АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/304/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.
Доповідач Корнієнко В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м. Полтава

суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Абрамова П.С., Карпушина Г.Л.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 28 листопада 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 28 листопада 2013 року
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено частково

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором, а саме:
прострочене тіло кредиту в сумі 14147,69
доларів США, що дорівнює за курсом НБУ
113040,04 грн.; нараховані проценти, у тому
числі прострочені - 1181,66 доларів США, що
дорівнює за курсом НБУ 9441,46 грн.;
нараховані 3% річних 167,92 долара США, що
дорівнює за курсом НБУ 1341,68 грн. плата
за проведені розрахунки кредиту в сумі
62012,08 грн.; 3% річних за непогашену плату
за проведені розрахунки 318,56 грн., пеня
за прострочення сплати кредиту в сумі
5000 доларів США, що дорівнює за курсом
НБУ 39950 грн., пеня за непогашену плату за
проведені розрахунки в сумі 5000 грн., а
всього 231103,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Родовід Банк» судові витрати в сумі
1628,49 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір 682,54 грн.

Ухвалою Октябрського районного
суду м. Полтави від 09 грудня 2013 року
виправлено описки, допущені в
мотивувальній та резолютивній частині
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 28 листопада 2013 року у
справі за позовом ПАТ «РодовідБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, правильно
вказавши: плата за проведені
розрахунки кредиту становить 11364,59 грн.,
а загальна сума заборгованості, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_1 складає
180456,33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір в сумі 176,07 грн.

З рішенням суду не погодилася
відповідач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2, внаслідок чого подали на нього
апеляційну скаргу, у якій просять
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду
незаконним та необґрунтованим, та
таким, що ухвалено внаслідок
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
вмотивовує тим, що підстави позову не
доведені позивачем належними доказами.
Поряд з цим, вказує на неправомірність
дій позивача в частині кредитування у
валюті США, відсутності ліцензії на
здійснення валютних операцій. Також у
обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те, що судом не
встановлено всі обставини отримання
ОСОБА_1 кредитних коштів та
невідповідність моменту виникнення
початку перебігу позовної давності і
моменту нарахування штрафних санкцій.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга не підлягає до задоволення, за
наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, підтверджується
матеріалами справи і не заперечується
сторонами, що 06 червня 2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Родовід Банк», правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство
«Родовід Банк», та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 54/АК-00016.08.2. У
відповідності до умов цього договору
ПАТ «Родовід Банк» надав ОСОБА_1 кредит
на загальну суму 30901 долар США 28 центів,
терміном користування кредитними
коштами до 06 червня 2015 року включно,
цільове призначення яких визначалася
купівля автомобіля та сплата страхових
платежів.

Задовольняючи позовні вимоги, та
вирішуючи спірні правовідносини, суд
першої інстанції вірно встановив коло
та їх характер і правомірно виходив з
наступного.

Відповідно до п. 15.5 кредитного
договору, укладеного між сторонами,
процентна ставка за користування
кредитними коштами встановлена у
розмірі 7,70 процентів річних. Щомісячна
плата за користування кредитними
коштами встановлена в розмірі 0,25% від
виданого кредиту.

Також відповідно до п. 7.6
визначено, що кредитний договір
набуває чинності з моменту надання
позичальнику кредитних коштів і діє до
повного погашення позичальником
заборгованості за кредитами та
процентами за користування ними, а при
наявності простроченої заборгованості
пені за несвоєчасне погашення
кредитних коштів та сплати процентів, а
також штрафи передбачені договором.

Матеріалами справи в їх
сукупності підтверджується, що
відповідач ОСОБА_1 взяті на себе
зобов'язання не виконує, внаслідок чого
станом на 16 серпня 2013 року утворилася
заборгованість, розмір якої становить
48180,57 доларів США, та складається:

- суми кредиту, в тому числі
простроченого - 14147,69 доларів США;

- суми процентів в тому числі
прострочених 1 181,66 доларів США;

- суми пені 32 683,30 доларів США;

- суми нарахованих 3% річних 169,92
доларів США.

Окрім того, відповідно до умов п. 1.5.1
договору, у відповідності до якого
визначена щомісячна плата за
обслуговування кредиту в розмірі 0,25%
суми виданого кредиту, станом на 16
серпня 2013 року нарахована
заборгованість, яка становить: плату за
проведені розрахунки кредиту ( комісія
) в розмірі 11364 грн.; пеню за непогашену
плату за проведені розрахунки 318,56 грн.,
що в сумі становить 73695,23 грн.

Загальна сума заборгованості за
кредитним договором № 54/АК-00016.08.2
станом на 16 серпня 2013 року у гривневому
еквіваленті становить 458 802 грн. 55 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу.

Відповідно до норм статті 530 ЦК
України визначено, що якщо у
зобов'язані встановлений строк ( термін
) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст.
1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику ( грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. За кредитним
договором банк або інша фінансова
установа ( кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти (
кредит ) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Норами статті 1050 ЦК України
встановлені наслідки порушення
договору позичальником, у
відповідності до яких визначено, що
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України. Якщо позичальник своєчасно не
повернув речі, визначені родовими
ознаками, він зобов'язаний сплатити
неустойку, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК
України.

Як вже зазначалося вище, згідно
ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства у
встановлений строк відповідно до умов
договору.

Матеріалами справи, а саме: заявою
на отримання готівки № 1188_5 ( а.с. 14 ),
підтверджується, що ОСОБА_1 отримала
відповідно до умов договору 30901,28
доларів США, що еквівалентно на момент
видачі 149994,81 грн. Вказані кошти у
національній валюті були перераховані
на автосалон ТОВ «Інтеравто-Полтава»
та на сплату відповідних страхових
платежів, виходячи з цільового
призначення кредиту, що не суперечить
чинному законодавству та домовленості
сторін.

Крім того, взявши до уваги
клопотання відповідача про
застосування позовної давності,
керуючись нормами ст.ст. 258, 267ЦК
України, місцевий суд обґрунтовано
дійшов висновку про стягнення пені за
неналежне виконання умов кредитного
договору з 01 листопада 2011 року,
враховуючи момент звернення позивача
до суду з позовом.

Також, керуючись нормами ст. 551 ч. 3
ЦК України, згідно якої розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, врахувавши
роз'яснення Пленуму ВССУ № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
від 30 березня 2012 року, та взявши до
уваги обставини справи, правомірним є
висновок суду першої інстанції і про
наявність підстав для зменшення пені
за прострочення кредиту до 5000 доларів
США, що за курсом НБУ становить 39950 грн.,
та пені за проведені розрахунки до 5000
гривень.

В свою чергу, доводи апеляційної
скарги є неспроможними, не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не підтверджують
належними доказами їх неправомірність
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямованих на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 625 ЦК України зміст
договору становлять умови ( пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Матеріалами справи та самим
відповідачем підтверджується факт
часткового виконання нею умов
кредитного договору. Внаслідок цього
не заслуговують на увагу, та є
надуманими доводи позичальника з
приводу того, що судом належним чином
не встановлені обставини отримання нею
кредиту.

Відповідно до положень ст.ст. 11,18,
21 Закону України «Про захист прав
споживачів», а також п.3.8 Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту, затверджених
постановою Правління Національного
банку України від 10 травня 2007 року № 168,
зареєстрованих у міністерстві юстиції
України від 25 травня 2007 року № 541/13808 (
щодо договорів, укладених після
набрання постановою чинності),
передбачено обов'язок банків у разі
надання кредиту в іноземній валюті під
час укладення кредитного договору
попередити споживача, що валютні
ризики під час виконання зобов'язань за
цим договором несе споживач.

Відповідно до інформаційного
листа ( а.с. 9), який був підписаний
ОСОБА_1, остання була попереджена про
те, що всі ризики при кредитуванні у
валюті щодо коливання курсів валют
покладаються на позичальника.

Окрім того, доводи апелянтів щодо
відсутності у позивача ліцензії на
здійснення банківських операцій з
іноземними валютами не заслуговують на
увагу та спростовуються наданими
представником АТ «Родовід Банк»
копіями банківської ліцензії № 27 від 11
жовтня 2004 року та дозволу на право
здійснення таких операцій № 27-4 від 22
вересня 2006 року і додатком до нього, що
були видані на підставі вказаної
ліцензії.

При цьому Пленум ВССУ у постанові
№ 5 «Про практику застосування
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»
роз'яснив, що згідно зі статтею 99
Конституції України грошовою одиницею
є гривня . Вказана стаття визначає
правовий статус гривні, але не
встановлює сферу її обігу, а статтею 192
ЦК передбачено, що іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановленому законом.

Отже, банк як фінансова установа,
отримавши у встановленому законом
порядку (статті 19,47 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»)
банківську та генеральну ліцензії на
здійснення валютних операцій або
письмовий дозвіл на здійснення
операцій із валютними цінностями, який
до переоформлення Національним банком
України відповідних ліцензій на
виконання вимог пункту 1 розділу ІІ
Закону України від 15 лютого 2011 року №
3024-VI «Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
діяльності банків» є генеральною
ліцензією на здійснення валютних
операцій, має право здійснювати
операції з надання кредитів у
іноземній валюті ( пункт 2 статті 5
Декрету про валютне регулювання).

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини та
надано їх належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 28 листопада 2013 року не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 28 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ П.С. Абрамов
/підпис/ Г.Л. Карпушин

КОПІЯ ВІРНО:

Суддя апеляційного суду Полтавської
області ________ В.І. Корнієнко