АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1946/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/346/14
Головуючий у 1-й інстанції Коновод О.
Доповідач Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Буленка О.О., Омельченко Л.М.,

при секретарі Порохні А.А.

за участю адвоката - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою
ОСОБА_4

на рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 06 грудня
2013 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про повернення коштів та стягнення
збитків.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення
коштів та стягнення збитків,
посилаючись на те, що в травні 2010 року
вона передала ОСОБА_3 на відповідальне
зберігання грошові кошти в сумі 75 000
грн., отримані нею від продажу будинку
в м. Свердловськ Луганської області,
повернути які в добровільному
порядку відповідачка відмовляється, у
зв»язку з цим просила суд зобов»язати
відповідачку повернути їй 75 000 грн., а
також відшкодувати моральну шкоду
в розмірі 5 000 грн.; стягнути з ОСОБА_3
судові витрати.

Рішенням Хорольського районного суду
Полтавської області від 06 грудня
2013 року у задоволені позовних
вимог - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням
місцевого суду, позивачка в особі свого
представника - ОСОБА_2 оскаржила його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з»ясування обставин, що мають
значення для справи; невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просила скасувати оскаржуване нею
судове рішення та ухвалити нове
рішення, яким повністю задовольнити
її позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4, звернувшись до суду з
зазначеним позовом, свої вимоги
вмотивовувала тим, що у 2010 році
переїжджаючи в іншу місцевість, вона 06
травня 2010 року продала будинок у м.
Свердловську Луганської області, та
домовилась із відповідачкою ОСОБА_3 -
донькою своєї сестри, про те, що
передасть їй отримані від продажу
будинку грошові кошти на зберігання
для їх перевезення до нового місця
свого проживання, в зв»язку з цим
поклала кошти на рахунок відповідачки
в ЦСО Свердловського відділення
Луганської області ОД СО Райфайзен
банк «Аваль» для зберігання та
подальшої купівлі квартири чи будинку,
тобто вважала, що між нею та
відповідачкою був укладений договір
зберігання.

Відповідно до статті 936 ЦК України за
договором зберігання одна сторона
(зберігач) зобов'язується зберігати
річ, яка передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

За нормами ч. І ст. 937 ЦК України договір
зберігання укладається у письмовій
формі у випадках, встановлених статтею
208 цього Кодексу.

Договір зберігання, за яким зберігач
зобов'язується прийняти річ на
зберігання в майбутньому, має бути
укладений у письмовій формі, незалежно
від вартості речі, яка буде передана на
зберігання.

Статтею 938 ЦК України передбачено, що
зберігач зобов'язаний зберігати річ
протягом строку, встановленого у
договорі зберігання.

Разом з тим, судом встановлено, що
договору зберігання між сторонами по
справі укладено не було, не
визначались ними також і строки
зберігання відповідачкою грошових
коштів.

В судовому засіданні сторони по справі
не оспорюювали внесення грошових
коштів на рахунок ОСОБА_3 В свою чергу
відповідач в ході судового розгляду
справи стверджувала, що після переїзду
позивачки до с. Карпиха Семенівського
району, вона зняла кошти двома
частинами та передала особисто
позивачці, яка в свою чергу до
звернення у жовтні 2013 року
до суду, будь-яких претензій з приводу
неповернення коштів, їй не пред'являла.

Зазначені обставини узгоджуються з
дослідженою судом випискою з
банківського рахунку відповідачки
ОСОБА_3 від 19 листопада 2013 року, згідно
якої 06 травня 2010 року на її
рахунок було внесено грошові кошти в
сумі 70 000 грн.; 17 травня 2013 року з рахунку
ОСОБА_3 було знято 50 000 грн.; 03 червня 2010
року з рахунку ОСОБА_3 - знято 20 000 грн.

Також встановлено, що переїхавши у
травні 2010 року на нове місце проживання
до своєї сестри в с. Карпиха
Семенівського району Полтавської
області, позивачка ОСОБА_4 до часу
звернення до суду з позовом, будь-яких
вимог до відповідачки про повернення
грошових коштів не заявляла, в той час,
як за її доводами, строк повернення
грошових коштів був визначений -
часом її переїзду в іншу місцевість
для придбання житла.

За нормами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із встановлених обставин, з
урахуванням наведених вище вимог
закону, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
недоведеність позивачкою належними та
допустимими доказами як факту
укладення з відповідачкою договору
зберігання, так і безпідставності
набуття останньою грошових коштів у
сумі 70 тисяч гривень, а також їх
неповернення ОСОБА_4 по приїзду її на
нове місце проживання.

Таким чином, за відсутності правових
підстав для задоволення позову,
місцевий суд обґрунтовано відмовив
позивачці у задоволенні її позовних
вимог, в тому числі і щодо
відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
місцевого суду, як і не підтверджують
належними доказами їх
неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням вимог матеріального
та процесуального права, тому
правових підстав для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 06 грудня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: