Справа № 466/6707/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 грудня 2014 року
Шевченківський районний суд м. Львова в
складі:

головуючої-судді
Луців-Шумської Н.Л.

при секретарі Дудинській
З.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ПАТ «Концерн Хлібпром» до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о
в и в :

22.09.14 р. позивач звернувся до суду з
заявою, в якій просить суд ухвалити
рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою
користь борг у сумі 96094,68 грн. в тому
числі 96000 грн. основного боргу та 94,68
грн. - 3% річних, та судові витрати.

Заяву мотивує тим, що 28.11.2011 року ПАТ
«Концерн Хлібпром» надало у власність
відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в
розмірі 96000 грн. На підтвердження
укладення договору та передання
грошових коштів позивач надає
видатковий касовий ордер ВКО №
від 28.11.2011р. та касовий звіт за 28.11.2011р.
Оскільки станом на день подачі позову
до суду, відповідач кошти не повернув
та на законні вимоги позивача не
реагує, останній за захистом своїх
порушених прав змушений звернутись до
суду, та у відповідності до ст. 625, ст. 1050
ЦК України просить суд позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача Кравчук І.М. підтримав позовні
вимоги та просив стягнути з ПАТ
«Концерн Хлібпром» в користь позивача
борг у розмірі 96000 грн., 94,68 грн. - 3%
річних, та судові витрати.

Відповідач в судове засідання не
з'явився повторно, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином рекомендованим листом.
Відомостей про причину його неявки
немає. Суд, за згодою представника
позивача, вважає за можливе провести
заочний розгляд справи та ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши думку представника
позивача, з'ясувавши дійсні обставини
справи, дослідивши зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості

У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 28.11.2011 року ПАТ
«Концерн Хлібпром» надало у власність
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 96000 грн.
Даний факт стверджується видатковим
касовим ордером ВКО № від 28.11.2011р.
та касовим звітом за 28.11.2011р.

Згідно вимог ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 611 ЦКУ, у разі
порушення зобов'язань настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: відшкодування
збитків та сплата неустойки (пені).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язань.

У разі порушення зобов'язань згідно
вимог ст. 625 ЦКУ: боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У порушення зазначених норм закону
відповідач - ОСОБА_2 суму позики не
повернув.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

На думку суду, за своєю суттю
видатковий касовий ордер та касовий
звіт є документами, які підтверджують
як укладення договору, так і умови
договору, а також засвідчують
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.

Враховуючи наведене суд приходить до
висновку, що позовна вимога, щодо
стягнення з ОСОБА_2 в користь позивача
боргу у сумі 96094,68 грн. підлягає до
задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути в користь
позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 625,1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК
України, суд, -

в и р і ш
и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного
акціонерного товариства «Концерн
Хлібпром» борг у сумі 96 094 (дев'яносто
шість тисяч дев'яносто чотири) грн. 68
коп., в тому числі 96 000 грн. основного
боргу та 94,68 грн. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного
акціонерного товариства «Концерн
Хлібпром» 960 (дев'ятсот шістдесят) грн. 96
коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська