АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8094/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бондаренко В. М. Доповідач -
Болтунова Л.М. Категорія 51
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів: - Тамакулової
В.О., Макарова М.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго» про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та компенсації за
моральну шкоду,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року позивач звернувся в
суд із указаним позовом, посилаючись на
те, що з 01 серпня 2011 року працював у
Павлоградському районі електричних
мереж ПАТ «ЕК«Дніпрообленерго»,
правонаступником якого є відповідач,
на посаді майстра другої групи
кваліфікації, а з 12 липня 2013 року він
переведений контролером енергонагляду
першої групи кваліфікації вказаного
товариства. Наказом відповідача № 16-к
(326) від 20 січня 2014 року його було
звільнено із займаної посади, на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку
із скороченням штату. Вважає своє
звільнення незаконним, проведеним із
порушенням вимог трудового
законодавства, а саме ст. 49-2 КЗпП
України та таким, що порушує його
трудові права, тому просив визнати
незаконним та скасувати наказ про
звільнення, поновити на роботі,
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу та відшкодувати
моральну шкоду в сумі 3 000 грн. ( а.с .1-4)

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 серпня 2014 року в
задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач,
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на його незаконність
та необґрунтованість, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неповне їх з'ясування, порушення норм
матеріального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким його позовні вимоги задовольнити
повністю.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Оскаржуване у справі рішення суду
відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказом відповідача № 70-к (326) від 01
серпня 2011 року позивач був прийнятий на
роботу до Павлоградського РЕМ ПАТ «ЕК
Дніпрообленерго» , правонаступником є
ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», на посаду
майстра другої групи кваліфікації та
наказом № 201-к (326) від 12 липня 2013 року
переведений контролером енергонагляду
першої групи кваліфікації.

У зв'язку зі змінами в організації
виробництва та праці, упорядкуванням
та перерозподілом посадових обов'язків
працівників та з метою оптимізації
чисельності товариства генеральним
директором ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго"
видано наказ № 634 а/1001 від 13 листопада
2013 року про скорочення у
Павлоградському РЕМ тринадцяти посад
контролерів енергонагляду 1, 2 та 3 груп.
Обставиною, яка обумовила зміни в
організації виробництва та праці у 2013
році, а саме скорочення штату
працівників, стало виконання
інвестиційної програми підприємством
на 2013 рік щодо встановлення шаф обліку
електричної енергії, яка прискорювала
роботу контролерів енергонагляду.

На виконання наказу від 18 листопада 2013
року за № 644 а/1001 про скорочення
персоналу, 19 листопада 2013 року
позивача було повідомлено під підпис
про скорочення посади, яку він займав.

Комісією Павлоградського РЕМ ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" 19.11.2013 року та
повторно 09.01.2014 року позивачу було
запропоновано перелік усіх вакантних
посад, які були на той період у
товаристві станом на вказаний період
зі складанням відповідних протоколів,
в яких позивач власноручно зробив
записи та поставив підпис про згоду
переведення його на посаду інженера
бригади з обслуговування споживачів.

Згідно направлення з питань
працевлаштування від 19.11.2013 року та
14.01.2014 року керівником відповідача був
зроблений висновок, за яким обрана
ОСОБА_4 посада, відповідно до посадової
інструкції інженера бригади з
обслуговування споживачів
Павлоградського РЕМ, затвердженої
начальником Павлоградського РЕМ від
06.11.2013 року, передбачає наявність у
працівника не нижче п*ятої групи з
електробезпеки, тоді як ОСОБА_4 має
другу групу.

Таким чином, позивач двічі обирав одну
і ту ж посаду та отримав відмову
відповідача з підстав невідповідності
наявної групи електробезпеки обраній
вакантній посаді.

Згідно витягу з протоколу № 1 засідання
комісії з визначення переважного права
при вивільненні працівників
Павлоградського РЕМ ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" від 15 листопада 2013
року, після персонального розгляду
кожного працівника, враховуючи
виробничі показники, особисте
ставлення до роботи, стаж роботи та
соціальне становище, комісія дійшла
висновку, що вивільненню підлягають 7
контролерів енергонагляду 1 групи
кваліфікації, серед яких був і ОСОБА_4

Відповідно до ст.43 КЗпП України,
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП
України, може бути проведено лише за
попередньою згодою виборчого органу (
профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

З виписки з протоколу засідання
президіуму профспілкового комітету
ДСЕМ № 62 від 16.01.2014 року видно, що
профспілковим комітетом була надана
згода на звільнення ОСОБА_4 за п.1 ст.40
КЗпП України.

Наказом № 16-к (326) від 20 січня 2014 року
позивача було звільнено з посади
контролера енергонагляду 1 групи
кваліфікації , на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку із скороченням штату
працівників.

Частиною 1 ст. 40 КЗпП України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України
передбачено, що звільнення з підстав,
зазначених у пп. 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Згідно п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів», зі
змінами та доповненнями, розглядаючи
трудові спори, пов'язані зі звільненням
за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди
зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

За правилами ст. 42 КЗпП України при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації.

Розглядаючи даний спір по суті, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем при звільненні позивача
були дотримані вищевказані норми
трудового законодавства, а тому дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Зазначений висновок суду відповідає
обставинам справи, узгоджується з
нормами матеріального та
процесуального права, які правильно
застосовані судом першої інстанції.

Позивач був своєчасно попереджений про
скорочення посади, яку він займав, у
зв'язку із змінами в організації
виробництва, йому була надана
можливість обрати іншу вакансію на
підприємстві, вимоги закону щодо
переважного права на залишення на
роботі при вивільненні працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці були дотримані
роботодавцем.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи,
районним судом були виконані всі
вимоги процесуального закону, всебічно
перевірено обставини, спір вирішено у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права. Рішення є
обґрунтованим, з повним відображенням
обставин, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
правильними.

Посилання апелянта у скарзі на те, що
обираючи вдруге посаду інженера
бригади з обслуговування споживачів,
він розраховував, що за два місяці
змінилися вимоги до групи
електробезпеки, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_4 мав
можливість ознайомитись із
відповідною посадовою інструкцією та
з'ясувати яким вимогам має відповідати
кандидат на цю посаду.

Доводи в скарзі стосовно того, що він
мав намір перевестися на будь-яку іншу
запропоновану йому посаду
спростовуються матеріалами справи, які
не містять доказів на підтвердження
бажання ОСОБА_4 зайняти іншу вакантну
посаду, яка б відповідала його
кваліфікації.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні
рішення судом не було допущено
порушень матеріального та
процесуального права, а отже, відсутні
передбачені ст. 309 ЦПК України підстави
для його скасування, в зв*язку з чим
апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 серпня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий
Болтунова Л.М.

Судді:
Тамакулова В.О.

Макаров М.О.