справа № 2-330/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 січня 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова у складі:

головуючого - судді:
Бориславського Ю.Л.,

при секретарі:
Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання права власності на
спадкове майно, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в
якому просить визнати право власності
на будинок по АДРЕСА_1, набутий в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_6, мотивуючи свої вимоги тим, що
вона постійно проживає в даному
будинку, що належить її дідові ОСОБА_6,
отже вступила в управління спадковим
майном і прийняла спадщину після його
смерті, тобто набула право власності на
належний йому будинок, зазначивши при
цьому, що із заявою до державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини жоден із спадкоємців ОСОБА_6
не звернувся.

Суд, ухвалив розглядати справу за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, оскільки представник позивача
ОСОБА_7, який діє на підставі договору
про надання юридичних послуг від 15
листопада 2013 року /а.с.28/ подав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності та відсутності його
довірителя /заява знаходяться в
матеріалах справи/, що відповідає
вимогам ст. 158 ЦПК України, та за
відсутності відповідачів, які належним
чином були повідомлені про час, день та
місце розгляду справи, що
стверджується оголошенням,
надрукованим в газеті «Високий Замок»,
однак до суду не прибули, про причини
неявки суд не повідомили, про причини
неявки суд не повідомили. При цьому
ОСОБА_2, яка є правонаступником після
смерті відповідача ОСОБА_8 /а.с.36/ подала
до суду заяву, в якій позовні вимоги
ОСОБА_1 визнала, зазначивши, що не
заперечує проти визнання за позивачем
права власності на спадкове майно
/заява в матеріалах справи/. Крім цього,
представник позивача зазначив, що не
заперечує проти розгляду справи за
відсутності відповідачів, а тому суд
вважає за можливе провести заочний
розгляд справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
докази наявні у справі в сукупності,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що за договором
купівлі-продажу від 26 липня 1957 року
ОСОБА_6 придбав будинок по АДРЕСА_1 у
виконавчого комітету Залізничної
районної ради м. Львова /а.с.12/.

Довідкою, виданою Львівським
міжміським бюро технічної
інвентаризації № 370 від 31 липня 1957 року
підтверджено, що будинок по АДРЕСА_1
належав на праві власності ОСОБА_6
/а.с.11/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 /а.с.7/.

Із матеріалів справи, а саме заповіту,
складеного ОСОБА_6 14 вересня 1987 року
вбачається, що належний йому на праві
особистої власності жилий будинок зі
всіма господарськими будівлями, що
знаходиться у АДРЕСА_1 заповів 1/10
частину своєму синові - ОСОБА_3, а 9/10
частин будинку в рівних частинах
кожному зі своїх дітей - ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 і внучці ОСОБА_1 /а.с.9-10/. В даному
заповіті було невірно вказано прізвище
позивача, а саме, замість «ОСОБА_1»
зазначено «ОСОБА_1». Рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 13 травня 2009 року встановлено факт
належності ОСОБА_1 заповіту, складеного
на ім'я ОСОБА_6 /а.с.5/.

Як вбачається із поданої позовної
заяви, в будинку, що знаходиться у
АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_6, позивач
ОСОБА_1, її матір ОСОБА_9, її рідний брат -
ОСОБА_4, тітка ОСОБА_10, двоюрідний брат
позивача ОСОБА_5 та дядько ОСОБА_3

Судом встановлено, що підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_10 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво
про смерть серії НОМЕР_2 /а.с.6/.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_3 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3
/а.с.8/.

У поданій позовній заяві ОСОБА_1
зазначає, що у 1991 році її двоюрідний
брат - ОСОБА_5 виїхав на заробітки і
проживати в будинок по АДРЕСА_1 не
повернувся, а в 1996 році, на роботу в
Автономну республіку Крим виїхав і її
рідний брат - ОСОБА_4 Їхнє місце
проживання на сьогоднішній день
позивачу невідоме. З огляду на
зазначене, відповідачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 викликалися в суд через
оголошення у пресі /повідомлення в
матеріалах справи/.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_4 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4
/а.с.22/, правонаступником після смерті
якого є його дружина - ОСОБА_2 /а.с.36/.
ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій
визнала позов ОСОБА_1, зазначивши, що не
претендує на спадкове майно - будинок
АДРЕСА_1 /заява в матеріалах справи/.

З огляду на те, що цивільні відносини
виникли до набрання чинності Цивільним
Кодексом України від 16 січня 2003 року, то
до врегулювання таких застосовується
Цивільний Кодекс 1963 року.

У відповідності до ст.534 ЦК УРСР кожний
громадянин може залишити за заповітом
усе своє майно або частину його (не
виключаючи предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку) одній
або кільком особам як тим, що входять,
так і тим, що не входять до кола
спадкоємців за законом, а також державі
або окремим державним, кооперативним
та іншим громадським організаціям.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець
визнається таким, що прийняв спадщину,
якщо він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном або
якщо він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду № 4
від 24.06.1983 року «Про практику розгляду
судами України справ про спадкування»
якщо у вказаний строк позивач вступив в
управління або володіння спадковим
майном або його частиною, суд з цих
підстав вирішує питання про визнання
права на спадкове майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 ЦПК України
позивач може відмовитися від позову, а
відповідач - визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі, а тому за ОСОБА_1 слід
визнати право власності в порядку
спадкування на будинок АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 174, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 529, 534, 548, 549 ЦК
Української РСР, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
будинок АДРЕСА_1 набутий в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_6.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем до
Залізничного районного суду м. Львова
протягом десяти днів з дня отримання
копії такого. Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана
позивачем протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Бориславський Ю. Л.