Справа № 639/585/14-ц
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова

у складі: головуючого - судді
Труханович В.В.

за участю секретаря -
Малойван Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа
Виконавчий комітет Люботинської
міської ради Харківської області,
приватний нотаріус ОСОБА_2 про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова
звернулась ОСОБА_1 з заявою про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документа, в якій
просила суд встановити факт належності
ОСОБА_3 Свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок,
виданого 21.11.1989 року Виконкомом
Люботинської міської народних
депутатів.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилалася на те, що вона прийняла
спадщину після брата ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, який фактично прийняв
спадщину після ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Проте, оформити свої спадкові права
заявник не має можливості, оскільки у
правовстановлюючому документі
допущено помилку в написанні прізвища
її батька ОСОБА_3

З метою виправлення даної помилки,
заявник звернулась до Виконавчого
комітету Люботинської міської ради,
але отримала у відповідь пояснення, де
було вказано, що положеннями діючого
законодавства не передбачено порядку
виправлення помилок в
правовстановлюючих документах
померлих осіб, у зв'язку з чим їй було
запропоновано звернутися до суду.

У зв'язку з тим, що встановлення даного
факту необхідно для оформлення права
на спадщину та подальшого
розпорядження власністю, заявник і
звернулась до суду з даною заявою.

Представник заявника, ОСОБА_5, яка діє
на підставі довіреності від 04.06.2013 року,
в судове засідання не з'явилася, надала
суду заяву про розгляд справи за її
відсутності, просила суд задовольнити
заяву, проти винесення заочного
рішення не заперечувала.

Представник заінтересованої особи,
Виконавчого комітету Люботинської
міської ради Харківської області, в
судове засідання не з'явився, про день,
час та місце судового засідання
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Заінтересована особа приватний
нотаріус ОСОБА_2 в судове засідання
також не з'явилася, про день, час та
місце судового засідання повідомлена
належним чином, причини неявки суду не
повідомила.

Згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає що заявлені вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 235 ЦПК України,
справи окремого провадження
розглядаються судом з додержанням
загальних правил, встановлених цим
Кодексом, за винятком положень щодо
змагальності та меж судового розгляду.
Інші особливості розгляду цих справ
встановлені цим розділом.

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, її
батьком записаний ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
а матір'ю - ОСОБА_7. (а.с. 9)

29 січня 1980 року ОСОБА_1 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_8, та після реєстрації
шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_1».
(а.с. 10)

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, у віці 65
років (ІНФОРМАЦІЯ_1), про що свідчить
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с. 13)

В даному свідоцтві прізвище ОСОБА_3
зазначено українською мовою як
«ОСОБА_3».

Написання прізвища ОСОБА_3 зазначено як
«ОСОБА_3» також у будинковій книзі на
домоволодіння АДРЕСА_1 та свідоцтві про
одруження серії НОМЕР_2 від 01.07.1958 року.
(а.с. 14, 15-17)

Проте, як вбачається зі Свідоцтва про
право приватної власності на житловий
будинок, виданого Виконкомом
Люботинської міської ради народних
депутатів 21.11.1989 року, власником
житлового будинку АДРЕСА_1 є «ОСОБА_3
(рос.)». (а.с. 5-6)

Отже, як вбачається із наданих
заявником копій документів, при видачі
свідоцтва було допущено описку в
написанні прізвища ОСОБА_3, а саме:
помилково зазначено його прізвище
російською мовою як «ОСОБА_3».

Як вказує заявник, її брат, ОСОБА_4,
фактично прийняв спадщину після смерті
їх батька - ОСОБА_3

Судом встановлено, що ОСОБА_4, помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3.
(а.с. 11)

Після його смерті відкрилася спадщина.
(а.с. 12)

ОСОБА_1 зазначає, що після смерті брата
вона намагалася оформити спадщину, але
не мала змоги зробити це, оскільки було
виявлено помилку в написанні прізвища
її батька.

20 грудня 2013 року заявник зверталася з
заявою про виправлення помилки у
Свідоцтві про право власності від
21.11.1989 року до Виконавчого комітету
Люботинської міської ради Харківської
області.

31 грудня 2013 року їй було надано
відповідь, де було вказано, що
положеннями чинного законодавства
України не передбачено порядку
виправлення помилок в
правовстановлюючих документах
померлих осіб, у зв'язку з чим було
запропоновано звернутися до суду. (а.с.
18)

Згідно із ст. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та
інтересів особи або створення умов
здійснення нею особистих немайнових
чи майнових прав або підтвердження
наявності чи відсутності
неоспорюваних прав.

Встановлення факту належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім'я, по батькові, місце і час
народження якої, що зазначені в
документі, не збігаються з ім'ям, по
батькові, прізвищем, місцем і часом
народження цієї особи, зазначеним у
свідоцтві про народження або в
паспорті, передбачено п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК
України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України заявник
у своїй заяві зобов'язаний зазначити
який факт він просить встановити та з
якою метою; причини неможливості
одержання або відновлення документів,
що посвідчують цей факт; докази, що
підтверджують факт.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» №5
від 31.03.1995 року, при розгляді справи про
встановлення факту належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім'я, по батькові, місце і час
народження якої, зазначені в документі,
не збігаються з ім'ям, по батькові,
прізвищем, місцем і часом народження
цієї особи, вказаними у свідоцтві про
народження або в паспорті, у тому числі,
факту належності правовстановлюючого
документа, в якому допущені помилки у
прізвищі, імені, по батькові або
замість імені чи по батькові зазначені
ініціали суд повинен запропонувати
заявникові подати докази про те, що
правовстановлюючий документ належить
йому і що організація, яка видала
документ, не має можливості внести до
нього відповідні виправлення.

Цей порядок не застосовується, якщо
виправлення в таких документах
належним чином не застережені або ж їх
реквізити нечітко виражені внаслідок
тривалого використання, неналежного
зберігання, тощо. Це є підставою для
вирішення питання про встановлення
факту, про який йдеться в документі,
відповідно до чинного законодавства.

Разом з тим, суд може встановлювати
факти належності особі документів, які
не відносяться до таких, що
посвідчують особу, наприклад, довідок
про поранення чи перебування у
госпіталі у зв'язку з пораненням,
повідомлення військових частин,
військкоматів і інших органів
військового управління про загибель чи
пропажу без вісті в зв'язку з
обставинами військового часу, а також
заповіту, страхового свідоцтва
(полісу), ощадної книжки, трудової
книжки, іншого документа про трудовий
стаж.

За положеннями ч. 1 ст. 234 ЦПК у порядку
окремого провадження розглядаються
цивільні справи про підтвердження
наявності або відсутності юридичних
фактів, що мають значення для охорони
прав та інтересів особи або створення
умов здійснення нею особистих
немайнових чи майнових прав або
підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Відтак, судом достовірно встановлено,
що у Свідоцтві про право власності від
21.11.1989 року допущено помилку в
написанні прізвища ОСОБА_3, та
помилково зазначено російською мовою
«ОСОБА_3», а Виконком Люботинської
міської ради не має змоги виправити
помилку.

Встановлення даного факту необхідно
ОСОБА_1 для оформлення спадщини після
смерті її брата ОСОБА_4 та батька ОСОБА_3

З наданих суду копій документів чітко
вбачається дата народження та
правильне написання прізвища ОСОБА_3,
українською мовою, а тому, суд дійшов
висновку про наявність зазначених у
положеннях ст. 234, 258 ЦПК України підстав
для встановлення даного факту, та
задоволення заяви.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 5, 8, 11, 15, 60, 208-210, 212-215,
224-226, 234, 235, 256, 258, 259 ЦПК України, п. 12
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року,
суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа
Виконавчий комітет Люботинської
міської ради Харківської області,
приватний нотаріус ОСОБА_2 про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документа -
задовольнити.

Встановити, що Свідоцтво про право
приватної власності на житловий
будинок, видане Виконкомом
Люботинської міської ради народних
депутатів 21 листопада 1989 року, на ім'я
«ОСОБА_3 (рос.)», належить ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому Цивільно-процесуальним
законодавством.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з моменту одержання його копії.

Суддя
В.В. Труханович