Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/740/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Боєвої
В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С.,

Коваленко А.І.,

При секретарі:
Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на рішення Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 16
грудня 2013 року за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа
Хортицький відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
виключення майна з акту опису, зняття
арешту з майна,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
про виключення майна з акту опису,
зняття арешту з майна.

В позові зазначали, що заочним
рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11.04.2013 року стягнуто з
ОСОБА_10 на користь відповідачів на
відшкодування матеріальної шкоди 14452
грн. та судові витрати 214 грн. 60 коп.,
тобто він визнаний боржником, вони не
мають будь-якого відношення до боргів
ОСОБА_10 і до їх погашення. Боржник
ОСОБА_10 в квартирі не мешкає, його майна
в належній йому кімнаті немає, кімната
зачинена на замок. 02.10.2013 року державний
виконавець Хортицького ВДВС
Запорізького МУЮ примусово увійшла до
квартири за адресою м. Запоріжжя вул.
Гудименка б. 27 кв. 132, примусово
відчинила двері кімнати ОСОБА_10 та
склала акт про відсутність майна
боржника ОСОБА_10 в його кімнаті.
Надалі вона почала описувати їх майно,а
саме: телевізор «Вест» сірого кольору,
телевізор «Вест» чорного кольору,
пилосос «Самсунг», пральну машинку
«ЕлДжи» білого кольору, комп'ютер
«Самсунг», велосипед, килим
коричневого кольору, трильяж з
дзеркалами, домофон, часи сірого
кольору, уголок коричневого кольору,
уголок, стінку кухонну, тумбочку під
телевізор коричневого кольору.
Посилаючись на те, що боржник ОСОБА_10 в
квартирі не проживає, його речі взагалі
відсутні, позивачі просили виключити
зазначене майно з акту опису та зняти з
нього арешт, також просили стягнути з
відповідачів на їх користь судові
витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 16 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Виключено з акту опису, складеного
державним виконавцем Хортицького ВДВС
Дениско С.В.02.10.2013 року наступне майно:
телевізор «Вест» сірого кольору,
телевізор «Вест» чорного кольору,
пилосос «Самсунг», пральну машинку
«ЛДжі» білого кольору, домофон та знято
арешт з вказаного майна.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просять рішення суду частково
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

На підставі ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

При вирішенні спору суд першої
інстанції посилався на положення
статей 16, 391 ЦК України, якими
передбачено право особи на захист
порушених майнових прав та інтересів, в
тому числі, шляхом усунення перешкод в
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Також суд
враховував приписи статей 52, 55, 60 Закону
України «Про виконавче провадження»,
якими передбачено підстави, умови та
порядок вирішення таких питань, як
звернення стягнення на кошти та інше
майно боржника; звернення стягнення на
майно боржника, що перебуває в інших
осіб; зняття арешту з майна.

Задовольнивши частково позовні вимоги
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та виключивши з
акту опису, складеного державним
виконавцем Хортицького ВДВС Дениско
С.В.02.10.2013 року, телевізор «Вест» сірого
кольору, телевізор «Вест» чорного
кольору, пилосос «Самсунг», пральну
машинку «ЛДжі» білого кольору, домофон
і знявши арешт з вказаного майна, суд
виходив з того, що відносно цього
майна позивачами доведено належність
майна саме позивачам. Відносно інших
речей суд дійшов висновку, що позивачі
не надали суду належних та допустимих
доказів в обґрунтування того, що ці
речі належать їм особисто.

Основні доводи апеляційної скарги
полягають в тому, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи. Так, боржнику
ОСОБА_10 належить кімната НОМЕР_1, в якій
відсутнє майно боржника. Державний
виконавець описала майно, яке належить
не боржнику, а їм, оскільки це майно
знаходилось в інших кімнатах - в яких
проживають позивачі, проте суд залишив
ці обставини поза увагою.

Апелянти зазначали, що в такому випадку
взагалі не потрібно доказувати, що речі
належать їм, а не боржнику, оскільки в
кімнаті боржника взагалі не має майна.
Але з показань свідків, допитаних в
суді першої інстанції, вбачається, що
речі, які суд не виключив з акту опису
та не зняв з них арешт, свого часу були
продані або подаровані цими свідками
саме позивачам, а не боржнику ОСОБА_10

На думку апелянтів, суд першої
інстанції, дослідивши ці показання
свідків, дійшов необґрунтованого
висновку, що позивачами не надано
належних та допустимих доказів щодо
належності позивачам наступних речей:
комп'ютера «Самсунг», велосипеда,
килиму коричневого кольору, трильяжу з
дзеркалами, часів сірого кольору,
уголку - столу та кріслу угловому,
стінки кухонної, тумбочки під
телевізор коричневого кольору.

Такі доводи апеляційної скарги не
знайшли підтвердження при
апеляційному розгляді.

При апеляційному розгляді справи
апелянт ОСОБА_5 пояснила суду, що
відповідач ОСОБА_10 - її брат, він
тривалий час не проживає в своїй
кімнаті (в технічному паспорті це
кімната НОМЕР_1), оскільки проживає та
працює в Росії. Його речей в квартирі не
має.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_10 є
співвласниками квартири АДРЕСА_1.

З матеріалів справи, зокрема, зі
свідоцтва № 8947 від 21.04.2000 року про
право власності на житло та технічного
паспорту на квартиру, видно, що кожному
з позивачів на праві спільної
часткової власності належить по 7/40
часток квартири, а 3/10 цієї квартири
належить ОСОБА_11 (на підставі
свідоцтва № 76 про право власності на
житло від 20.08.99 р.).

В зазначених документах вказано, що
дана квартира є квартирою спільного
заселення, підсобні приміщення
спільного користування коридор 1,
кладова 2, кухня 3, ванна 6, туалет 7
залишаються в загальному користуванні
(а. с. 33-35).

Зі змісту позову вбачається, що
відповідач ОСОБА_10 05.03.2002 року купив
належні раніше ОСОБА_11 3/10 частки
квартири (а. с. 2).

Будь-яких документів або судових
рішень щодо визначення порядку
користування жилими приміщеннями
позивачами не надано, а відтак
неможливо вважати, що саме кімната
НОМЕР_1 належить відповідачу ОСОБА_10

Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_10
працює і проживає в Росії не
підтверджені будь-якими доказами, а
тому відсутні докази, що він не
користується приміщеннями, які є
місцями загального користування і що в
цих приміщеннях не знаходяться його
речі..

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до статті 60 Закону України
«Про виконавче провадження» та
роз'яснень, наданих у п. 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 26
грудня 2003 року № 14 «Про практику
розгляду судами скарг на дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Висновок суду щодо виключення з акту
опису, складеного 02.10.2013 року державним
виконавцем Хортицького ВДВС Дениско
С.В., телевізора «Вест» сірого кольору,
телевізора «Вест» чорного кольору,
пилососу «Самсунг», пральної машини
«ЛДжі» білого кольору, домофону та
зняття арешт з вказаного майна,
відповідає обставинам справи,
належним чином оціненим письмовим
доказам, а також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

З огляду на вищевикладене, судова
колегія вважає, що рішення суду першої
інстанції про відмову в позові в
частині звільнення з-під арешту речей:
комп'ютера «Самсунг», велосипеда,
килиму коричневого кольору, трильяжу з
дзеркалами, часів сірого кольору,
уголку - столу та кріслу угловому,
стінки кухонної, тумбочки під
телевізор коричневого кольору -
відповідає обставинам справи та
вимогам норм матеріального і
процесуального права, оскільки ці речі
знаходилися в місцях загального
користування, до того ж, позивачами не
заявлялись вимоги щодо визнання права
власності на ці речі та не надано
належних та допустимих доказів щодо їх
приналежності позивачам.

Посилання в апеляційній скарзі на
незгоду з висновками суду щодо оцінки
наданих по справі доказів не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки в силу
ч. 2 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної
інстанції повноважень переоцінювати
докази, встановлені судом першої
інстанції, не має.

За таких обставин судова колегія
вважає, що підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 16 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: