
державного нотаріуса від 19.11.2013 року,
заявою начальника відділу примусового
погашення заборгованості фізичних
осіб від 08.05.2014 року, листом в.о.
державного нотаріуса від 16.05.2014 року,
заявою начальника відділу примусового
погашення заборгованості фізичних
осіб від 12.06.2014 року, довідками
виконавчого комітету Явірської
сільської ради Турківського району №62
від 27.06.2014 року та №63 від 01.07.2014 року,
листом завідувача Турківського РС ГУ
ДМС України у Львівській області від
02.07.2014 року, вимогами – повідомленнями
від 10.07.2014 року, вимогами про виселення
від 10.07.2014 року, реєстром
рекомендованої кореспонденції від
11.07.2014 року, листом завідувача
Турківського РС ГУ ДМС України у
Львівській області від 05.09.2014 року,
заявами представника позивача ОСОБА_7,
заявами відповідачки ОСОБА_1, поштовими
відправленнями.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України
спадкоємцем за законом після смерті
ОСОБА_3 стала відповідачка ОСОБА_1, яка є
спадкоємцем першої черги, то
відповідач ОСОБА_2, як спадкоємець
четвертої черги, не може бути визнаний
таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст.39 Закону України
„Про іпотеку” одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Ч.2 - 3 ст.40 Закону України ,,Про
іпотеку” передбачено, що на письмову
вимогу іпотекодержателя всі мешканці
зобов’язані звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житлове приміщення у встановлений або
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 40 Закону України
,,Про іпотеку” звернення стягнення
на передані в іпотеку житловий будинок
чи житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку

житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 ЖК
Української РСР.

Ураховуючи зазначене, примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо добровільно мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника, або в інший погоджений
сторонами строк.

Відповідна позиція викладена в п.43
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 ,,Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин”. Суд касаційної
інстанції роз'яснив, що при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з ч.4 ст.9, ст.109 ЖК Української
РСР, ст.ст.39-40 Закону України ,,Про
іпотеку" виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Враховуючи те, що позивач просить
визнати відповідачів спадкоємцями за
законом, що прийняли у спадщину
іпотечне майно без визнання за ними
права власності на іпотечне майно в
порядку спадкування, обравши такий
спосіб захисту, що є підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог у
частині звернення стягнення на
іпотечне майно згідно іпотечного
договору, виселення та зняття з
реєстрації.

Позивач вправі звернутись до суду із
позовною заявою про визнання права
власності на іпотечне майно, згідно
іпотечного договору, в порядку
спадкування за ОСОБА_1.

Крім того, позивачем не надано доказів
щодо вручення відповідачам письмового
повідомлення про необхідність
виселення з представленням
повідомлень про вручення поштових
відправлень, отже відсутнє виконання
приписів, встановлених ч.2 ст. 40 Закону
України ,,Про іпотеку" та ч.3 ст.109 ЖК
Української РСР, а тому вимога про
виселення та зняття з реєстрації є
передчасною, відповідно в задоволенні
вказаних позовних вимог в частині
виселення та зняття з реєстрації слід
відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог в розмірі 243
грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.1216, 1222 ч.1, 1261, 1268 ч.1, 1273 ч.1
ЦК України, ст.ст. 23, 33, 35, 39, 40 Закону
України ,,Про іпотеку", договором
кредиту від 25.12.2007 року, додатковою
угодою до договору кредиту від 26.12.2007
року та від 20.02.2008 року, договором про
внесення змін від 27.09.2011 року та
додатком до договору про внесення змін,
іпотечним договором від 25.12.2007 року та
додатковим договором до договору
іпотеки, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем за
законом, що прийняла в спадщину
іпотечне майно – житловий будинок №459
по вул. Центральна у с. Мала Волосянка
Турківського району Львівської
області, загальною площею 74,3 кв.м.,
житловою площею 39,8 кв.м. та земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, площею 0.2500 га, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, Турківський район, село Мала
Волосянка.

У решті позовних вимог відмовити за
недоведеністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
,,Укрсоцбанк” витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Повний текст рішення виготовлено
24.11.2014 року .

Головуючий: