Коростишівський районний суд
Житомирської області
Справа № 280/2323/13-ц
Провадження № 2/280/36/14
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2014 року
м.Коростишів

Коростишівський районний суд
Житомирської області в складі:

Головуючого судді
Шимон Л.С.

при секретарі
Добровольській Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Коростишеві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в жовтні 2013р. звернувся до
суду з даним позовом про стягнення з
відповідача простроченої
заборгованості по кредиту в сумі
1634,10грн., нарахованих відсотках за
користування кредитом в сумі 7852,19грн.,
пені за несвоєчасне виконання
зобов`язань в сумі 13772,33грн., штрафу
згідно п.5.3 умов та правил надання
банківських послуг в сумі 500грн. та
штрафу (процентної складової) в сумі
1162,93грн. В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 29.11.2006р. між банком та
ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір, за яким він отримав кредит в
сумі 1634,03грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08% на
рік на суму залишку за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним та банком
договір. Вказує, що умови договору
відповідач належним чином не виконує,
щомісячно кредит не сплачував та не
сплачував відповідні платежі. А станом
на 08.10.2013р. заборгованість складає
24921,55грн.

В судове засідання представник
позивача не з`явився, повноважний
представник направив заяву з
клопотанням проводити розгляд справи
за його відсутності, підтримав позовні
вимоги в повному обсязі з викладених
вище підстав.

В судове засідання по даній
справі відповідач не з`явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином особисто під розписку,
що підтверджено матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27.10.2006 р. між
позивачем та відповідачем на підставі
заяви останнього було укладено
кредитний договір №DNH4KP41421126, за яким
ОСОБА_1 було надано споживчий кредит у
розмірі 1634,10грн. сплатою 2,09 відсотків в
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом для купівлі мобільного
телефону Нокіа строком на 12 місяців. Із
змісту заяви вбачається, що умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам (Розстрочка) (Стандарт) визнано
обов`язковими для сторін договору.
Відповідач ОСОБА_1 умови договору
належним чином не виконував, щомісячно
кредит не погашав, сплату відсотків не
проводив, таким чином станом на 08.10.2013
року утворилась заборгованість в сумі
24921,55 грн., з яких - заборгованість по
кредиту в сумі 1634,10грн., нарахованих
відсотках за користування кредитом в
сумі 7852,19грн., пені за несвоєчасне
виконання зобов`язань в сумі 13772,33грн.,
штрафу згідно п.5.3 умов та правил
надання банківських послуг в сумі
500грн. та штрафу (процентної складової)
в сумі 1162,93грн.

Суд погоджується із наведеним
розрахунком, вважає його
обгрунтованим.

Разом з тим, відповідачем в
запереченнях від 08.01.2014р. заявлено
клопотання про застосування до
позовних вимог позовної давності.

Відповідно до ст.ст.257, 259 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки;
позовна давність може бути збільшена
за домовленістю сторін.

Пунктом 5.5. Умов укладання споживчого
кредиту фізичним особам, які є
невід`ємною частиною заяви-договору
№DNH4KP41421126, сторони погодили, що термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків,
винагороди, неустойки за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. В разі якщо право однієї
сторони договору було порушено, то вона
дізналась або могла дізнатися про це в
момент настання остаточного терміну
повернення коштів. Отже, перебіг строку
позовної давності почався з 27.10.2007 року.
3 наведеного вбачається, що строк
позовної давності закінчився - 27.10.2012
року. Позивач звернувся до суду з даним
позовом про стягнення заборгованості у
жовтні 2013 року, тобто за межами
узгодженого сторонами строку позовної
давності, пропустивши його.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту. Відповідно ст.266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно п.31 Постанови №5 від 30.03.2012
року Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» визначено, що
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
"Про захист прав споживачів", суди мають
виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

З інформаційного листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і крмінальних справ
за № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року «Про окремі
питання застосування строків позовної
давності» також вбачається, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
зазначене вище правило застосовується
й до додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи). Зазначене
роз'яснення стосується і позасудового
порядку вирішення спорів, і в разі
звернення з відповідним позовом до
суду.

Відповідно ч.4 ст.267 ЦК України,
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Крім того, Верховним Судом України
викладено правову позицію з питань
обчислення строків позовної давності
та встановлення різних видів
цивільно-правової відповідальності у
справі № 6-116цс13, де зазначено, що
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Доказів про вчинення боржником в межах
позовної давності будь-яких дій, що
свідчать про визнання ним свого боргу
(сплата будь-якого платежу, надання
банку письмової заяви про визнання
боргу тощо), як і доказів на
підтвердження поважності пропущення
строку позовної давності, позивачем не
надано, а тому відсутні підстави для
переривання перебігу позовної
давності та визнання поважними причин
її пропущення відповідно до ст.ст.264, 267
ЦК України.

За положеннями ст. ст. 57-59 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості; кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, за наведених
підстав позову, наданих сторонами та
представниками обґрунтувань та
заперечень, суд вважає за необхідне
відмовити у задоволенні позовних вимог
в зв`язку з пропуском позивачем строку
позовної давності без поважних причин.

Керуючись ст.ст.10,11,58,60,209,212,213,214,215,218 ЦПК
України та ст.ст.257,258,261,266,267 ЦК України
суд,-

В И Р І Ш И
В:

В позові Публічного акціонерного
товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовити в
зв`язку з пропуском строку позовної
давності.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Л.С.Шимон