Дата документу 24.11.2014
Провадження № 6/334/1137/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого – судді Лисенко Л.І.,

при секретарі – Піка А.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця Орджонікідзевського відділу
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про тимчасове обмеження
громадянина-боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України до виконання нею
своїх обов’язків,

встановив:

державний виконавець
Орджонікідзевського відділу ДВС ЗМУЮ
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження
громадянина-боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх обов’язків, вказавши в поданні
наступне.

На виконанні в Орджонікідзевському
відділі державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження № 44439520 з примусового
виконання виконавчого листа № 335/4396/14-ц
від 22.07.2014 року, виданий
Орджонікідзевським районним судом
м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованості у розмірі 21167,47 грн.,
судових витрат у розмірі 243,60 грн.

Боржником рішення не виконується, борг
не сплачується..

Судовий виконавець просить суд
обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за
кордон до виконання ним своїх
зобов’язань.

Суд, розглянувши матеріали подання,
вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з ч.1 ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, а якщо він має паспорт, то
йому може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон у випадку, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання таких зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

За змістом наведених вище норм чинного
законодавства, тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
є винятковим заходом обмеження
особистої свободи фізичної особи, який
застосовується лише при наявності
достатніх підстав вважати, що така
особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї
відповідним судовим рішенням, і саме з
цією метою має намір та реальну
можливість вибути за межі України.

Судом встановлено, що на виконанні в
Орджонікідзевському відділі державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження №
44439520 з примусового виконання
виконавчого листа № 335/4396/14-ц від 22.07.2014
року, виданий Орджонікідзевським
районним судом м.Запоріжжя про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованості у розмірі
21167,47 грн., судових витрат у розмірі 243,60
грн.

22.08.2014 року державним виконавцем було
винесено постанову про відкриття
провадження. На адресу боржника
направлялися рекомендовані листи з
повідомленням, однак, жодних доказів
отримання цих листів суду не надано.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Інструкція з організації примусового
виконання рішень, що набрала чинності з
17 квітня 2012 р. та затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. № 512/5. містить окремий розд.
XI "Обмеження у праві виїзду за межі
України та заборона в'їзду в Україну", в
якому передбачено зміст подання
державного виконавця при зверненні до
суду.

У наданому суду поданні відсутні
докази того, що державним виконавцем
вживалися всі інші заходи примусового
виконання судового рішення,
передбачені ч.3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» як
свідчення ухилення боржника від
виконання грошового зобов'язання,
покладеного на нього.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб’єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі Україну як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню.

Отже,відповідно до положень
вищезазначених законів така ознака як
факт ухилення боржника від виконання
рішення є обов'язковою для вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України та в
зв'язку з відсутністю таких даних в
матеріалах справи, законних підстав
для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за
кордон немає.

Керуючись ст. 33 Конституцією України,
ст.10, 377-1 ЦПК України, ст. 5, 6, 11 Закону
України „Про виконавче провадження,
суд

УХВАЛИВ:

У задоволені подання державного
виконавця Орджонікідзевського відділу
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про тимчасове обмеження
громадянина-боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх обов’язків – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 5 днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:
Лисенко Л. І.