У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

10 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, товариства з обмеженою
відповідальністю «Туран», директора
товариства з обмеженою
відповідальністю «Туран» Чагарової
Наталії Григорівни про усунення
перешкод у користуванні земельними
ділянками, за касаційною скаргою
ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_5, на
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 липня 2014 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 09 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5, ТОВ «Туран»,
директора ТОВ «Туран» Чагарової Н.Г.
про усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками, обґрунтовуючи
вимоги тим, що їй на праві власності
належать земельні ділянки, що
розташовані по АДРЕСА_1, площею 0, 25 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку та площею 0,35 га для
ведення особистого селянського
господарства. Зазначені земельні
ділянки вона використовує для
здійснення підприємницької
діяльності, а саме вирощування грибів.
З червня 2010 року спочатку її колишній
чоловік ОСОБА_5 почав чинити їй
перешкоди в користуванні земельними
ділянками та майном, яке на них
розташоване, а з ІНФОРМАЦІЯ_1 після його
смерті відповідачі перешкоджають їй
користуватися належними їй земельними
ділянками та майном, що на них
знаходиться, оскільки ОСОБА_5 за життя
звів огорожу, а його спадкоємець
відповідачка ОСОБА_5 та директор ТОВ
«Туран» Чагарова Н.Г. забезпечили
охорону воріт та території у межах
огорожі, що унеможливлює допуск її на
територію належних їй земельних
ділянок.

Враховуючи вказане, позивачка просила
заборонити відповідачам чинити їй
перешкоди у користуванні належними їй
земельними ділянками та майном, що на
них знаходиться та усунути перешкоди в
користуванні ними, шляхом демонтування
воріт, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 липня 2014 року, позов задоволено
частково. Зобов'язано ТОВ «Туран»
усунути перешкоди у володінні ОСОБА_4
земельними ділянками по АДРЕСА_1,
площею, відповідно, 0,2500 га, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, кадастровий №
:01:010:0005 та 0,3500 га,
для ведення особистого селянського
господарства, кадастровий
№ :01:010:0006, належними
на підставі державних актів серії
ЯБ № 1 та № 0 від 30 серпня 2005
року, шляхом вільного доступу та
проїзду до них. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 09 жовтня 2014 року, рішення
суду першої інстанції скасовано та у
справі ухвалено нове рішення, яким
позов задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкод у
користуванні належними їй земельними
ділянками, площею 0,25 га та 0,35 га за
вказаною адресою.

Зобов'язано ОСОБА_4 демонтувати
металеві ворота, які знаходяться за
зазначеною адресою. В іншій частині
позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_5, просить скасувати
ухвалені судові рішення та справу
передати на новий розгляд, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження апеляційного суду і при їх
дослідженні та встановленні судом
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Вирішуючи справу, суд апеляційної
інстанції вірно виходив із того, що
позивачкою частково доведені
обставини на які вона посилалася, як на
підтвердження позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 09 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов О.В.
Ступак