Справа № 591/5147/14-ц
Провадження № 2/591/1964/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року Зарічний
районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді -
КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Сотник К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго» до
ОСОБА_1 про стягнення суми боргу -

встановив:

Позивач звернувся до суду і свої
вимоги мотивує тим, що відповідач
прописана та мешкає в квартирі АДРЕСА_1,
але на протязі періоду з 01.04.2011 року по
30.11.2013 року не сплачує за надані послуги
з централізованого опалення та
гарячого водопостачання, які
надавалися позивачем, в зв'язку з чим
станом на 30.11.2013 року виникла
заборгованість в сумі 3469 грн.44 коп., яку
просить стягнути з відповідача на свою
користь, а також судові витрати,
сплачені при зверненні до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала повністю,
просить суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судовому засіданні позов не визнав
повністю і пояснив суду, що послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання від позивача
відповідачка не отримує, оскільки в її
квартирі встановлена система
автономного опалення; між сторонами
відсутні договірні відносини; йому
незрозумілі розрахунки суми боргу; не
залучено співвідповідачів, які
являються співвласниками квартири, до
якої надаються послуги; а тому просить
суд в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони, свідка
ОСОБА_2, вивчивши матеріали даної
цивільної справи, вважає, що позов
обгрунтований і підлягає задоволенню
виходячи зі слідуючого:

Судом при розгляді справи
встановлено, що 03 серпня 2005 року
рішенням Сумської міської ради №1338-МР
«Про передачу в оренду цілісного
майнового комплексу по виробництву,
транспортуванню теплової та
електричної енергії» цілісний
майновий комплекс по виробництву,
транспортуванню теплової та
електричної енергії, який належить
територіальній громаді міста Суми,
було передано в оренду ТОВ
«Сумитеплоенерго» строком на 10 років.

Рішенням Виконавчого комітету
Сумської міської ради № 720 від 27.12.2005
року «Про визначення виробників послуг
і виконавців послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення в місті
Суми ТОВ «Сумитеплоенерго» з 01.10.2005
року визнано виробником і виконавцем
послуги з транспортування і передачі
теплової енергії населенню по м. Суми.

Рішенням Виконавчого комітету
Сумської міської ради №322 від 20.05.2011
року «Про визначення виробників та
виконавців послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення в місті
Суми», ТОВ «Сумитеплоенерго» було
визначено виробником та виконавцем
послуг в м. Суми з централізованого
опалення та постачання гарячої води.

Таким чином, ТОВ
«Сумитеплоенерго» є визначеним у
встановленому законом порядку
надавачем житлово-комунальних послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води з серпня 2005
року по сьогоднішній день таким
являється.

Відповідачка ОСОБА_1 прописана та
мешкає в квартирі АДРЕСА_1, що
підтверджується копією довідки КП
«Сумижитло» СМР (а.с.9).

Крім цього, відповідачка надала
суду копію свідоцтва про право
власності на житло від 12.10.1993 року,
згідно якого вона є співвласником
вищевказаної квартири на праві
приватної спільної сумісної власності
(а.с.40), цей факт відповідачка під час
судового розгляду справи по суті
визнала та не оспорювала.

Додатком № 2 до рішення
виконавчого комітету Сумської міської
ради № 484 від 22.09.2009 року визначено
перелік житлових будинків, які
отримують послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води
від ТОВ «Сумитеплоенерго» до яких,
зокрема, належить будинок АДРЕСА_1,
співвласником якої є ОСОБА_1

Згідно поданного позивачем
розрахунку за період з 01.04.2011 року по
30.11.2013 року відповідачкою вчасно та у
повному обсязі оплати не проводились,
внаслідок чого за вищевказаний період
часу у неї виникла заборгованість, яка
станом на 30.11.2013 року становить 3469 грн. 44
коп., що підтверджується оборотною
відомістю по особовому рахунку НОМЕР_1,
відкритого на ім.»я відповідачки
ОСОБА_1.

Представником відповідачки,
відповідачкою ОСОБА_1, свідком ОСОБА_2,
який є сином відповідачки ОСОБА_1,
мешкає в квартирі АДРЕСА_1 та є
співвласником вищевказаного житлового
приміщення суду були надані пояснення,
які полягають в наступному: з вересня
2005 року ТОВ «Сумитеплоенерго» надає
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання до квартири
АДРЕСА_1. Проте надавані позивачем
послуги за якісними характеристиками
не задовольняли свідка та
відповідачку, тому вони вирішили
від»єднати належну їм квартиру від
системи централізованого опалення. Для
цього у вересні 2009 року вони звернулись
до слюсаря житлово-експлуатаційної
організації (особу якого під час
розгляду справи по суті не
встановлено), яка на той час
обслуговувала їх житловий будинок,
який, шляхом відрізання опалювальних
пристроїв та ізоляції
загальнобудинкового стояка, що
проходить через квартиру, самовільно,
без додержання відповідної
нормативної процедури, від»єднав
квартиру АДРЕСА_1 від системи
централізованого опалення будинку. В
якості доказів на підтвердження
від»єднання квартири АДРЕСА_1
представником відповідачки суду
надано кольорові роздруківки.

Крім цього, згідно пояснень
свідка та відповідачки, вони
звертались до позивача з заявою, в якій
повідомляли про відключення їхньої
квартири від системи централізованого
опалення будинку, на які позивачем було
надано письмову відповідь та
повідомлено про необхідність
дотримання встановленої
законодавством процедури відключення
від системи централізованого опалення
та гарячого водопостачання та
запропоновано відновити проектну
систему централізованого опалення
будинку; повідомлено про відсутність
підстав для припинення нарахувань.
Проте ані відповідачем ОСОБА_1, ані
свідком ОСОБА_2, ані будь-яким іншим
співвласником квартири АДРЕСА_1
регламентованої процедури відключення
від системи централізованого опалення
та гарячого водопостачання додержано
не було. Система централізованого
опалення не відновлювалась.

Згідно з ст.322 ЦК України на
власника покладено тягар утримання
майна: власник зобов»язаний утримувати
майно, що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом. Ця
стаття зобов»язує власника нести всі
витрати, пов»язані з утриманням
належного йому майна. Відповідно до
ст.162 ЖК України плата за комунальні
послуги береться за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Представником позивача суду
надано пояснення, відповідно до якого,
оскільки квартира АДРЕСА_1 належить
відповідачеві на праві приватної
спільної сумісної власності,
відповідачка є солідарним боржником
щодо оплати жилого-комунальних послуг
та вимога до неї ТОВ «Сумитеплоенерго»
пред»явлена на законних підставах. Так,
відповідно до положень ст. 368 ЦК
України спільна власність двох або
більше осіб без визначення кожного з
них у праві власності є спільною
сумісною власністю. Згідно ст.369 ЦК
України співвласники майна, що є у
спільній сумісній власності, володіють
і користуються ним спільно, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними.
Таким чином, у відповідачки та інших
співвласників квартири АДРЕСА_1 виник
солідарний обов'язок утримувати
належну їм на праві приватної спільної
сумісної власності квартиру.
Відповідно до ст. 541 ЦК України
солідарний обов'язок виникає, зокрема,
у разі неподільності предмета
зобов'язання. Згідно положень ст. 543 ЦК
України у разі солідарного обов»язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов»язку частково або у повному
обсязі як від усіх боржників разом, так
і від будь-кого з них окремо. Ст. 544 ЦК
України встановлено право боржника,
який виконав солідарний обов'язок, на
зворотну вимогу (регрес).

Згідно з п.7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
КМУ від 08.10.1992 року №572 власник квартири
зобов»язаний оплачувати надані
житлово-комунальні послуги у строки,
передбачені договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України
«Про теплопостачання»
теплотранспортуюча організація не має
права відмовити споживачу у
забезпеченні його тепловою енергією за
наявності технічних можливостей на
приєднання споживача до теплової
мережі, а споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію. Відповідно до п. 3 ст. 20
Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», споживач
зобов»язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом. У
відповідача виникло зобов»язання
перед ТОВ «Сумитеплоенерго» на
підставі застосування ч.1 ст.11 ЦК
України, згідно з якою цивільні права
та обов»язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов»язки. Оскільки ТОВ
«Сумитеплоенерго» отримав в оренду
цілісний майновий комплекс з
виробництва та транспортування
теплової енергії, визнаний надавачем
житлово-комунальних послуг - він
зобов»язаний надавати боржникові
послуги з теплопостачання, незалежно
від укладання останнім договору, п. 2 ст.
21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачає, що виконавець зобов»язаний
забезпечувати вчасно та відповідної
якості надання житлово-комунальних
послуг.

Таким чином, зобов»язання
боржника оплачувати послуги виникає на
підставі дії законів, а не укладення
договору не звільняє боржника від
сплати заборгованості за теплову
енергію.

Згідно з п.п.24, 25 Правил надання
населенню послуг з водо-,
теплопостачання та водовідведення
(далі - Правила), затверджених
постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року,
споживач може відмовитися від
отримання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води.
Відключення споживача від мережі
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води
регламентується Порядком відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання (далі-Порядок), який
затверджено наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22.11.05 року №4.

Питання відключення від мереж
централізованого опалення регулюється
Правилами, які з метою захисту прав
усіх мешканців багатоквартирних
будинків передбачають відключення від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води не окремих
квартир багатоквартирного будинку з
ініціативи їхніх власників або
наймачів, а відключення цілих
багатоквартирних будинків з
ініціативи споживачів.

Відповідно до пункту 25 Правил
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Згідно з пунктом 26 Правил (у
редакції з урахуванням змін, внесених
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 жовтня 2007 року № 1268) відключення
споживачів від мережі
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України "Про
теплопостачання" схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Порядком відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року №4 і
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 09 грудня 2005 року за № 1478/11758
установлено, що таке відключення
відбувається на підставі рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії,
створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади.

Суд критично ставиться до наданої
представником відповідача роздруківки
з кольоровими зображеннями на
доведення факту від»єднання належної
відповідачеві квартири від системи
централізованого опалення виходячи з
наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені певним
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Таким чином, оскільки ані
відповідачем, ані його представником
суду не надано акту про відключення від
системи централізованого опалення,
затвердженого відповідною комісією,
цей факт не може бути доведений
будь-чим іншим.

Аналіз вищенаведених норм дає
підстави суду дійти висновку про те, що
єдиною підставою для зняття споживача
з обліку і припинення відповідних
нарахувань є акт про відключення,
затверджений відповідною Комісією,
проведене відключення без дотримання
відповідної процедури є самовільним, і
відповідно, надавач послуг не вправі
припинити нарахування оплати послуг з
теплопостачання, а споживач
зобов»язаний сплачувати за спожиту
теплову енергію.

Такі висновки суду відповідають
загальній правозастосовній практиці
та не суперечать положенням,
викладеним у рішеннях Верховного Суду
України від 13.04.2011 року, 16.05.2011 року,
26.09.2012 року, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковими для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права та для всіх судів
України.

Відповідно до ст. ст.67, 68 ЖК
України, п.п.23,33 «Правил надання
населенню послуг з водо-,
теплопостачання та водовідведення»,
затвердженихпостановою КМУ №1497 від
30.12.1997 року, відповідач
зобов'язанийвносити плату за послуги з
опаленняприміщення та
гарячоговодопостачаннясвоєчасно, не
пізніше 10 числа наступного за
розрахунковиммісяцем.

Таким чином, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача
заборгованість за надані послуги
централізованого опалення та гарячого
водопостачання.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути на
користь позивача 243 грн. 60 коп. судового
збору.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 542, 543 ЦК
України, ст.ст.64, 67-68 ЖК України,
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги»,
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №630, ст.ст. 10, 11,
57-60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»
задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»
заборгованість за надані послуги з
централізованого опалення та
гарячого водопостачання в сумі - 3469
грн. 44 коп. та 243 грн. 60 коп.
судового збору, а всього - 3713 грн. 04 коп..

Рішення суду може бути оскаржено
до Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом 10 днів

з дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

СУДДЯ
КЛИМЕНКО А.Я.