Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/126/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Гут Ю.О.
Спори, що виникають з договорів найму
(оренди) Доповідач Кодрул М.
УХВАЛА

Іменем України

04.02.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Кодрула
М.А.

суддів: Потапенка В.І.,
Чорнобривець О.С.

за участю секретаря: Кечкіна
А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до приватного
підприємства „Вдячне поле", про
визнання недійсними договорів оренди
землі, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Голованівського районного
суду Кіровоградської області від 08
листопада 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до приватного
підприємства „Вдячне поле" та просив
визнати недійними договори оренди
земельних ділянкок площею 5,27 га. і 4,77
га., що розташовані на території
Вільшанської селищної ради, укладені 24
травня 2011 року між ним та відповідачем.
Посилався на те, що договори оренди
земельних ділянкок не містять всіх
істотних умов договору, що є підставою
для визнання їх недійсними.

Рішенням Голованівкого районного суду
Кіровоградської області від 08
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги про
визнання недійсними договорів оренди
землі.

Про час і місце слухання справи сторони
та їх представники повідомлені
належним чином, про що свідчать
особисті розписки представників та
SMS-повідомлення, слухання справи 14
січня 2014 року було відкладене за
клопотанням представника позивача,
проте в судове засідання 04 лютого 2014
року позивач ОСОБА_2 та його
представник не з"явились, причини
неявки не повідомили. Згідно ч.2 ст.305
ЦПК України неявка позивача та його
представника, за таких обставин, не
перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів заслухавши доповідача,
пояснення представника приватного
підприємства „Вдячне поле", вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених в суді першої
інстанції вимог, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

В обгрунтування своїх вимог щодо
недійсності договорів оренди землі
позивач посилався на те, що в договорах
не вказано грошову оцінку земельних
ділянок, не зазначено в якій формі
виплачується орендна плата (
натуральній чи відробітковій) , не
зазначено порядок внесення орендної
плати, відсутня відповідальність за
несплату орендної плати, не визначені
умови збереження стану об»єкта оренди,
не визначено, яка сторона несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об»єкта оренди чи його частини, не
визначені умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки. Відсутність
цих істотних умов договорів оренди
землі є підставою для визнання їх
недійсними.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
перщої інстанції виходив з того, що між
ОСОБА_2 та приватним підприємством
«Вдячне поле» укладені договори, які є
типовими, потім сторонами добровільно
із спірних питань були підписані
додаткові угоди до договорів оренди
землі, якими визначені всі необхідні
істотні умови договорів оренди,
позивач отримував орендну плату за дві
земельні ділянки у грошовому виразі в
розмірі більш як 3%., тобто більшу ніж
передбачено умовами договору, позивач
ОСОБА_2 не довів, що відсутністю
перелічених ним істотних умов у
договорах порушуються його права, а
тому відсутні підстави для визнання
договорів недійсними.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду виходячи з наступного.

В ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду
землі" визначені істотні умови
договору оренди, відсутність хоча б
однієї з цих істотних умов є підставою
для відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до ч.2
ст.15 цього Закону.

У правовій позиції, яка висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 25 грудня 2013 року по справі № 6-94 цс 13,
зазначено, що виходячи з того, що
відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України та статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України у
порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право,
суд повинен встановити чи дійсно
порушуються права орендодавців у
зв»язку з відсутністю в договорах
оренди умов, передбачених статтею 15
Закону України від 6 жовтня 1998 року «Про
оренду землі», визначити істотність
цих умов, а також з»ясувати у чому саме
полягає порушення їхніх законних прав.

У прававій позиції, яка висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 25 грудня 2013 року по справі № 6-118 цс
13, зокрема зазначено, що при вирішенні
судом спору про визнання договору
недійсним з підстав відсутності у
сторони волі на його укладення, правове
значення має наявність такої волі на
момент досягнення сторонами договору
згоди у належній формі з усіх істотних
умов договору, а не на момент його
державної реєстрації, вчиненням
правочину слід вважати момент, коли
сторони свого часу досягли згоди з усіх
істотних умов.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2є власником земельних ділянок
площею 5,27 га., та 4,77 га., розташованих
на території Вільшанської селищної
ради Вільшанського району
Кіровоградської області, згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю серії КР №015335
кадастровий номер :02:000:0094 та
згідно Державного акту на право
приватної власності на землю серії КР
№015336 кадастровий номер :02:000:0172.

24 червня 2011 року між позивачем ОСОБА_2
та приватним підприємством «Вдячне
поле» було укладено типові договори
оренди землі, відповідно до умов яких в
оренду передані дві земельні ділянки
загальною площею 5,27 га., та 4,77 га .
відповідно, строком дії на 5 років. Дані
договори зареєстровані 28 листопада 2011
року у відділі Держкомзему у
Вільшанському районі Кіровоградської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинені записи від 28 листопала
2011 року за

№ 00134 та № 00135 відповідно.

Земельні ділянки передані
відповідачу позивачем, згідно актів
прийому-передачі земельних ділянок від
24 червня 2011 року.

Судом також встановлено, що 18 липня 2013
року ОСОБА_2 та приватне підприємство
«Вдячне поле» уклали додаткову угоду
до договору оренди землі від 24.06.2011
року, зареєстрованого 28.11.2011 року за №
00135 та додаткову угоду до договору
оренди землі від 24.06.2011 року,
зареєстрованого 28.11.2011 року за №
00134. Вказаними додатковими
угодами внесені зміни до пунктів 5, 9, 10,
14, 17, 32, кожного договору оренди і таким
чином кожний договір містить всі
істотні умови, які визначені ст. 15
Закону України "Про оренду землі".

Згідно видаткових касових ордерів
ОСОБА_2 за 2012 рік отримав орендну плату
в сумі 4500 грн., хоча повинен був
отримати лише 4041,72 грн.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про те,
що додаткові угоди до договорів оренди
землі є укладеними і з їх урахуванням
договори оренди землі містять всі
істотні умови, які визначені в ст. 15
Закону України "Про оренду землі". Права
позивача на отримання належного
розміру орендної плати не порушені,
оскільки він отримував орендну плату
більшу ніж це передбачено договорами, а
доказів того, що відсутністю у
договорах інших істотних умов
порушуються його права, позивачем суду
не надано.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними і відповідають матеріалам
справи та правовим позиціям Верховного
Суду України, які відповідно до ст.360-7
ЦПК України є обов'язковими для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
додаткові угоди позивач не мав наміру
укладати, колегією суддів не можуть
бути взяті до уваги, оскільки вони є
укладеними і не були визнані у
встановленому порядку недійсними на
час розгляду справи судом першої
інстанції, а при перевірці законності
вказаного рішення апеляційний суд має
виходити з обставин, які існували на
момент його ухвалення.

Що стосується доводів
апеляційної скарги про те, що позивач
не отримував орендної плати, то вони
спростовуються видатковими касовими
ордерами та розпискою ОСОБА_2 про
отримання ним орендної плати.

Рішення суду відповідає обставинам
справи та вимогам закону, тому підстав
для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів судової
палати,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голованівського районного
суду Кіровоградської області від 08
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: