Справа № 1305/1923/12
Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/783/7156/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді:
Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В.,
Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій
О.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Городоцького районного суду
Львівського області від 7 жовтня 2014
року, за позовом ОСОБА_3 до редакції
газети «Газета для Вас», ОСОБА_4, про
зобов»язання до вчинення дій,
спростування недостовірної інформації
, захист честі, гідності та ділової
репутації, відшкодування
моральної(немайнової) шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Городоцького районного суду
Львівського області від 7 жовтня 2014
року в позові ОСОБА_3 до редакції газети
«Газета для Вас», ОСОБА_4, про
зобов»язання до вчинення дій,
спростування недостовірної
інформації, захист честі, гідності та
ділової репутації, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3
Посилається на те, що вказане рішення
не ґрунтується на вимогах закону,
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
У апеляційній скарзі просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове
по суті позовних вимог. Вказує, що з 2010
року є депутатом Городоцької районної
ради, працює на посаді голови постійної
депутатської комісії з питань
економіки та бюджету райради, до цього
працював заступником міського голови
м. Комарно у Львівській обласній
державній адміністрації, очолював
районний осередок Української
народної партії. На роботі, та
здійснюючи політичну діяльність,
належно виконував посадові обов'язки,
завжди керувався нормами чинного
законодавства, а також правилами
культури поведінки, нормами співжиття
та канонами християнської етики, в
основі яких повага до честі та гідності
людини.

Зазначає, що в кінці травня 2012 року, від
депутатів райради йому стало відомо
про публікацію у газеті «Газета для
Вас», яка має негативне спрямування, не
відповідає дійсності та у викривленій
формі зображає його, як чиновника, під
якого спеціально створена посада,
таким, що користується неймовірними
благами та привілеями за рахунок
платників податків, та їм у збиток.
Вважає, що в такий спосіб відповідачі
однобічно, тенденційно, з метою
сформувати заздалегідь негативний
образ чиновника в його особі, виклали
спотворену інформацію, а відтак, він
має право на відповідь та висловлення
власної точки зору щодо поширеної
інформації про процедуру і порядок
прийняття районною радою рішень про
внесення змін до штатного розпису,
віднесення посади голови постійної
депутатської комісії із питань
економіки і бюджету до постійної і
оплачуваної, та подальшого призначення
його на цю посаду. Стверджує, що автор
статті з метою опорочення його, як
посадової особи органу місцевого
самоврядування, умисно в ствердній
формі поширив недостовірну і образливу
інформацію про його зарплату,
можливості використання службового
автомобіля, доведення ним в будь-який
спосіб своєї доцільності перебування
на займаній посаді, ведення «бурної»
політичної діяльності за кошти
платників податку, чим принижено його
честь, гідність і ділову репутацію,
поставлено під загрозу його
професійний ріст, подальше перебування
в системі органів місцевого
самоврядування, йому завдано моральної
немайнової шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
Конституція України визнає честь і
гідність людини найвищою соціальною
цінністю та що кожен має право до
поваги його гідності. Разом з цим,
Конституцією України гарантується
право на свободу думки і слова, на
вільне вираження своїх поглядів і
переконань.

Кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене
законом в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності,
або громадського порядку з метою
запобігання заворушення чи злочину,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Згідно зі ст. 47-1 Закону України «Про
інформацію» ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, що
не містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Стаття 17 Закону України «Про державну
підтримку засобів масової інформації
та соціальний захист журналістів»
передбачає, що суд вправі призначити
компенсацію моральної (немайновоі)
шкоди лише за наявності умислу
журналіста чи службових осіб засобу
масової інформації.

Умислом журналіста та/або службової
особи засобу масової інформації є таке
їх/її ставлення до поширення
інформації, коли журналіст та/або
службова особа засобу масової
інформації усвідомлювали
недостовірність інформації та
передбачали її суспільно небезпечні
наслідки.

Стаття 9 Конституції України
передбачає, що чинні міжнародні
договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є
частиною законодавства.

Статтею 10 Конвенції про захист прав
людини і основних свобод,
ратифікованої Україною, передбачено
право кожного на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватись своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

Із змісту цієї норми випливає, що
свобода слова, преси, як захисника
інтересів громадськості, критика
представників влади, висловлення своєї
думки в процесі обговорення питань, що
становлять громадський інтерес, є
однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї
норми національна влада може лише у
випадках, передбачених ч.2 ст.10
Конвенції, зокрема, якщо це передбачено
законом, направлено на захист
репутації або прав інших осіб і є
необхідним у демократичному
суспільстві.

Позивач є публічною особою. Право на
недоторканість ділової репутації та
честь і гідність публічної особи
підлягають захисту лише у випадку, коли
політичний, державний або громадський
діяч доведе, що інформація поширена «з
явним злим умислом», тобто з
нехтуванням питання про їх правдивість
чи неправдивість, а не з метою
доведення до громадськості тверджень
про наміри і позицію політичних
лідерів, інших публічних осіб та
сформувати про них свою думку.

Цивільно-правовий захист честі,
гідності та ділової репутації від
певних висловлювань допустимий лише
при дотриманні свободи думки і слова,
вільного вираження своїх поглядів та
переконань, закріплених в ст. 34
Конституції України, а необхідність
обмежувати вираження думок є менш
гострою стосовно публічних осіб.

Політичний діяч має право на захист
свого приватного життя, але межа
захисту його репутації повинна бути
такою, щоб забезпечити й вільне
обговорення політичних питань.
Політичні діячі неминуче стають
відкритими для прискіпливого
висвітлення своїх слів та вчинків і
мають усвідомлювати це. При цьому преса
не повинна переступати межу,
встановлену з метою захисту репутації
інших осіб, але повинна повідомляти
інформацію та ідеї з політичних питань,
так само, як і з питань що становлять
громадський інтерес. Не лише преса має
завдання повідомляти таку інформацію,
але й громадськість має право її
отримувати.

Крім того, у ст.ст. 3,4,6 Декларації про
свободу політичних дебатів у засобах
масової інформації, схваленої 12 квітня
2004 року Комітетом Міністрів Ради
Європи, указується, що оскільки
політичні діячі та посадові особи, які
обіймають публічні посади або
здійснюють публічну владу на
місцевому, регіональному,
національному та міжнародному рівнях,
вирішили апелювати до довіри
громадськості та погодилися
«виставити» себе на публічне політичне
обговорення, то вони підлягають
ретельному громадському контролю і
потенційно можуть зазнати гострої та
сильної громадської критики у засобах
масової інформації з приводу того, як
вони виконували або виконують свої
функції. При цьому, зазначені діячі та
особи не повинні мати більшого захисту
своєї репутації та інших прав
порівняно з іншими особами.

У зв'язку із цим межа допустимої
критики щодо політичного діяча чи
іншої публічної особи є значно ширшою,
ніж окремої пересічної особи. Публічні
особи неминуче відкриваються для
прискіпливого висвітлення їх слів та
вчинків і повинні це усвідомлювати.

За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що інформація у статті
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в газеті «Газета для
Вас» від ІНФОРМАЦІЯ_2 року щодо
прийняття Городоцькою райрадою рішень
про внесення змін до штатного розпису з
віднесенням посади голови постійної
депутатської комісії із питань
економіки і бюджету до постійної і
оплачуваної, та подальшого призначення
позивача на цю посаду, «фешенебельного
кабінету», який той займає, «певного
впливу на розподіл бюджетних коштів,
доступу до перших посадових осіб
району та місцевого самоврядування», є
оціночним судженням.

Із змісту вищевказаної публікації
стосовно зарплати позивача, можливості
використання службового автомобіля,
піару за бюджетні кошти, доведення ним
в будь-який спосіб своєї доцільності
перебування на займаній посаді,
ведення «бурної» політичної
діяльності за кошти платників податку,
також вбачається, що це оціночне
судження журналіста, оскільки не
містить фактів, які б доводили, що вони
мотивовані цілеспрямованими діями на
приниження честі, гідності чи ділової
репутації позивача.

З аналізу змісту статті «ІНФОРМАЦІЯ_1»
в газеті «Газета для Вас» від
ІНФОРМАЦІЯ_2 року вбачається, що в ній
висловлене суб'єктивне судження автора
про дії Городоцької райради Львівської
області в 2010 році при внесенні змін до
штатного розпису, з віднесенням посади
голови депутатської комісії з питань
економіки і бюджету до постійної,
обрання і діяльності позивача, як
депутата на цій посаді, яке не містить
інформації про порушення ним
законодавства чи моральних принципів.

Суд прийшов до вірного висновку, що
вищевказана стаття не має фактичних
тверджень, які б доводили, що
висловлювання зазначені в ній
мотивовані цілеспрямованими діями з
метою принизити честь, гідність чи
ділову репутацію позивача, а критична
оцінка в такій окремих рішень органу
місцевого самоврядування і діяльності
позивача, є тільки вираженням
суб'єктивної думки і поглядів
відповідача, тобто - оціночним
судженням, яке відповідно до ст. 277 ЦК
України не є предметом судового
захисту.

Межі допустимої критики стосовно
політика більш відкриті для прийнятної
критики ніж приватної особи; позивачем,
питання публікації газетою «Газета для
Вас» відповіді із висловлення власної
точки зору щодо поширених в публікації
«ІНФОРМАЦІЯ_1» суджень, може бути
вирішено в позасудовому порядку з
дотриманням законодавства, яке регулює
дані відносини; постанова Городоцького
районного суду Львівської області від
24 вересня 2013 року про законність
рішення І сесії V скликання Городоцької
районної ради № 9 від 23 листопада 2010
року «Про внесення зміни до штатного
розпису Городоцької районної ради на
2010 рік» та розпорядження голови
Городоцької районної ради № 20 від 3
грудня 2010 року «Про початок виконання
службових обов'язків ОСОБА_3.» прийнята
після оспорюваної публікації, а тому не
може бути доказом умислу відповідача
на порушення особистих немайнових прав
позивача.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі
наявних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитися,
оскільки ним правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення ухвалене судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Підстави для скасування рішення суду
відсутні, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду
Львівського області від 7 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: