Провадження № 2/127/67/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.01.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Саблук С.
А.,

при секретарі Шутило Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи без
самостійних вимог Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції про визнання права власності
на ідеальну частку в спільній сумісній
власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
позовом, який мотивовано тим, що вона
перебуває з позивачем в
зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 1975
року по теперішній час.

За час спільного життя подружжям, 01
березня 2007 року, було придбано
автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", моделі "Е 200",
реєстраційний номер НОМЕР_1, який, за
спільною згодою, зареєстрували на ім'я
відповідача, у зв'язку з чим позивачка
просить суд в порядку поділу майна
подружжя визнати за нею право
особистої приватної власності на 1/2
ідеальної частки на автомобіля марки
"MERCEDES-BENZ", моделі "Е 200", реєстраційний
номер НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав в
повному обсязі.

Представник третьої особи без
самостійних вимог Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції заперечував щодо задоволення
позову.

В судовому засіданні було встановлено
наступні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

Шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано у
Вінницькому міському відділі РАЦС за
реєстровим записом №2131 в 1975 році 22
листопада. Позивачка та відповідач
перебувають у зареєстрованому шлюбі по
теперішній час.

01 березня 2007 року відповідачем ОСОБА_2
за згодою позивачки ОСОБА_1, за спільні
кошти подружжя, було придбано було
придбано автомобіль марки "MERCEDES-BENZ",
моделі "Е 200", зеленого кольору, номер
кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який, за спільною згодою,
зареєстрували на ім'я відповідача.

20 березня 2013 року автомобіль "MERCEDES-BENZ",
реєстраційний номер НОМЕР_1,
арештований на підставі судового
наказу № 2-н-698/09, про що складено "Акт
опису й арешту майна".

16 вересня 2013 року автомобіль
марки "MERCEDES-BENZ", моделі "Е 200", зеленого
кольору, номер кузова НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
зареєстровано на ім'я відповідача
ОСОБА_2, реалізовано на торгах аукціону
за суму 16.100 грн., про що 07 жовтня 2013 року
головним державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
І.В.Панченко складено "Акт про
проведений аукціон з реалізації
арештованого рухомого майна".

29 листопада 2013 року позивачу та
відповідачу із "Витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна (реєстрація вилучення запису)",
який їм було надіслано листом
Вінницької філії державного
підприємства "Інформаційний центр",
стало відомо, що відповідно до
"Постанови звільнення майна з-під
арешту", винесеною 07 жовтня 2013 року
головним державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
І.В.Панченком, автомобіль марки
"MERCEDES-BENZ", моделі "Е 200", зеленого кольору,
номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1 з-під арешту звільнено.

На початку грудня 2013 року
позивачці ОСОБА_1 стало відомо, що ,
автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", моделі "Е 200",
зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований на ім'я відповідача
ОСОБА_2, 16 вересня 2013 року реалізовано
на торгах аукціону за суму 16.100 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з
поважної причини самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, - " У
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві
спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом".

Згідно до вимог ч.1 ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Положеннями ст. 71 СК України
передбачено, що майно, яке є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі, за
винятком неподільних речей, які
присуджуються одному з подружжя.

При цьому, присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду (ч.4, 5 ст. 71 СК
України).

Позивачка ОСОБА_1 грошової компенсації
на депозитний рахунок Вінницького
міського суду не вносила, а відповідач
ОСОБА_2 не наполягає на такій
компенсації.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та
поділ спільного майна подружжя" від
21.12.2007 року №11, у разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу й залишає майно у їх
спільній частковій власності.

Суд критично відноситься до
стверджень представника третьої особи
без самостійних вимог Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції щодо відмови в задоволенні
позову на підставі того, що автомобіль
марки "MERCEDES-BENZ", моделі "Е 200", зеленого
кольору, номер кузова НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
реалізовано на торгах, і на даний час
його власником є третя особа.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 21.12.2007 року
№ 11 "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" до складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 65 СК
України дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.

В додатках, наданих до матеріалів
справи представником третьої особи без
самостійних вимог Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції, така письмова згода одного із
подружжя, а саме позивачки ОСОБА_1 щодо
реалізації автомобіля марки "MERCEDES-BENZ",
моделі "Е 200", зеленого кольору, номер
кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, зареєстрованого на ім'я
відповідача ОСОБА_2, відсутня.
Позивачка стверджує, що такої згоди не
надавала, автомобіль реалізовано без
її відома та згоди, про що свідчить
наявність спору. Реалізація автомобіля
"MERCEDES-BENZ", який є об'єктом спільної
сумісної власності, на торгах аукціону
виходить за межі дрібного побутового
правочину та є укладеним стосовно
цінного майна (автомобіля).

Також суд критично відноситься до
стверджень представника третьої особи
без самостійних вимог Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції щодо відмови в задоволенні
позову на підставі того, що відповідач
ОСОБА_2, знаходячись у виконавчому
провадженні в стані боржника,
відповідно до вимог ч.6 ст.12 Закону
України "Про виконавче провадження",
зобов'язаний був повідомити відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції щодо інших співвласників
автомобіля.

Закон України "Про виконавче
провадження" не містить норми прямої
дії про те, що боржник у виконавчому
провадженні зобов'заний знати Закон
України "Про виконавче провадження", а
в додатках, наданих суду представником
третьої особи без самостійних вимог
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції, розписка
відповідача ОСОБА_2 щодо ознайомлення
його з правами та обов'язками учасника
виконавчого провадження - відсутня.

Крім того, враховуючи, що позивач поніс
витрати по оплаті судового збору, суд
вважає, за доцільне, у відповідності до
ст. 88 ЦПК України, стягнути його з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.ст.ст.60, 65, 70, 71 СК
України, ст.ст. 16, 316, 372 ЦК України ст.ст.
10, 15, 88, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на ідеальну частку в
спільній сумісній власності подружжя -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
ідеальної частки автомобіля марки
"MERCEDES-BENZ", моделі "Е 200", зеленого кольору,
номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229,40
грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: