АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Шевчук А.В. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

за участю: представника ОСОБА_3
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 19 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення
перешкод у здійсненні власником права
користування та розпорядження майном.

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом. Свої вимоги
мотивував тим, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 11.07.2011
року придбав у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.
Незважаючи на те, що він є власником
квартири, ОСОБА_5 відмовляється
виконати свої взяті зобов'язання щодо
звільнення квартири до 19.11.2011 року та
зняття всіх зареєстрованих осіб із
реєстраційного обліку. Продовжуючи
чинити перешкоди позивачу в
користуванні та розпорядженні його
приватною власністю, у порушення
договірних зобов'язань, чим
унеможливлює безперешкодне, законне
володіння та користування позивачем
своїм майном.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 19 червня 2014 року позов було
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5, усунути перешкоди у
здійсненні права власності ОСОБА_6 на
квартиру АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач подала апеляційну скаргу.
Де ставила питання про скасування
рішення суду та постановлення нового
про відмову у задоволенні позову.
Мотивуючи свою вимогу тим, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права.

Апелянт будучи належним чином
повідомленою про розгляд справи у
судове засідання не з'явилася,
поважність причин своєї неявки суду не
повідомила. Колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу за
відсутність апелянта в силу вимог ст. 305
ЦПК України ( а.с. 114).

Представник позивача не визнав подану
апеляційну скаргу, заперечував проти
її задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно до договору купівлі-продажу від
11.07.2011 року ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_5
квартиру АДРЕСА_1 Вказана квартира
зареєстрована за ОСОБА_6 на праві
власності.

за п. 17 договору відповідач
зобов'язувалася повністю звільнити
квартиру для вільного користування нею
покупцем до 19.11.2011 року та зняти усіх
зареєстрованих осіб із реєстраційного
обліку до 19.11.2011 року.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов виходив з того, що ОСОБА_6 як
власник має право на здійснення права
власності на належну йому квартиру
АДРЕСА_1.

А також того, що за правилами ст.ст. 319, 391
ЦК України, право власності є
абсолютним і передбачає право
володіння, користування та
розпорядження власністю. Власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права та розпорядження
своїм майном. А так, як проживання та
реєстрація відповідача у спірній
квартирі перешкоджає позивачу вільно
на свій розсуд розпоряджатися спірною
квартирою, та тягне несення ним
додаткових витрат по утриманню спірної
квартири, то вимоги позивача, вважав
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню.

Розглядаючи спір судова колегія,
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон який їх
регулює.

Апелянтом при подачі скарги
вказувалось на те, що пред'являючи
позов, ОСОБА_6 на власний розсуд обрав
такий спосіб захисту свого права, як
усунення перешкод у здійсненні
власником права користування та
розпорядження майном, а саме про
виселення не апелянта, а ОСОБА_7 з
АДРЕСА_2 Натомість, суд постановив
рішення про виселення саме її ( ОСОБА_5)
з АДРЕСА_1, хоча така вимога позивачем
не заявлялась. Тим самим суд вийшов за
межі позовних вимог, чим істотно
порушив норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують, та не дають підстав
вважати, що мало місце порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
її вирішення.

Так як, позивачем на виконання ухвали
Оболонського районного суду м. Києва
від 16.12.2013 року була подана уточнена
позовна заява, у відповідності до якої
ставилося питання щодо постановлення
рішення про усунення перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_5 ( а.с. 21 -23 ) яка і була
предметом судового розгляду за
результатами якого було постановлене
оскаржуване відповідачем рішення.

Беручи до уваги , що подана апеляційна
скарга не містить у собі інших доводів
щодо невідповідності висновків суду
при задоволенні вимог позивача та з
урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 19 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: