У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
поділ спільного майна подружжя, за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя, за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_4
про стягнення боргу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Одеської області від 2 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом про поділ спільного
майна подружжя, в обґрунтування якого
зазначила, що за час перебування у
шлюбі з ОСОБА_5 ними набуто спільне
сумісне майно - квартира АДРЕСА_1 та
квартира АДРЕСА_2.

Посилаючись на те, що шлюб між
сторонами розірвано, спірні квартири
знаходяться в користування
відповідача, який перешкоджає їй в
користуванні спільним майном, просила
суд визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 147,8 кв.м, визнати за ОСОБА_5 право
власності на квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 137,2 кв.м, зобов'язати
ОСОБА_5 не чинити перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1,
виселити ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1 та
вселити її в зазначену квартиру.

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4 про поділ в рівних частках
квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
спільним сумісним майном подружжя є
лише вказана квартира, а квартира № 6 у
будинку АДРЕСА_2 є особистим майном
ОСОБА_7

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 про стягнення суми боргу у
розмірі 239 535 гривень, 3 % річних від
простроченої суми та судові витрати на
правову допомогу, мотивуючи свої
вимоги тим, що ОСОБА_5 позичив у
нього грошові кошти у розмірі 30 000
доларів США, однак на його вимогу
зазначені кошти не повернув.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 10 лютого 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Розділено спільне сумісне майно ОСОБА_4
та ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 147,8
кв.м.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
квартиру АДРЕСА_2, загальною площею
137,2 кв.м.

Виселено ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_5
відмовлено.

Позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
заборгованість у сумі 239 535 гривень, три
відсотки річних - 16 990 гривень та судові
витрати - 2 395 гривень 35 копійок.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 2 липня 2014 року рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_4
скасовано та в цій частині ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

В частині відмови у задоволенні іншої
частини позовних вимог ОСОБА_4,
позовних вимог ОСОБА_9 та задоволення
позову ОСОБА_6 рішення суду першої
інстанції оскаржено не було, а тому не
переглядалось в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
ОСОБА_4, апеляційний суд виходив з того,
що квартира АДРЕСА_1 була перебудована
(реконструйована), в результаті чого
збільшилась її площа, а тому без
приведення її в попередній стан або
узаконення у відповідності до вимог
чинного законодавства проведену
реконструкцію та з'ясування дійсної
вартості вказаного нерухомого майна,
неможливо здійснити розподіл між
подружжям вказаного нерухомого майна
та врахував, що власником квартири
АДРЕСА_2 відповідно до рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 11 вересня 2013 року є ОСОБА_7,
якого не було залучено до участі у
справі, а тому дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову в цій
частині.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи апеляційним судом
допущено порушення норм матеріального
або процесуального права, які
передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 2 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.

Горелкіна Н.А.
Іваненко
Ю.Г.