Провадження № 2/641/225/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року

Комінтернівський районний суд міста
Харкова у складі: головуючого судді-
Григорєва Б.П.

при секретарі- Вакуленко
Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3, КП «Жилкомсервіс», про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом, який в подальшому уточнив,
до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, КП
«Жилкомсервіс» про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що відповідачу та його родині
11.07.1994 року ЗАТ «Сантехмонтаж-60» була
надана для проживання у гуртожитку
кімната АДРЕСА_1 у м. Харкові. В даній
кімнаті відповідач проживав разом із
своєю дружиною ОСОБА_3 та двома синами.
В теперішній час, зазначена кімната не
приватизована та знаходиться на
балансі КП «Жилкомсервіс». В 2003 році
відповідач забрав свої речі та покинув
кімнату, участі у витратах по утриманню
житлового приміщення не приймає, не
сплачує комунальні послуги, проте
залишається зареєстрованим у спірній
кімнаті. У зв'язку з тим, що відповідач
відсутній за місцем своєї реєстрації
без поважної причини понад шість
місяців та добровільно знятися з
реєстрації відмовляється, позивач
змушений звернутись до суду з даним
позовом та просить визнати ОСОБА_1
таким, що втратив право користування
кімнатою АДРЕСА_1 у м. Харкові.

Заочним рішенням Комінтернівського
районного суду від 25.01.2013 р. вищевказані
позовні вимоги були задоволені.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду від 07.10.2013 р. заочне рішення від
25.01.2013 було скасовано на підставі заяви
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
та справу призначено до розгляду в
загальному порядку.

Не погоджуючись із позовною заявою,
ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом
до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що 11 липня 1994 р. на підставі ордеру №199
серії КУ йому ЗАТ «Сантехмонтаж» було
надано кімнату АДРЕСА_1, в якій він
проживав разом із сім`єю - дружиною
ОСОБА_3 та двома синами ОСОБА_4 та ОСОБА_1
05.03.1996 р. шлюб із ОСОБА_3 було розірвано.
Після цього, ОСОБА_3 ініціювала сварки
між ними, намагалась зіпсувати його
стосунки з дітьми. З метою уникнення
конфліктів він декілька разів був
змушений тимчасово залишати спірне
житло впродовж часу, який не
перевищував шести місяців. В цей час
він мешкав у друзів та батьків, а потім
повертався, щоб мати можливість
користуватися власними речами та
сподівався, що сварок між ними більше
не буде. Його речі, побутова техніка,
інструменти, одяг, залишались і до
теперішнього часу залишаються за
адресою спірної квартири. Приблизно в
середині листопада 2010 року він за
власні кошти разом із товаришем
зробили металеві вхідні двері до
кімнати НОМЕР_1. Оскільки, на той час він
працював та був відсутній вдома, то на
його прохання товариш із помічником
встановили ці двері. Коли він звернувся
до ОСОБА_1, ОСОБА_3 з проханням надати
йому комплект ключів від кімнати, щоб
мати можливість користуватись спірним
приміщенням йому було категорично
відмовлено. Протягом 2011-2013 років він
неодноразово звертався до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 з проханням надати ключі від
кімнати НОМЕР_1. Однак, навіть після
ухвалення рішення Апеляційним судом
Харківської області від 15.09.2011 про
поновлення його права та вселення
відповідачі за зустрічним позовом
відмовились надати ключі та не
виконали рішення суду. Також, у
первісному позові зазначено, що він
участі у витратах по утриманню житла не
приймає та не намагається
користуватися кімнатою. Однак, він
впродовж усього строку реєстрації за
адресою спірної квартири сплачував та
сплачує комунальні послуги, з
урахуванням усіх зареєстрованих
мешканців, що підтверджується доданими
квитанціями. Крім цього, він приймав
участь у проведенні ремонту спірного
житла, купував матеріали для утеплення
стін, каналізаційні труби, зробив та
встановив металеві двері, що можуть
підтвердити свідки. Таким чином, він
позбавлений можливості користуватись
спірним приміщенням внаслідок
неправомірних дій відповідачів за
зустрічним позовом та створених ними
перешкод. На даний час він потребує
поліпшення житлових умов внаслідок
чого звернувся до ХМР про надання
житла, оскільки він не має можливості
придбати власне житло та тимчасово
проживати у різних місцях. Просить
поновити порушене право та вселити
його за адресою: АДРЕСА_1 розділити
особовий рахунок між мешканцями
кімнати НОМЕР_1, зобов'язати ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 не чинити перешкод у
користуванні житловим приміщенням та
виконати рішення суду по справі
№2-1245/2011 шляхом передання в приміщенні
суду при свідках комплекту ключів від
спірної кімнати.

Ухвалою суду від 12.11.2013 зустрічну
позовну заяву об'єднано в одне
провадження із первісним позовом.

Відповідачі за зустрічним позовом
надали заперечення на зустрічну
позовну заяву, в якому зазначили, що в
2011 році рішенням Комінтернівського
районного суду м. Харкова позовні
вимоги ОСОБА_1 про поновлення
порушеного права та вселення були
задоволені. Після цього та до
теперішнього часу ОСОБА_1 жодного разу
не намагався користуватись спірною
кімнатою, вселитися до неї, не приймав
участі в її утриманні, не сплачував
комунальні послуги. Також, в спірній
кімнаті відсутні речі, які належать
позивачу за зустрічним позовом. Крім
цього, ОСОБА_1 не використовував своє
право на вселення, підтверджене
рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова по справі №2-1245/2011, яке
набрало законної сили, оскільки, як він
пояснював у судовому засіданні, не
бажає сперечатись з цього приводи з
відповідачами за зустрічним позовом.
Також, ОСОБА_1 не надав жодного доказу
звернення до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з приводу
отримання ключів від спірної кімнати,
чи здійснення інших дій направлених на
вселення. Також, не підтверджено
ніякими доказів твердження ОСОБА_1 щодо
його участі в проведенні ремонту
спірної кімнати. Крім цього, позовна
вимога щодо розподілу особового
рахунку між мешканцями спірної кімнати
не відповідає вимогам закону, оскільки
при доцільності та технічній
можливості розподіл особових рахунків
здійснюється КП «Жилкомсервіс» на
підставі звернення зацікавленої особи.
Вважають, що оскільки ОСОБА_1 не
проживав в кімнаті АДРЕСА_1 без
поважних причин понад 6 місяців, то
втратив право користування спірної
квартирою й тому слід відмовити в
задоволенні зустрічних позовних вимог.

У судове засідання позивач за
первісним позовом та відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_1 не з'явився,
надав заяву з проханням розглянути
справу у його відсутності та
задовольнити позовні вимоги, проти
задоволення зустрічних позовних вимог
заперечував, з вищевикладених підстав
та просив відмовити в повному обсязі.

Представник позивача за первісним
позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_5, яка діяла на
підставі довіреності, уточнені
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила суд їх задовольнити.
Проти задоволення зустрічних вимог
заперечувала з підстав викладених у
вищевказаних запереченнях та просила
відмовити в їх задоволенні.

Третя особа за первісним позовом та
відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась
надала заяву про розгляд справи за її
відсутності, первісні позовні вимоги
підтримала в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у
судове засідання не з'явився.

Згідно телефонограми від 29.04.2014 було
повідомлено, що на даний час ОСОБА_1
перебуває у СІЗО м. Одеса.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 утримується в ОСІ з 28.03.2014
та до теперішнього часу, був
арештований 24.03.2014, що підтверджується
довідкою Начальника ОСІ УДПС України в
Одеській області.

На запит суду було направлено
пояснення ОСОБА_1, в якому зазначив, що
із первісним позовом він не згодний та
підтримує вимоги зустрічного позову.

Представник КП «Жилкомсервіс» у
судове засідання не з'явився, про час і
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
відомі.

Вислухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_5, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, надані
докази, суд приходить до наступного.

Згідно із витягом протоколу №11
засідання комітету профспілки ЗАТ
«Сантехмонтаж-60» від 11 липня 1994 року,
робітнику дільниці №2 ЗАТ
«Сантехмонтаж-60» ОСОБА_1 на сім'ю з
чотирьох осіб (він, його дружина ОСОБА_3,
його сини ОСОБА_4 та ОСОБА_1.) було надано
кімнату АДРЕСА_1

Як вбачається з довідки, виданої
КП «Жилкомсервіс» дільниця №21 у
вищевказаній кімнаті зареєстровані
ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_3 та син
ОСОБА_1

Згідно ст. 71, 72 ЖК України, особа,
яка не проживає у приміщенні понад
шість місяців без поважних причин може
бути визнана судом такою, що втратила
право користуватися цим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається,
що Рішенням Комінтернівського
районного суд м. Харкова від 26.07.2011 року
в задоволені аналогічного позову було
відмовлено та задоволені зустрічні
вимоги ОСОБА_1 про поновлення
порушеного права та вселення.

Ухвалою Апеляційного суду
Харківської області від 15.09.2011 року
вищевказане рішення суду було залишене
без змін.

Як вбачається з листа
Комінтернівського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, із заявою
про примусове виконання рішення суду
від 26.07.2011 року відповідач ОСОБА_1 не
звертався. Станом на 18.06.2012 року
зазначений документ на виконанні не
перебуває.

Також, в період з 11.04.2012 року по
07.08.2012 року до Комінтернівського РВ ХМУ
ГУМВС України В Харківській області із
заявами та повідомленнями ОСОБА_1 не
звертався, про що суду представлений
відповідний лист.

Факт не проживання ОСОБА_1 у
спірній кімнаті вже 5-6 років
підтвердили допитані у судовому
засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_1

Залишаючись зареєстрованим у
кімнаті АДРЕСА_1 відповідач ставить у
скрутне матеріальне становище
позивача, який змушений сплачувати
комунальні послуги, в тому числі і за
нього.

З повідомлення про сплату
комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1
вбачається, що станом на 01.02.2014 наявні
борги по сплаті за кварплату в сумі- 30,20
грн., опалення - 16663, 56 грн., холодну воду -
9745,34 грн., природний газ - 2425, 92 грн.,
вивіз тпв - 459,05 грн.

Згідно ст.. 47 Конституцї України кожен
має право на житло. Ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що
ніхто не може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку передбаченому
законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року №2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», роз'яснив судам, що у справах
про визнання наймача або члена його
сім`ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК України), необхідно з'ясувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки.

Таким чином, під час вирішення питання
про втрату членом сім`ї наймача права
користування житловим приміщенням
з'ясуванню підлягає як термін його
відсутності так і поважність причин
такої відсутності.

Так, в судовому засіданні 12.11.2013 р.
відповідач за первісним позовом ОСОБА_1
на питання суду щодо не використання
свого права на вселення до спірної
кімнати на підставі рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 26.07.2011 року, залишеного без
змін Ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 15.09.2011 року,
пояснив, що не отримував виконавчий
лист щодо виконання вказаного рішення
суду через погані стосунки із
відповідачами за зустрічним позовом.

Посилання ОСОБА_1 на неприязні
стосунки із членами його родини -
позивачами за первісним позовом не
спростовуються обома сторонами по
справі. Проте, будь-яких доказів щодо
вчинення ними перешкод для вселення
ОСОБА_1 до спірної квартири позивачем
за зустрічним позовом до суду не
надано, матеріали справи також не
містять таких відомостей. Натомість, в
матеріалах справи містяться відомості
що ОСОБА_1 з приводу вчинення перешкод у
проживанні у спірній квартирі до
органів внутрішніх справ не звертався.

Відповідно до ст. 7 Закону України «
Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється, в тому числі, і на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
користування житловим приміщенням.

Оцінюючи зібрані по справі докази
у їх сукупності, те що відповідач не
проживає у спірній кімнаті без
поважних причин понад 6 місяців, ніяких
перешкод у проживанні ОСОБА_1 з боку
позивача ОСОБА_1 не встановлено, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги щодо визнання
відповідача таким, що втратив право
користування кімнатою АДРЕСА_1

Також, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_1 про вселення з
підстав недоведеності порушення права
позивача за зустрічним позовом з боку
ОСОБА_1, ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 71,72 ЖК України, ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст.ст.
10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, КП
«Жилкомсервіс» про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
таким, що втратив право користування
кімнатою АДРЕСА_1 у м. Харкові.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Б. П. Григор'єв