Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/15/14
Головуючий у 1 інстанції: Мануйлова Н.Ю.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Євальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 12 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права користування
власністю шляхом знесення самочинного
будівництва,

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2012 року Позивачка звернулася
до суду із вищезазначеним позовом, в
якому вказала, що вона є власником
садового будинку та земельної ділянки
НОМЕР_1 площею 0,0436га на підставі
договору дарування земельної ділянки
від 16.07.2009 року, розташованої на
території Люцернянської сільської
Ради садівницького товариства
«Дзержинець» .

Влітку 2011 року відповідач на ділянці
НОМЕР_2 СТ «Дзержинець», яка межує з
земельною ділянкою позивачки,
самочинно з відсутністю будь-якої
документації та погоджень з
відповідними службами на проектування
та будівництво 2-поверхової будівлі,
розпочав реконструкцію будинку та
господарських будівель, а саме
будівництво прибудови довжиною 15м до
будинку, яку розташував за 0,4м від стін
раніше збудованого будинку та огорожі.

Вважає, що зазначене будівництво
відповідачем порушує вимоги ст. 375 ЦК
України, яка встановлює, що право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Також в результаті даного будівництва
внаслідок відсутності руху повітря між
будівлями та порушення відтоку дощових
вод, які не випаровуються, призвело до
значного збільшення вологості, що
сприяє розвитку комарів, чим
погіршується екологічна обстановка.
Будівництво нової будівлі різко
погіршило інсоляцію, також закриті
під'їдні шляхи для пожежних
автомобілів.

За таких обставин, враховуючи
положення ст.391 ЦК України позивач
просить суд зобов'язати відповідача
усунути перешкоди у здійсненні права
користування власністю шляхом
знесення за його рахунок самочинно
збудованої прибудови, стягнути з
відповідача понесені позивачем судові
витрати.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 12 червня 2013
року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове, яким
позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог ст.
ст. 57-60 ЦПК України.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК
України розглядає цивільні справи в
межах заявлених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК
України, звертаючись до суду, позивач
за власним розсудом обирає спосіб
захисту. Обравши способом захисту
права подання позову про знесення
самочинно збудованого об'єкту, позивач
в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний
довести правову та фактичну підставу
своїх вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 125 ЗК України,
право власності чи користування
земельною ділянкою виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право, та його державної реєстрації.

За правилами ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Тобто вказана норма передбачає три
окремі підстави для визнання
будівництва самочинним та відповідні
правові наслідки для особи, яка його
здійснила.

Зокрема, майно підлягає знесенню
особою, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, або за її
рахунок, якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб (ч. 4 ст. 376 ЦК
України).

Згідно із ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Аналіз норм чинного законодавства
свідчить про те, що законодавство не
визнає самочинне будівництво об'єктом
правового захисту, крім передбаченого
ч. 3 ст. 376 ЦК України випадку, а тому
правовими наслідками самочинного
будівництва, в разі звернення до суду з
позовом відповідного органу, є або
знесення такого будівництва, або
проведення відповідної його
перебудови. Право на звернення до суду
з таким позовом закон надає як
відповідному органу державної влади,
так і органу місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб,
право звернення до суду належить і
таким особам за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права.

Так, позов про знесення самочинно
збудованого нерухомого майна може бути
пред'явлено титульним власником чи
користувачем земельної ділянки або
іншою особою, права якої порушено,
зокрема власником (користувачем)
суміжної земельної ділянки з підстав,
передбачених ст.ст. 386, 391 ЦК України і
ст. 103 ЗК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
власницею земельної ділянки НОМЕР_1
загальною площею 0. 0436 га, розташованої
на території Люцернянської сільської
Ради садівницького товариства
«Дзержинець», на підставі договору
дарування земельної ділянки від 16.07.2009
року та державного акту на право
власності на зазначену земельну
ділянку серія ЯЖ № 456388 від 10.07.2009 року,
на якому міститься відмітка приватного
нотаріуса Вільнянського районного
нотаріального округу про перехід права
власності на вказану земельну ділянку
до ОСОБА_3 згідно зазначеного договору
дарування ( а.с. 97).

На вказаній земельній ділянці
знаходиться садовий будинок, який
належить позивачці на підставі
договору дарування від 16.07.2009 року ( а.с.
126-127).

Відповідач ОСОБА_5 є власником
суміжної з позивачем земельної ділянки
НОМЕР_2 загальною площею 0, 0610 га, яка
розташована на території
Люцернянської сільської Ради
садівницького товариства
«Дзержинець», що підтверджується
державним актом на право власності на
зазначену земельну ділянку серія ЗП №
140047 від 11.06.2009 року, на якому міститься
відмітка приватного нотаріуса про
перехід права власності на вказану
земельну ділянку до ОСОБА_5 згідно
договору купівлі-продажу від 18.09.2009
року. (а.с. 97).

Експертом ОСОБА_6, яка проводила
обстеження об"єкту з виїздом на місце,
встановлено, що на земельній ділянці
НОМЕР_2, яка межує з земельною ділянкою
позивача, відповідачем проведена
реконструкція, а саме, знесена
прибудова літ.а та проводиться
будівництво прибудови літ. а1,
прибудови літ2, гаражу літ В ( а.с.88).

ОСОБА_4 надав повідомлення про початок
виконання підготовчих будівельних
робіт від 22.03.2012 року, яке було
зареєстровано інспекцією державного
архітектурно- будівельного контролю у
Запорізькій області 28.03.2012 року за № ЗП
2 ( а.с. 61), та йому, 27.01.2012 року,
відділом архітектури та
містобудування Вільнянської
райдержадміністрації був виданий
будівельний паспорт на реконструкцію
садового будинку ( а.с. 62-68).

Відповідно до роз"ясень, наданих в п. 4
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року « Про практику
застосування судами статті 376 ЦК
України» ( далі Постанови) зазначено, що
самочинним вважається також
будівництво хоча і на підставі проекту,
але за наявності істотних порушень
зазначених норм та правил як у самому
проекті, так і при будівництві, за
наявності рішень спеціально
уповноважених органів про усунення
порушень. В п.п. 22, 23 Постанови
зазначено, що знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо регування та притягнення
винної особи до відповідальності. Під
істотними порушеннями будівельних
норм і правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
зокрема окремих конструктивних
елементів житлового будинку, будівлі,
споруди, що впливає на їх міцність і
безпечність. При вирішенні питання про
те, чи є відхилення від проекту
істотним і таким, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, суди повинні в кожному
випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки
збудована будівля за розміром
відповідає площі, поверховості,
розміщенню та іншим умовам,
передбаченим проектом; як впливає
допущене порушення з урахуванням
місцевих правил забудови, громадських
і приватних інтересів на планування,
забудову, благоустрій вулиці, на
зручність утримання суміжних ділянок
тощо.

У п.п. 1, 2, 4 висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 3
від 23.02.2013 року зазначено, що здійснення
будівництва по реконструкції садового
будинку та господарських будівель на
земельній ділянці НОМЕР_2, яка належить
відповідачу, а саме, будівництво
прибудови до садового будинку, яка
розташована за 0,4 м від стін раніше
збудованого будинку та огорож по межі
земельної ділянки НОМЕР_1 не відповідає
будівельним нормам. Відстань між
дослідженими будівлями земельних
ділянок НОМЕР_2 та НОМЕР_1 не
відповідають вимогам ДБН 360-92** «
Міськбудування. Планування і настройка
міських і сільських поселень», так як
побудовані на відстані 40 см від межі
сусідньої ділянки НОМЕР_1. Ступінь
вогнестійкості, ізоляції житлових
приміщень та відповідно до інших
будівельних норм повинно
розраховуватися при розробці проекту
на реконструкцію будівель. Будівельні
роботи з реконструкції
вищезазначеного садового будинку не є
самочинним будівництвом, так як ОСОБА_4,
надав повідомлення про початок
виконання підготовчих будівельних
робіт та має будівельний паспорт на
реконструкцію садового будинку,
виданий відділом архітектури та
містобудування Вільнянської
райдержадміністрації ( а.с. 92).

Отже, єдиним порушенням будівельних
робіт з реконструкції садового будинку
відповідачем є те, що прибудова
збудована на відстані 40 см. від межі
сусідньої земельної ділянки позивача
ОСОБА_3

Однак, доказів, які б свідчили про те, що
таке відхилення від проекту є істотним
і таким, що порушує права позивача, як
то (не забезпечення ступеню
вогнестійкості, інсоляції, ускладнює
умови проживання в частині погіршення
природного освітлення, стікання
атмосферних осадів тощо) позивач суду
не надала. Позивачка також не надала
жодного рішення спеціально
уповноважених органів про усунення
порушень з боку відповідача, а отже, не
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності.

Аналіз ч. 7 ст. 376 ЦК України свідчить
про те, що знесення нерухомості,
побудованої на власній земельній
ділянці з істотним порушенням
будівельних норм і правил, можливе лише
за умови, що неможлива перебудова
нерухомості відповідно до проекту або
відповідно до норм та правил,
визначених державними правилами та
санітарними нормами, або, якщо особа,
яка здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від такої перебудови.

Матеріали справи не містять належних
доказів, які б свідчили про неможливу
перебудову вищезазначеної будівлі
відповідно до проекту. Експерт не надав
такого висновку, а позивачем не
ставилося питання перед судом про
призначення з цього питання іншої або
комплексною експертизи. Відповідно до
ст. 143 ЦПК України для з"ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань у
галузі науки, мистецтва, техніки, тощо,
суд призначає експертизу за заявою
осіб, які беруть участь у справі

Крім того, як вбачається з обстеження
експертом земельних ділянок НОМЕР_1 та
НОМЕР_2, які належать позивачу і
відповідачу, що відстань між будівлями,
які побудовані на цих земельних
ділянках складає 40 см. В суді
апеляційної інстанції експерт ОСОБА_6
пояснила, що фактично межею є саме
стіна будівлі на земельній ділянці
НОМЕР_1, яка належить позивачці ,
межових знаків між земельними
ділянками позивача та відповідача не
встановлено.

Як вбачається з доданого відповідачем
акту встановлення меж земельної
ділянки в натурі від 25.06.2012 року
кадастрового плану та схеми земельної
ділянки встановлено, що межа земельної
ділянки по державному акту
відповідача не співпадає по існуючій
межі земельної ділянки. Так, з одного
боку межі між земельною ділянкою
відповідача та земельною ділянкою
позивача, останнім зайнято 0, 2117 метрів
земельної ділянки, а з іншого боку межі
0, 6678 метрів, тому будівля гаражу- сараю
позивача знаходиться на території
земельної ділянки відповідача ( т. 2 а.с.
13-15 ).

Позов ОСОБА_4 з даного приводу на
теперішній час розглядається
Вільнянським районним судом
Запорізької області ( т. 2 а.с. 16-17 ),
даний факт також не заперечували
сторони у суді апеляційної інстанції.

Отже звернення до суду із зазначеним
позовом є передчасним.

Суд першої інстанції врахував фактичні
обставини справи, вимоги закону, надав
належну оцінку доказам у справі, дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність позову.

На підставі наведеного, колегія судді
вважає, що судом повно і всебічно
з"ясовані обставини справи, висновки
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між
сторонами визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені,
застосовані правильно, ухвалено
законне і обґрунтоване рішення а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 12 червня 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: