Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1931/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Бевз О.Ю.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Франко В.А.,

Суржика М. М.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до
Бобринецької районної державної
адміністрації, ОСОБА_6, третя особа -
відділ Держземагенства у
Бобринецькому районі, про витребування
земельної ділянки із чужого
незаконного володіння, застосування
наслідків нікчемного правочину за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 та рішення
Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 29 травня
2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернувся
до суду з позовом до Бобринецької
районної державної адміністрації (далі
- Бобринецька РДА), ОСОБА_6, третя особа -
відділ Держземагенства у
Бобринецькому районі, про витребування
земельної ділянки, застосування
наслідків нікчемного правочину,
визнання протиправним та скасування
розпорядження голови Бобринецької
районної державної адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що на підставі Державного
акту на право користування земельною
ділянкою від 21.12.1992 р. у його постійне
користування було передано земельну
ділянку, площею 51,67 га для ведення
селянського (фермерського)
господарства, у тому числі 5,15 га під
ставком, розташованим на території
Тарасівської сільської ради.

15.08.2012 р. між Бобринецькою РДА та
ОСОБА_6 було укладено договір оренди
земельної ділянки, загальною площею
8,8973 га, у тому числі 5,5815 га під ставками,
на 10 років, на підставі розпорядження
голови Бобринецької РДА №514-р від 15.08.2012
р.

Вважав зазначений договір оренди
земельної ділянки нікчемним, а
розпорядження голови Бобринецької
районної державної адміністрації від
15.08.2012 року № 514-р протиправним,
оскільки відповідно до ст.122 Земельного
кодексу, Бобринецька РДА не мала права
розпоряджатися спірною земельною
ділянкою, оскільки ця ділянка
знаходиться на території Тарасівської
сільської ради.

Посилаючись на ці обставини, просив на
підставі ст.387 ЦК України витребувати у
ОСОБА_6 належну йому на праві
постійного користування земельну
ділянку, площею 8,8973 га; застосувати
наслідки нікчемного правочину -
договору оренди землі, укладеного
15.08.2012 р. між Бобринецькою РДА і ОСОБА_6,
визнати протиправним і скасувати
розпорядження голови Бобринецької РДА
від №514-р від 18.08.2012 р ( фактично 15.08.2012 р).

Ухвалою Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 29 травня
2014 року провадження у справі в частині
позову про визнання протиправними і
скасування розпорядження голови
Бобринецької РДА №514-р від 15.08.2012 р.
закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1
ст. 205 ЦПК України. . Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 10.07.2014 року ця ухвала була
скасована, а справа направлена до суду
першої інстанції для продовження її
розгляду в частині позову про визнання
протиправним і про скасування
розпорядження голови Бобринецької РДА
№514-р від 15.08.2012 р.

Рішенням Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 29 травня
2014 року у задоволенні позовних вимог
про витребування майна з незаконного
володіння, визнання договору оренди
землі недійсним ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Бобринецького районного суду
від 20 серпня 2014 року, залишеним без
зміни ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 25 вересня
2014 року, ОСОБА_5 у задоволенні позову в
частині вимог про визнання
протиправним і скасування
розпорядження голови Бобринецької РДА
від 15.08.2012 року №514-р відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду
від 29.05.2014 року ОСОБА_5 просить
скасувати його через порушення норм
матеріального права, невідповідність
висновку суду обставинам справи.
Вказує на те, що спірна земельна
ділянка належить йому на праві
постійного користування відповідно до
Державного акту, а тому, з урахуванням
рішення Конституційного Суду України
від 22.09.2005 р. у справі за конституційним
поданням 51 народного депутата України
щодо відповідності Конституції
України положень ст. 92, п. 6 розділу Х
«Перехідні положення» Земельного
кодексу України (справа про постійне
користування земельними ділянками),
суд дійшов помилково висновку про те,
що його право на цю земельну ділянку
було припинене у зв'язку із тим, що він
не переоформив його у передбаченому
чинним законодавством порядку після
розпаювання земельної ділянки між
членами фермерського господарства
ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивача та його представника адвоката
ОСОБА_7, які просили задовольнити
скаргу, пояснення представника ОСОБА_6
ОСОБА_8, який просив відхилити скаргу,
дослідивши долучені до матеріалів
справи письмові докази, колегія суддів
вирішила, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення Бобринецького районного суду
від 29 травня 2014 року зміні шляхом його
часткового скасування з таких підстав.

Відповідно до ч.1ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов»язковою підставою для
скасування рішення.

Як видно із змісту позовної заяви,
позивач просив захистити його, як він
вважає, порушене право користування
земельною ділянкою водного фонду
шляхом витребування цієї земельної
ділянки із незаконного володіння
ОСОБА_6, застосування наслідків
нікчемного правочину - договору оренди
спірної земельної ділянки від 15.08.2012
року, укладеного між Бобринецькою РДА і
ОСОБА_6 та визнання протиправним і
скасування розпорядження голови
Бобринецької РДА від 15.08.2012 року №514-р,
на підставі якого спірну земельну
ділянку передано у користування ОСОБА_6
на умовах договору оренди.

Отже, позовні вимоги про визнання
договору оренди земельної ділянки від
15.08.2012 року недійсним ОСОБА_5 не
заявлялись.

Проте, відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції відмовив
також у задоволенні позовної вимоги
про визнання договору оренди землі
недійсним, чим, в порушення принципу
диспозитивності цивільного
судочинства ( ст.11 ЦПК України) вийшов
за межі позовних вимог, що є порушенням
норм процесуального права, яке
призвело до ухвалення неправильного
рішення у цій частині.

Зазначене порушення норм
процесуального права є підставою для
зміни рішення шляхом його скасування у
частині відмови у задоволенні позову
про визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним ( п.4ч.1ст.309 ЦПК
України).

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу(ст.ст. 15, 16 ЦК України).

Відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні
позову про витребування земельної
ділянки із незаконного володіння
відповідача ОСОБА_6, суд першої
інстанції виходив з того, що останній
користується спірною земельною
ділянкою правомірно, на підставі
договору оренди землі від 15.08.2012 року,
укладеному між ним, як орендарем, і
Бобринецькою районною державною
адміністрацією. Позивач втратив право
користування земельною ділянкою
водного фонду, яка перебувала у
користуванні фермерського
господарства ОСОБА_5 на підставі
Державного акта на право користування
землею ( Б № 010466), виданого
Бобринецькою районною радою народних
депутатів у 1992 році, після розпаювання
земель цього господарства між членами
фермерського господарства та передачі
земельної ділянки водного фонду, яка не
була розпайована, до земель державної
власності (землі запасу).

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 9.01.2013 року,
яка набрала законної сили, встановлено,
що ОСОБА_5 не виконав розпорядження
голови Бобринецької РДА від 16.08.2004 року
№604-р., яким йому було надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою на
земельну ділянку, площею 8,17 га, яка не
підлягала розпаюванню із земель
Фермерського господарства ОСОБА_5, до
14.10.2010 року, а тому це рішення втратило
чинність на підставі п.3 Прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів щодо
сприяння будівництву».

Такий висновок є правильним, оскільки
позивач не довів незаконність дій
Бобринецької РДА по переведенню
земельної ділянки, яка залишилася
неприватизованою після розпаювання
земель фермерського господарства
ОСОБА_5, до земель державної власності
та незаконність користування ОСОБА_6
спірною земельною ділянкою.
Необгрунтованими є і доводи позивача
про те, що договір оренди землі від
15.08.2012 року є нікчемним, у зв»язку з чим
відсутні підстави для застосування
правових наслідків недійсності
нікчемного правочину, про які заявлено
позовні вимоги.

Згідно із ч.2ст.215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом ( нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Як на підставу нікчемності договору
оренди земельної ділянки від 15.08.2012
року позивач посилався на те, що
відповідно до ст.12 ЗК України
Бобринецька РДА не мала права
розпоряджатися земельною ділянкою, яка
розташована на території Тарасівської
сільської ради. Проте, згідно із
довідкою відділу Держземагенства у
Бобринецькому районі (а.с.61), спірна
земельна ділянка знаходиться за межами
населених пунктів на території
Тарасівської сільської ради. За таких
обставин, Бобринецька РДА при
укладенні договору оренди діяла у
межах повноважень, визначених ч.3ст.122,
ч..1,2ст.124 ЗК України.

Доводи апеляційної скарги щодо
збереження за позивачем, як фізичною
особою, на його думку, права постійного
користування спірною земельною
ділянкою на підставі Державного акта
на землю від 1992 року, не спростовують
висновку суду про відсутність підстав
для витребування майна із незаконного
володіння іншої особи, оскільки ОСОБА_6
користується цією земельною ділянкою
правомірно.

Наведене свідчить про те, що рішення
суду першої інстанції у частині
відмови у витребуванні земельної
ділянки із незаконного володіння та
застосуванні наслідків недійсності
нікчемного правочину ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що є підставою
для відхилення апеляційної скарги і
залишення його без змін у цій частині.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Бобринецького районного суду
від 29 травня 2014 року скасувати у
частині відмови ОСОБА_5 у задоволенні
позову до Бобринецької районної
державної адміністрації, ОСОБА_6 про
визнання договору оренди землі
недійсним.

У решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА: СУДДІ: