Справа № 387/1559/14-ц
Номер провадження по справі 2/387/471/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
смт.
Добровеличківка

Добровеличківський районний
суд Кіровоградської області , в складі
:

Головуючого судді
Цоток
В.В.

при секретарі

Придатченко О.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про поділ
спільного майна подружжя, в якому
зазначив, що перебував з останньою в
зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2010
року по 31 липня 2014 року. Під час
сумісного проживання сторонами за
спільні кошти було придбано квартиру
за номером АДРЕСА_1 . На даний час
сторони проживають окремо, відповідач
не бажає розділити надбане під час
шлюбу майно в добровільному порядку, що
спонукало ОСОБА_1 звернутися до суду з
відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач
заявлені вимоги підтримав повністю та
обґрунтував їх обставинами,
викладеними в позовній заяві. Просив
суд ухвалити рішення , яким в порядку
розподілу спільного майна подружжя
визнати за ним право приватної
власності на ? частку спірної квартири
без виділення її в натурі . Заперечуючи
проти доводів відповідача, пояснив, що
зазначене вище житло було придбане
частково за рахунок його коштів та
коштів батьків відповідача.
Стверджував, що для придбання квартири
він отримував кредит . Проте доказів,
які б підтвердили його доводи суду не
надав . Не заперечував проти того, що їх
спільна дитина на момент розгляду
спору проживає разом з ОСОБА_2 та
знаходиться на її утриманні. Додав, що
він на підставі рішення суду сплачує на
користь відповідача аліменти на її
особисте утримання та дитини .
Середньомісячний розмір аліментів
становить 1500 гривень .

Відповідач в судовому засіданні
заявлені вимоги не визнала повністю,
мотивуючи тим, що квартира є її
особистою власністю, оскільки була
придбана за кошти її батьків . Однак
доказів в обґрунтування своїх доводів
суду не надала .

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд вважає
встановленими наступні фактичні
обставини справи та відповідні їм
правовідносини :

Із свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від
04.12.2010 року, виданого Помічнянською
міською радою Добровеличківського
району Кіровоградської області,
встановлено, що сторони зареєстрували
шлюб 04.12.2010 року .

З договору купівлі-продажу
квартири від 19.10.2012 року, посвідченого
державним нотаріусом
Добровеличківської державної
нотаріальної контори Левітчук Г.Б.,
зареєстрованого в реєстрі за № 2089 ,
встановлено, що вказаного дня ОСОБА_2
придбала у приватну власність квартиру
АДРЕСА_1

Рішенням Добровеличківського
районого суду Кіровоградської області
від 31.07.2014 року по цивільній справі №
387/981/14-ц шлюб між сторонами розірвано .

Із вказаного вище рішення
встановлено, що сторони проживали
однією сім'єю до серпня місяця 2013 року .

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один із них не
мав з поважної причини самостійного
заробітку ( доходу ) .

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором .

Відповідно до ч.3 ст. 70 СК України за
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, за умови що
розмір аліментів, які вони одержують ,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування .

Зважаючи на ті обставини, що спірна
квартира була набута сторонами за час
шлюбу, і відповідачем не надано суду
доказів про те, що вказане майно є її
особистою власністю тому на
переконання суду вказане нерухоме
майно є спільною сумісною власністю
даного подружжя. Однак враховуючи те,
що спільна дитина сторін проживає
разом з відповідачем і розмір
аліментів недостатній для
забезпечення фізичного та духовного
розвитку розвитку дитини, суд вважає
доцільним відступити від засади
рівності часток подружжя, визнавши за
ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку
спірного майна .

Суд не приймає до уваги, як належний
доказ показання свідка ОСОБА_4,
оскільки остання не була безпосереднім
свідком подій, пов'язаних з придбанням
відповідачем спірної квартири, а її
показання грунтуються на поясненнях
третіх осіб .

Відповідно до ч.1,5 ст. 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі . Присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе
за умови попереднього внесення другим
із подружжя відповідної грошової суми
на депозитний рахунок суду .

Відповідно до 25 ППВСУ від 21.12.2007 N
11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя » вирішуючи
питання про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової
згоди одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за
умови звернення подружжя (одного з
них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК)
та попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми. У разі коли жоден із подружжя
не вчинив таких дій, а неподільні
речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

На момент розгляду спору по суті
відповідачем не було внесено на
депозитний рахунок суду грошової
компенсації за належну позивачеві
частку в спільному майні . .

Зважаючи на ті обставини, що
позивачем не заявлено вимогу про
виділення йому в натурі частки із
спільної сумісної власності суд
вважає можливим в порядку розподілу
спільного майна подружжя визнати
ідеальні частки сторін в цьому майні
без його реального поділу і залишити
квартиру у їх спільній частковій
власності .

На підставі викладеного
ст.ст.60,70,71 СК України, п. 25 ППВСУ від
21.12.2007 N 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя », керуючись
ст.ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково .

В порядку розподілу спільної
сумісної власності подружжя визнати за
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем та
жителем АДРЕСА_2 ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 право приватної власності
на 1/3 ( одну / третю ) частку квартири
АДРЕСА_1 та залишити дане нерухоме
майно у спільній частковій власності
сторін .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3,
жительки АДРЕСА_3 ідентифікаційний
номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати в сумі 333 ( триста тридцять три
) гривні 33 копійки .

Рішення суду може бути оскаржене
до апеляційного суду Кіровоградської
області на протязі десяти днів з дня
його проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції .

Суддя

Добровеличківського районного
суду

Кіровоградської області
Цоток
В.В.