Справа № 353/766/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2316/2014
Головуючий у 1 інстанції Луковкіна У. Ю.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів:
Горблянського Я.Д., Пнівчук О.В.,

секретарів: Турів О.М.,
Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
- ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет застави, за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Тлумацького
районного суду від 30 вересня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог - ОСОБА_3 про звернення стягнення
на предмет застави - автомобіль RENAULT
MASTER, 1999 року випуску, тип ТЗ: фургон
малотонажний-В, реєстраційний номер
НОМЕР_1 (НОМЕР_2), вилучення та передання
його у заклад, ключів і реєстраційних
документів на нього.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що
згідно кредитного договору, укладеного
14 березня 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3, останній
отримав кредит в сумі 10 000,00 доларів США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 16% річних на суму
залишку заборгованості з кінцевим
терміном повернення 13 березня
2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним договором, 14 березня 2008 року
між сторонами було укладено договір
застави автотранспорту, відповідно до
якого ОСОБА_3 надав в заставу
належний йому транспортний засіб -
автомобіль RENAULT MASTER, 1999 року випуску,
тип ТЗ: фургон малотонажний-В,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Проте, позичальник належним чином не
виконував свої зобов'язання, внаслідок
чого, станом на 05.06.2014 року утворилася
заборгованість в сумі 9049,39 доларів США

Посилаючись на те, що всупереч умов
договору застави, ОСОБА_3 продав
заставний автомобіль відповідачу, з
метою погашення заборгованості за
кредитним договором за рахунок
заставного майна, просили вилучити у
ОСОБА_2 та передати в заклад ПАТ КБ
«ПриватБанк» предмет застави -
автомобіль RENAULT MASTER, 1999 року випуску,
тип ТЗ: фургон малотонажний-В,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (НОМЕР_2),
комплект ключів та свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу і
звернути стягнення на заставний
автомобіль, шляхом його продажу з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, зі
зняттям вказаного автомобіля з обліку
в органах ДАІ України та наданням ПАТ
КБ «ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Тлумацького районного суду
від 30 вересня 2014 року у задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення
ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають істотне значення для справи і на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Вважає, що відповідача не можна вважати
добросовісним набувачем предмету
застави і його доводи про
необізнаність стосовно обтяжень
спірного рухомого майна є
безпідставними, оскільки на час
придбання ОСОБА_2 транспортного засобу,
такий перебував у заставі ПАТ КБ
«ПриватБанк» згідно договору застави
автотранспорту від 14.03.2008 року,
відповідний запис було внесено до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна.

Крім того, договір відчуження
заставного майна укладений без
отримання попередньої письмової згоди
банку, у зв'язку з чим є недійсним
відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст.
215 ЦК України.

Зазначає, що договір застави
автотранспорту від 14.03.2008 року в
установленому законом порядку
недійсним не визнаний та не розірваний,
тому підлягає виконанню. При переході
права власності на предмет застави до
відповідача, обтяження рухомого майна
зберегло чинність згідно ст. 27 Закону
України «Про заставу» та ст. 9 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень».

З цих підстав просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити в повному обсязі.

В засідання апеляційного суду
представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
повторно не з'явився, хоча про час та
місце судового розгляду належним чином
був повідомлений.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4
апеляційну скаргу заперечили,
посилаючись на її безпідставність.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Вислухавши доповідача, пояснення
відповідача та його представника,
перевіривши письмові матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Встановлено, що 14 березня 2008 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір №029/08К, відповідно до
якого Банк надав позичальникові кредит
в сумі 10 000,00 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 16% річних на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення 13 березня 2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним кредитним договором, між
сторонами того ж дня було укладено
договір застави автотранспорту,
предметом якого є транспортний засіб -
автомобіль RENAULT MASTER, 1999 року випуску,
синього кольору, тип ТЗ: фургон
малотонажний-В, реєстраційний номер
НОМЕР_2, що належить на праві власності
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, виданого 23.02.2008 року 3-ім МРВ ДАІ
м. Коломия.

Пунктом 15.8.1. договору застави
передбачено, що заставодержатель має
право з метою задоволення своїх вимог
звернути стягнення на предмет застави
у випадку, якщо в момент настання
термінів виконання якого-небудь із
зобов'язань, передбачених кредитним
договором, вони не будуть виконані.

Статтею 589 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про заставу» встановлено, що у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду
або третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави.

Встановлено також, що ОСОБА_3 належним
чином свої зобов'язання за даним
кредитним договором не виконував, у
зв'язку з чим станом на 05 червня 2014 року
утворилася заборгованість по кредиту в
сумі 9 049,39 доларів США, що еквівалентно
станом на 05.06.2014 року 106 420,82 грн., з яких
заборгованість за кредитом - 4 243,61
доларів США, заборгованість по
процентам за користування кредитом - 3
105,42 доларів США, пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 1
249,19 доларів США, штраф (фіксована
частина) - 21,26 доларів США та штраф
(процентна складова) - 429,91 доларів США.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилався на те, що в ході
здійснення моніторингу даного кредиту
було встановлено, що ОСОБА_3 без згоди
банку реалізував заставний автомобіль
ОСОБА_2, а тому зареєстроване обтяження
зберегло силу для нового власника і
банк має право в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 14.03.2008 року звернути стягнення на
спірне рухоме майно.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
є добросовісним набувачем вказаного
автомобіля, оскільки придбав його за
відплатним договором, не знав та не міг
знати про наявність договору застави,
оскільки на момент придбання
автомобіля вона не була зареєстрована
в Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна.

З таким висновком погоджується колегія
суддів, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 2 ст. 586 ЦК та ч. 2 ст. 17
Закону України «Про заставу»
заставодавець має право відчужувати
предмет застави, передавати його у
користування іншій особі, або іншим
чином розпоряджатися ним лише за
згодою заставодержателя, якщо інше не
встановлено договором.

П. 17.7 договору застави заставодавцю
заборонено відчужувати предмет
застави без згоди заставодержателя.

Проте, всупереч зазначеним нормам
матеріального права та договору
застави автотранспорту ОСОБА_3
відчужив заставний автомобіль ОСОБА_2,
не повідомивши про це заставодержателя
та не отримавши його згоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно бази даних автоматизованого
обліку зареєстрованого
автомототранспорту Державтоінспекції
області АІПС «Автомобіль» автомобіль
марки RENAULT MASTER, 1999 року випуску, синього
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1
зареєстрований 28.08.2008 року в
Івано-Франківському ВРЕР за
ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
виданого 1-им МРВ ДАІ м.
Івано-Франківська ОСОБА_2 є власником
автомобіля RENAULT MASTER, 1999 року випуску,
синього кольору, тип ТЗ: фургон
малотонажний-В, реєстраційний номер
НОМЕР_1 на підставі біржової угоди від 21
серпня 2008 року.

Згідно ст. 11 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяження
рухомого майна реєструються в
Державному реєстрі в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» взаємні права та
обов'язки а правочином, на підставі
якого виникло обтяження, виникають у
відносинах між обтяжувачем і боржником
з моменту набрання чинності цим
правочином, якщо інше не встановлено
законом. Реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом. У разі
відсутності реєстрації обтяження таке
обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем, проте воно є не чинним у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», якщо інше не
встановлено законом, зареєстроване
обтяження зберігає силу для нового
власника (покупця) рухомого майна, що є
предметом обтяження, за винятком таких
випадків: 1) обтяжувач надав згоду на
відчуження рухомого майна боржником
без збереження обтяження; 2) відчуження
належного боржнику на праві власності
рухомого майна здійснюється в ході
проведення господарської діяльності,
предметом якої є систематичні операції
з купівлі-продажу або інші способи
відчуження цього виду рухомого майна.

Разом з тим, згідно ст. 10 «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», у разі
відчуження рухомого майна боржником,
який не мав права його відчужувати,
особа, що придбала це майно за
відплатним договором, вважається його
добросовісним набувачем згідно зі
статтею 388 Цивільного кодексу України
за умови відсутності в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна (далі -
Державний реєстр) відомостей про
обтяження цього рухомого майна.
Добросовісний набувач набуває право
власності на таке рухоме майно без
обтяжень.

У разі передачі рухомого майна в
забезпечення боржником, який не мав на
це права, таке забезпечення є чинним,
якщо в Державному реєстрі немає
відомостей про попереднє обтяження
відповідного рухомого майна.
Обтяжувач, права якого порушені
внаслідок дій боржника, визначених
цією статтею, вправі вимагати від
боржника відшкодування завданих
збитків.

Як вбачається з матеріалів справи,
обтяження на автомобіль RENAULT MASTER, 1999
року випуску, синього кольору, тип ТЗ:
фургон малотонажний-В, реєстраційний
номер НОМЕР_2 на підставі договору
застави автотранспорту від 14 березня
2008 року зареєстровано в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна 04
квітня 2013 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що на момент
відчуження предмету застави та на час
видачі свідоцтва про реєстрацію
спірного автомобіля, заборона
відчуження даного транспортного
засобу в Державному реєстрі обтяжень
рухомого майна була відсутня, а тому
виконання зобов'язань ОСОБА_3 за
кредитним договором не може бути
здійснене шляхом звернення стягнення
на автомобіль, який набутий
відповідачем на законним підставах.

Посилання апелянта на те, що при
переході права власності на предмет
застави до відповідача, обтяження
рухомого майна зберегло чинність, не
заслуговують на увагу, оскільки
позивачем не надано доказів, які б
свідчили про реєстрацію обтяження
предмету застави на час переходу права
власності на автомобіль до
відповідача.

Що стосується доводів апелянта про те,
що договір відчуження заставного майна
є недійсним, оскільки укладений без
отримання попередньої письмової згоди
банку, то такі доводи не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки банк вимоги
про визнання зазначеного договору
недійсним не заявляв.

Рішення постановлено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують і підстав
для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Тлумацького районного суду від
30 вересня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.В. Пнівчук