Номер провадження № 22-ц/785/1393/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів: Громіка Р.Д.,
Драгомерецького М.М.

При секретарі:
Горновій А.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Балтського районного суду Одеської
області від 21 листопада 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитом,-

В С Т А Н О В И Л А:

15 липня 2013р. Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
29.09.2005р. між ним та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір (оформлений заявою
відповідача та Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка»)
відповідно до якого останній отримав
кредит у розмірі 5 028,39 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08% на рік на суму залишку
заборгованості.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється у такому
порядку: щомісяця в період сплати,
Позичальник повинен надавати Банку
грошові кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за Кредитом,
яка складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх
зобов'язань станом на 03.06.2013р. у
відповідача залишилась заборгованість
у сумі 85 580,36 грн., яка складається з: 5
027,20 грн. - заборгованість за відсотками;
25 828,58 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 50 173,13 грн.
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язання за договором; а також
штраф згідно Умов та правил надання
банківських послуг на суми 500 грн., 4 051,41
грн.

З цих підстав позивач просив стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором у сумі 85 580,36 грн та
судові витрати в сумі 855,80 грн.

Справу розглянуто у відсутності
сторін.

Заочним рішенням суду від 21.11.2013р.
у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить заочне рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
про задоволення його вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач звернувся до суду пропуском
строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає вимогам закону
та дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Згідно із ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позову.

Згідно із п.7 ч.13 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредидодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ» у п. 31 постанови №5
від 30.03.2012р. «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» роз'яснив, що
враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про
захист прав споживачів», суди мають
виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність сплила
і до додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлено майно тощо), положення п.7 ч.13
ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»
застосовується й до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).

Суд встановив, що 29.08.2005р. між сторонами
було укладено кредитний договір
строком дії з 29.08.2005р. до 29.08.2007р.
Відповідно до умов договору Банк видав
позичальнику кредит в сумі 5 028,40 грн. зі
сплатою 25,08% річних, а позичальник був
зобов'язаний сплачувати грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інших витрат згідно з Умовами.

Проте позичальник у порушення ст. ст. 526,
530 ЦК України свої зобов'язання у
встановлений договором строк не
виконав, він не сплатив кредит,
відсотки за комісією за користування
кредитом і станом на 03.06.2013р. має
заборгованість у сумі 85 580,36 грн.,
складові якої зазначено вище.

Суд визнав, що позивачем пред'явлено
позов тільки 15.07.2013р., то ним пропущено
строк позовної давності на звернення
до суду з даним позовом, а саме зі
спливом строку виконання зобов'язання,
тобто з 29.08.2007р. пройшло понад три роки.

Як убачається з матеріалів справи
сторони уклали споживчий кредитний
договір і вони у відповідності до
положень ст. 259 ЦК України не змінювали
тривалість загальної та спеціальної
позовної давності.

За наявності таких обставин колегія
суддів вважає, що суд у відповідності
до вимог закону, за своєю ініціативою,
без відповідної заяви сторони у спорі,
правильно застосував позовну давність
і у зв'язку із її спливом законно
відмовив у задоволенні позову.

Як убачається з матеріалів справи
позивач на підтвердження укладання
кредитного договору між ним та
відповідачем, посилається лише на
заяву позичальника та на Умови надання
кредиту фізичним особам «Розстрочка».
За його ж доводами гроші позичальнику
були передані шляхом їх переведення на
поточний рахунок торговельної
установи для придбання товарів.

Доводи апеляційної скарги
вищевикладених висновків не
спростовують, а тому колегія суддів не
приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно
ухвалено у відповідності до положень
ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для
його скасування, як про це йдеться мова
у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції обставини
справи досліджено повно, а зібраним
доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Балтського
районного суду Одеської області від 21
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф. Парапан

М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік