Справа № 297/2639/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Гецко Ю. Ю., за участю
секретаря Ердевдій І. С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Берегово справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Дийдівської сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до виконавчого комітету
Дийдівської сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок та надвірні споруди, що
розташований в АДРЕСА_1, Берегівського
району Закарпатської області. Позивач
мотивував позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року помер його батько ОСОБА_2, який до
своєї смерті проживав в будинку по
вищевказаній адресі. ОСОБА_2 на випадок
свої смерті залишив заповіт, яким
спадкоємцем свого майна вказав
позивача. Звернувшися до нотаріуса з
метою оформити право на спадщину, йому
було відмовлено через те, що спадковий
будинок не зареєстрований. У зв'язку з
вищевказаним позивач звернувся до суду
за захистом своїх майнових прав.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, проте подав до суду заяву, в
якій просить розглянути позов без його
участі, позовні вимоги підтримує та
просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача виконкому
Дийдівської сільської ради в судове
засідання не з'явився. Зі змісту заяви,
яка подана ним до суду, вбачається, що
відповідач не заперечує проти позовних
вимог та просить розглянути справу без
участі їх представника.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Заповітом, складеним
15 серпня 2002 року, він все своє майно
заповів сину ОСОБА_1, тобто позивачу.
Однак, отримати свідоцтво про право на
спадщину в нотаіральному порядку в
позивача не є можливим, оскільки
спадковий будинок не зареєстрований
відповідним чином, що підтверджується
довідкою КП «Берегівське БТІ БРР».
Встановлено, що згідно запису
погосподарської книги житловий
будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджуєтсья довідкою, виданою
виконкомом Дийдянської сільради.

Крім того, частиною 1 ст. 61 ЦПК України
встановлено, що обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК
України).

Відповідно Закону, за відсутності
будь-якого застереження, факт, визнаний
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, вважається
встановленим. Тобто, визнання позову
відповідачем, згідно ст. 61 ЦПК України,
є обов'язковим для суду, оскільки
обставини, визнані сторонами не
підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приймає визнання
позову відповідачем у справі і
задовольняє позовні вимоги в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 376, 392, 1218, 1233-1235, 1268 ЦК України, ст. ст.
61, 62, 64, 66, 174, 208, 209, 212-216, 218, 223 ЦПК України,
суд

рішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок,
загальною площею 72,7 кв. м., та надвірні
споруди, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 - в цілому.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення до
апеляційного суду Закарпатської
області через цей районний суд.

Суддя Гецко Ю. Ю.