АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5356/14
Головуючий 1 інст. - Іванова І.В.
Справа № 2-206/11
Доповідач - Котелевець
20 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
суддів - Кіпенка І.С.,
за участю секретаря -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 на заочне рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 29 липня 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю
третіх осіб - Харківської дистанції
колії Південної залізниці, Харківської
міської ради, про зобов'язання вчинити
певні дії, відшкодування шкоди,
В жовтні 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися у суд із позовом до ОСОБА_2
про зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування шкоди.
На обґрунтування вказали, що
мешкають в квартирі АДРЕСА_1, власником
якої є ОСОБА_4 на підставі договору
дарування, посвідченого 13 грудня 2007
року приватним нотаріусом П'ятої
Харківської державної нотаріальної
контори за реєстровим № 7-859.
ОСОБА_2 мешкає в квартирі № 3 за
В 2010 році відповідач побудував
паркан, який обмежує доступ до вікна
квартири № 4.
Вказаною ситуацією завдано
моральних страждань.
Посилаючись на вказані
обставини, просили зобов'язати
ОСОБА_2 демонтувати незаконно
побудований паркан; стягнути з ОСОБА_2:
на користь ОСОБА_3 10 000 грн. 00 коп. - на
відшкодування моральної шкоди та 660
грн. 15 коп. - на відшкодування
матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_4 -
10 000 грн. 00 коп. на відшкодування
Ухвалою Жовтневого районного суду
м. Харкова від 8 липня 2011 року до участі
у справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору, залучено Харківську
дистанцію колії Південної залізниці та
Харківську міську раду.
Заочним рішенням Жовтневого
районного суду м. Харкова від 29 липня 2011
року позов задоволено частково.
ОСОБА_2 зобов'язаний забезпечити
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вільний доступ до
вікна квартири АДРЕСА_1 зі сторони
квартири № 3 та перенести паркан на 2 м.
від вікна квартири № 4, висота якого
повинна бути такою, щоб не затемнював
У задоволенні позову в частині
відшкодування шкоди відмовлено.
З ОСОБА_2 стягнуто: на користь
ОСОБА_3 - 38 грн. 80 коп.; на користь ОСОБА_2 -
45 грн. 45 коп. судових витрат.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Харкова від 27 червня 2014 року заява
ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення
цього суду залишена без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 -
представник відповідача, посилаючись
на неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального, процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову в повному
обсязі. Зокрема, зазначає, що земельна
ділянка, на якій розташований спірний
паркан, не належить позивачам; висновки
про невідповідність розміщення
паркану нормам містобудування та
планування території можуть бути
зроблені лише на підставі певного роду
досліджень з використанням
спеціальних знань; Інструктивні
вказівки про порядок проведення
експертних робіт БТІ, затверджені 4
квітня 1974 року заступником Міністра
комунального господарства УРСР, на час
ухвалення рішення втратили чинність.
Позивачі, треті особи рішення суду
першої інстанції не оскаржили, своїх
заперечень на апеляційну скаргу не
Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вважав доведеними вимоги
позивачів в частині зобов'язання
ОСОБА_2 забезпечити вільний доступ до
вікна квартири АДРЕСА_1 зі сторони
квартири № 3 з перенесенням паркану на 2
м. від вікна квартири № 4, висота якого
повинна бути такою, щоб не затемнював
кімнату. Однак погодитись з таким
висновком не можна, оскільки суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, суд
неправильно застосував норми
матеріального права.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
а підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення
суду першої інстанції не відповідає.

Матеріла справи свідчать, що
позивачі проживають в АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування,
нотаріально посвідченого 13 грудня 2007
року державним нотаріусом П'ятої
харківської державної нотаріальної
контори ОСОБА_6 за реєстровим № 7-859,
ОСОБА_3 передала у власність
безкоштовно, а ОСОБА_4 прийняв у дар
квартиру АДРЕСА_1. Право власності
зареєстровано Комунальним
підприємством «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» 11 січня 2008
року (а. с. 66, 67).

Житловий будинок АДРЕСА_1
знаходиться на балансі Харківської
дистанції колії Південної залізниці.

Земельна ділянка, на якій
розташований житловий будинок,
знаходиться в мережі відводу Південної
залізниці.

Сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач. Сторони мають
рівні процесуальні права і обов'язки
(статті 30, 31 ЦПК України).

Відповідно до вимог пунктів «а»,
«б» ст. 12 ЗК України до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад та
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Суд першої інстанції на це уваги
не звернув, не визначився з характером
спірних правовідносин і не притягнув
Харківську міську раду до участі у
справі в якості другого відповідача.

Разом з тим, процесуальні права
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
в якості якої була притягнута
Харківська міська рада, суттєво вужчі,
ніж права відповідача.

Крім того, згідно акту, складеного
31 травня 2011 року за результатами
сумісного комісійного виїзду голів
адміністрації Жовтневого району
Харківської міської ради та
представників Південної залізниці за
скаргою ОСОБА_3, постановлено
зобов'язати ОСОБА_2 змістити паркан на
1,5 метри від вікна позивачки з метою
забезпечення вільного доступу до її
вікна.

Як пояснив в суді апеляційної
інстанції інший позивач ОСОБА_4, на
даний час ОСОБА_2 дійсно змістив паркан
на 1,70 м. (а. с. 75-86).

За правилами ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

З огляду на це, підстав для
зобов'язання ОСОБА_2 забезпечити
позивачам вільний доступ до вікна
квартири АДРЕСА_1 зі сторони квартири №
3 з перенесенням паркану на 2 м. від
вікна квартири № 4, висота якого
повинна бути такою, щоб не затемнював
кімнату, немає.

Рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1
п. п. 1, 3, 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 29 липня 2011 року
скасувати.

В позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення набира є законної сили
негайно і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня його проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

Головуючий

судді