Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-й інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Комунального комерційного унітарного
підприємства «Фінансова компанія
«Житло-Інвест» - Артемюк Ганни
Володимирівни на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 24 червня 2014
року

в справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального комерційного унітарного
підприємства «Фінансова компанія
«Житло-Інвест» про стягнення пені.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року задоволено
позов ОСОБА_3 до Комунального
комерційного унітарного підприємства
«Фінансова компанія «Житло-Інвест» про
стягнення пені.

Стягнуто з Комунального комерційного
унітарного підприємства «Фінансова
компанія «Житло-інвест» на користь
ОСОБА_3 пеню за невиконання умов
договору у розмірі 10 243,08 грн. та судовий
збір у сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник
Комунального комерційного унітарного
підприємства «Фінансова компанія
«Житло-Інвест» - Артемюк Г.В. просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення відповідно до умов
договору. Вважає, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим та таким, що не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. В апеляційній
скарзі зазначає те, що строк перебігу
нарахування неустойки починається з 1
січня 2014 рокуі вона складає 424, 32 грн. на
день подання позовної заяви до суду,
оскільки строк введення об'єкту
будівництва за узгодженням сторін
змінено на 31 грудня 2013 року. Також
посилається на те, що суд повинен був
застосувати положення ГК України,
якими визначено, що неустойка
нараховується лише за 6 місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 грудня 2007 року
між ОСОБА_3 та Комунальним комерційним
унітарним підприємством «Фінансова
компанія «Житло-інвест» було укладено
договір №КНТР-002009/кв про участь у Фонді
фінансування будівництва та додаткові
угоди до нього, відповідно до яких
позивач повністю та вчасно вніс па
рахунок відповідача вартість об'єкта
інвестування - трикімнатної квартири
№98, загальною площею 69,08 кв.м, що
розташована на 14-му поверсі будинку за
адресою: АДРЕСА_1 в сумі 561 265,04 грн.. а
відповідач зобов'язався побудувати
квартиру (будинок) та після введення
будинку в експлуатацію у жовтні 2012 року
передати ОСОБА_3 квартиру у власність.

Відповідно до п. 5.5 Договору
№КНТР-002009/кв від 14 грудня 2007 року у разі
несвоєчасного введення об'єкта
будівництва в експлуатацію, Фінансова
компанія сплачує довірителю неустойку
в розмірі 0,005% від вартості об'єкта
інвестування за кожен день
прострочення.

У січні 2014 року позивач звернулась до
суду з даним позовом. В обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що нею
були виконані зобов'язання за
договором від 14 грудня 2007 року, проте
визначений цим договором термін
введення в експлуатацію об'єкта
інвестування постійно переноситься,
тобто відповідач зобов'язання за
договором не виконав - не здійснив
належним чином управління коштами в
інтересах позивача. З урахуванням
зменшення позовних вимог, просила
постановити рішення, яким стягнути
відповідача передбачену договором
пеню за порушення умов договору у
розмірі 10 243,08 грн. за один рік, який
передував зверненню до суду.

Відповідач позов визнав частково,
вважав, що пеня підлягає стягненню за
період з 1 січня 2014 року за 15 днів (до
звернення позивача до суду) у розмірі
424,32 грн. Посилався на те, що позивач
свою незгоду щодо перенесення
забудовником запланованого терміну
введення об'єкта в експлуатацію
висловила лише шляхом подання позовної
заяви до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності та обґрунтованості.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи, умовам
договору сторін та вимогам закону.

В апеляційній скарзі відповідач
послався на те, що перебіг строку
нарахування неустойки починається з 1
січня 2014 року, оскільки позивач,
отримавши 25 червня 2013 року листа від
відповідача від 21 червня 2013 року про
перенесення запланованого строку
введення об'єкта в експлуатацію, не
направила своїх заперечень проти
цього, отже погодилась з внесенням змін
до договору.; в подальшому позивач, 8
січня 2014 року отримавши лист від 23
грудня 2013 року про чергове перенесення
зазначеного строку, висловила свою
незгоду шляхом звернення до суду з
даним позовом.

Наведені доводи апеляційної скарги
судова колегія відхиляє, зважаючи на
наступне.

Відповідно до п. 1.4 договору сторін від
14 грудня 2007 року зміни договору щодо
терміну введення об'єкта будівництва в
експлуатацію шляхом направлення
Фінансовою компанією листа довірителю,
згода якого на внесення змін до
договору вважається отриманою, якщо
протягом 7 днів з дня надходження листа
фінансової компанії не отримано
останньою письмового заперечення
довірителя проти таких змін.

З матеріалів справи вбачається, що
запланований строк введення об'єкта
будівництва неодноразово переносився,
про що повідомлялась позивач.

29 грудня 2012 року відповідачем був
направлений позивачу лист про
перенесення строку введення об'єкту
будівництва на червень 2013 року.

Отримавши вказаного листа, позивач у
встановлений договором термін подала
відповідачу письмову заяву, у якій
зазначила, що не згодна з черговим
перенесенням строку здачі об'єкта в
експлуатацію на червень 2013 року,
оскільки вже в шосте переносяться ці
строки, а роботи на об'єкті не ведуться
тривалий час. (а.с. 43)

Таким чином, не можна вважати, що
сторонами були погоджені зміни до
договору про перенесення терміну
введення об'єкта в експлуатацію на
червень 2013 року, а в подальшому - на інші
дати.

Доводи апеляційної скарги на те, що
судом першої інстанції не застосовано
положень ГК України, якими визначено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено договором або
законом, припиняється через 6 місяців
від дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, судова колегія відхиляє,
оскільки правовідносини, що виникли
між сторонами регулюються ЦК України
та договором сторін, у яких зазначені
положення щодо строку нарахування
штрафних санкцій відсутні.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу представника
Комунального комерційного унітарного
підприємства «Фінансова компанія
«Житло-Інвест» - Артемюк Ганни
Володимирівни відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: