Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2 грудня 2014 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі:

головуючого судді Підкурганного
В.В.

при секретарі Грищенко К.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вишгороді
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія» до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в
порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2014 року позивач
звернувся до суду із позовом у якому
просив стягнути з відповідача суму
страхового відшкодування в порядку
регресу в розмірі 6 815 грн. 49 коп. та
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28
липня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2
було укладено договір обовязкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (Поліс № АС/4433116),
яким було застраховано
цивільно-правову відповідальність
осіб, що експлуатують маршрутний
автобус «МАN» д.н.з. НОМЕР_1.

26 жовтня 2013 року сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
маршрутного автобуса «МАN» д.н.з.
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 під
керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки
«Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_4

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 15 листопада 2013 року
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого статтею
124 КУпАП та накладено на нього
адиміністративне стягнення у вигляді
штрафу.

Відповідач не звертався до ПАТ «УТСК»
із повідомленням про страховий випадок
у зв'язку із ДТП, що сталася за участі
забезпеченого автобуса «МАN».

На виконання умов договору
обов'язкового страхування позивач
виплатив страхове відшкодування
власнику автомобіля марки «Хюндай
Акцент» д.н.з. НОМЕР_2, у зв'язку з чим до
ПАТ «УТСК» в порядку регресу перейшло
право на отримання від відповідача
компенсації шкоди, завданої внаслідок
ДТП у розмірі виплаченого
відшкодування.

На момент подачі позову до суду ОСОБА_1
до страхової компанії не звертався,
пояснення щодо причин неповідомлення
про страховий випадок не надавав і
відповідно збитки не відшкодував.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, направив на
адресу суду заяву про розгляд справи за
його відсутності, позов підтримав,
просив його задовольнити, проти
винесення заочного рішення не
заперечував.

Згідно частини 2 статті 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не
прибув. Про день, час розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку, причини неявки суду не відомі.
Заперечення (пояснення) щодо заявлених
позовних вимог від відповідача на
адресу суду не надходили.

Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК
України, у разі повторної неявки у
судове засідання відповідача
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України,
зокрема, у разі неявки у судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло зави про розгляд справи за
його відсутності, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд дійшов наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 28
липня 2013 року між Приватним
акціонерним товариством «Українська
транспортна страхова компанія» та
ОСОБА_2 було укладено договір
обовязкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (Поліс № АС/4433116), яким було
застраховано цивільно-правову
відповідальність осіб, що експлуатують
маршрутний автобус «МАN» д.н.з. НОМЕР_1
(а.с. 12).

26 жовтня 2013 року сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
маршрутного автобуса «МАN» д.н.з.
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 під
керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки
«Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_4

28 жовтня 2013 року ОСОБА_4 повідомив ПрАТ
«УТСК» про настання стирахового
випадку (а.с. 9-11).

Відповідно до постанови Оболонського
районного суду м. Києва від 15 листопада
2013 року, яка набрала законної сили, ДТП
трапилося з вини водія - ОСОБА_1, в
результаті чого був пошкоджений
автомобіль страхувальника (а.с. 16).

Згідно ремонтної калькуляції від 5
грудня 2013 року № 1542-13 загальна вартість
ремонту марки «Хюндай Акцент» д.н.з.
НОМЕР_2 складає: 7 325 грн. 49 коп. (а.с. 17-18).

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
ПрАТ «УТСК» з заявою про отримання
страхового відшкодування у зв'язку з
настанням страхового випадку, в
результаті якого було пошкоджено
транспортний засіб марки «Хюндай
Акцент» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 15).

9 січня 2014 року ПрАТ «УТСК» було
складено страховий акт № 1542-13
відповідно до якого відшкодуванню
підлягає сума у розмірі 6 815 грн. 49 коп.
(а.с.5-7).

Згідно наказу від 17 січня 2014 року № 13-2/13
згідно зі страховим актом № 1542-13
наказано бухгалтерії ПрАТ «УТСК»
провести виплату ОСОБА_4 страхового
відшкодування у розмірі 6 815 грн. 49 коп.
(а.с. 5).

Відповідно до платіжних доручень від 26
червня 2014 року № 7744 та від 27 червня 2014
року ПрАТ «УТСК» перерахувало кошти
страхового відшкодування в розмірі 6 815
грн. 49 коп. на рахунок Фінансової
ініціативи КБ (а.с.4).

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно статті 1188 ЦК України, шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Відповідно до статті 27 Закону
України «Про страхування» до
Страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування в межах фактичних затрат,
переходить право вимоги, яке
Страхувальник має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до статі 933 ЦК України
передбачає перехід до страховика прав
до страхувальника щодо особи,
відповідальної за завдані збитки, а
саме: «Страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування в межах
фактичних затрат, переходить право
вимоги, яке Страхувальник має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток».

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і коримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» визначено, що у
разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Враховуючи викладене суд вважає, що
позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача по справі
підлягає до стягнення сума витрат
понесених позивачем по сплаті судового
збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» суму страхового
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 6 815 грн. 49 коп. та судові витрати
по сплаті судового збору у розмірі 243
грн. 60 коп., а всього стягнути - 7 059 (сім
тисяч п'ятдесят дев'ять) грн. 09 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
Вишгородським районним судом
Київської області за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя