Провадження № 2/0202/464/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 серпня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді
Зосименко С.Г.

при секретарі
Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
який в подальшому було уточнено. В
обґрунтування своїх позовних вимог в
позовній заяві та в уточненій позовній
заяві позивач посилався на те, що 06.09.2007
року між ним та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № DNL0AE00000069, згідно
якого остання отримала кредит у
розмірі 24295,34 доларів США, зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами у розмірі 10,08% на рік з кінцевим
терміном повернення 05.09.2012 року. Вимоги
до відповідачки, що випливають із
вказаного кредитного договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем ПАТ «А-Банк» договору
поруки від 20.10.2010 року. Відповідачка
ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконала, у
зв'язку з чим виникла заборгованість
станом на 11.12.2012 року у розмірі 18068,44
доларів США, яка складається з
наступного: 13153,64 доларів США -
заборгованості за кредитом, 3037,17
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
488,11 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 1389,52
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.
Просив стягнути з ОСОБА_1 користь
позивача заборгованість за кредитним
договором у розмірі 16816,88 доларів США,
що за курсом НБУ від 11.12.2012 року складає
134366 грн. 84 коп. та сплачений судовий
збір, стягнути солідарно з
відповідачів на користь позивача суму
у розмірі 10000 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_1 у
судове засідання з'явилася, проти
задоволення позову заперечувала. Суду
пояснила, що між позивачем та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір,
згідно якого остання отримала кредит у
розмірі 24295,34 доларів США строком 05
вересня 2012 року. В забезпечення
виконання зобов'язань по даному
договору між сторонами було укладено
договір застави рухомого майна -
автомобіля Мазда - 6. У зв'язку із
неможливістю подальшого виконання
своїх зобов'язань за кредитним
договором відповідачка листом від
04.09.2009 року запропонувала банку
передати автомобіль. 08.06.2010 року
відбулася фактична передача
заставного майна , про що було складено
відповідний акт приймання-передачі .
Затримка передачі автомобіля
відбулася через бездіяльність
представників позивача, про що
свідчить відповідне листування між
сторонами. На момент передачі
автомобіля позивачу його вартість
повністю перекривала заборгованість
відповідачки за кредитним договором.
Просила у задоволенні позову
відмовити.

Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у
судове засідання не з'явився.
Повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.09.2007 року між
ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір № DNL0AE00000069, згідно якого
остання отримала кредит у розмірі 24295,34
доларів США, зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 10,08% на рік з кінцевим терміном
повернення 05.09.2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним договором між сторонами 06.09.2007
року було укладено договір застави
рухомого майна, відповідно до якого у
заставу було передано автомобіль
Мазда-6.

20.10.2010 року між позивачем та
відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був
укладений договір поруки № 167 від
20.10.2010 року у забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
К400LB від 05.08.2005 року (а. с. 6-7).

Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України,
прострочення боржника не настає, якщо
зобов'язання не може бути виконане
внаслідок прострочення кредитора.

У відповідності з ч. 1 ст. 613 ЦК України
кредитор вважається таким, що
прострочив, якщо він відмовився
прийняти належне виконання ,
запропоноване боржником, або не вчинив
дій, що встановлені договором, актами
цивільного законодавства чи
випливають із суті зобов'язання або
звичаїв ділового обороту, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов'язку.

Відповідно до ч. 4 ст. 613 ЦК України
боржник за грошовим зобов'язанням не
сплачує проценти за час прострочення
кредитора.

Згідно ч.1 ст. 614 ЦК України особа є
невинуватою, якщо вона доведе, що вжила
всіх залежних від неї заходів щодо
належного виконання зобов'язання.

Згідно довідки про позичкову
заборгованість ОСОБА_1 від 18.08.2009 року
№ 78 заборгованість відповідачки
по кредитному договору № DNL0AE00000069 від
06.09.2007 року склала 12439,79 доларів США,
заборгованість по процентам - 41,85
доларів США, простроченої
заборгованості по кредитному договору
немає. Згідно розрахунку
заборгованості, наданого позивачем до
позовної заяви, відповідачка мала
заборгованість станом на 11.12.2012 року у
розмірі 18068,44 доларів США, яка
складається з наступного: 13153,64 доларів
США - заборгованості за кредитом, 3037,17
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
488,11 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 1389,52
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.
Представник позивача у судовому
засіданні не змогла пояснити суду яким
чином збільшилася заборгованість за
тілом кредиту з 18.08.2009 року до11.12.2012 року
на 713,85 доларів США.

04.09.2009 року ОСОБА_1 подала до банку
заяву про добровільну передачу
заставного майна. Представники банку
зволікали із відповіддю на дану заяву,
про що свідчать заяви відповідачки,
подані до банку 09.11.2009 року, 01.12.209 року,
19.01.2010 року, 28.01.2010 року. Акт
прийму-передачі заставного майна -
автомобіля Мазда-6, реєстраційний номер
НОМЕР_1 було складено 08.06.2010 року, хоча
довіреність від імені ОСОБА_1 на ім'я
ПАТ КБ «Приватбанк» для переоформлення
заставного майна була надана ще 16.02.2010
року. За даними позивача заставний
автомобіль було реалізовано тільки
18.10.2012 року за 84000 грн., що еквівалентно
10509,20 доларів США, тобто через 2 роки
після передачі автомобіля банку.

ОСОБА_1 вжила всіх можливих заходів для
належного виконання зобов'язання за
кредитним договором, а саме за умови
неможливості повернення кредитних
коштів позивачу добровільно та з
власної ініціативи передала в рахунок
погашення кредитних зобов'язань
заставне майно. Однак позивачем
своєчасно не були вжиті всі заходи для
реалізації заставного майна.

Враховуючи те, що заявлені позивачем
вимоги спростовуються матеріалами
справи, жодних інших доказів на їх
підтвердження надано не було, суд
вважає позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
понесені позивачем судові витрати з
відповідачів не стягуються.

Керуючись ст. ст. 612, 613, 614 ЦК України,
ст.ст.11, 15, 27, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк, з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги.

Суддя
С.Г. Зосименко