Провадження №2/761/5743/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 жовтня 2014 року

Шевченківський районний суд м. Києва в
складі головуючого судді Мальцева
Д.О.при секретарі Жигня І.В.розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні власністю та
вселенні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва із позовом до ОСОБА_4 (відповідач),
третя особа ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні власністю та
вселенні. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що позивач є власником 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, іншими
співвласниками по 1/3 частині є ОСОБА_4
(далі відповідач) яка є дружиною
позивача та ОСОБА_5 (третя особа) який є
сином позивача. Позивач зазначає, що у
червні 2014року відповідач не пустила
його до квартири, закривши верхній
замок зсередини. По даному факту
позивач звернувся до Шевченківського
РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою. У
зв'язку із зверненням позивачу було
рекомендовано звернутись до суду і по
даному факту Шевченківським РУ ГУ МВС
України винесено постанову про
закриття кримінального провадження.

Позивач вказує, що станом на дату
звернення із даним позовом до суду
відповідач не пускає його до квартири,
чим створює перешкоди в користуванні
позивачем часткою власності, у зв'язку
з чим позивач змушений ночувати в
автомобілі, незважаючи на те, що він є
хворою людиною. Таким чином, позивач
вважає, що відповідачкою створюються
перешкоди в користуванні житловою
площею, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду із даним позовом.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник й
судовому засіданні заперечували проти
задоволення позовних вимог надавши
письмові заперечення. Заперечення
обґрунтовані тим, що у відповідності до
ст.64 ЖК України, до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.
Відповідач зазначає, що станом на
03.10.2014р. позивач не є чоловіком
відповідача, оскільки рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 02.09.2014р. шлюб між позивачем та
відповідачем розірвано. Крім цього,
відповідач вказує, що під час виселення
колишнього чоловіка вона керувалась
виключно положеннями діючого
законодавства, а дані дії були
здійсненні виключно з метою захисту
свого права на життя та захисту прав
своєї дитини ОСОБА_5, який є по справі
третьою особою.

Третя особа у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог. Крім цього, допитаний в
якості свідка у відповідності до
положень ст.184 ЦПК України, пояснив що
дійсно позивач не проживає у спірній
квартирі з 18.06.2014р. Особисті речі
позивача були перенесені ним разом із
відповідачем до гаража. Таким чином, у
спірній квартирі речі позивача
відсутні. Виселення позивача з
квартири на вулицю, було обмовлено тим,
що позивач систематично створював
жахливі умови проживання, постійно
погрожував членам родини що вб'є,
зловживав спиртними напоями,
висловлювався нецензурною лайкою.

Суд дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та його
представника, відповідача та його
представника, третю особу, дійшов до
наступного висновку.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

При цьому, однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції
України, ст. 319, частин 1, 2 ст. 321 ЦК
власник не може бути протиправно
позбавлений права власності або
обмежений у цьому праві, однак у
передбачених законом випадках
обмеження права власності можуть мати
місце. У цьому випадку обмеження прав
власника передбачені статтями 156, 157 ЖК.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до свідоцтва про право
власності від 26.12.2005р. № 5598, позивач,
відповідач та третя особа є власниками
в рівних частках квартири АДРЕСА_1.

Положеннями ч.1 ст.321 ЦК України
встановлено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 391 ЦК України
регламентовано, що власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном

Звертаючись до суду з позовом про
вселення та усунення перешкод у
користування квартирою, позивач
зазначив, що намагаючись потрапити до
квартири 18.06.2014р., відповідач двері не
відчинила, у зв'язку із чим він
звернувся до Шевченківського РУ ГУ МВС
України у м. Києві. Однак за
результатами проведеної перевірки
відносно відповідача було складено
адміністративний протокол за ст.173-2
КУпАП та роз'яснено позивачу його право
на звернення до суду із позовом про
захист порушених прав.

Крім цього, відповідно до ст.57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Допитана у судовому у засіданні свідок
ОСОБА_6, повідомила суду про те, що вона
є знайомою відповідача та була
присутня під час сварки, яку вчинила
відповідач із позивачем, після якої
позивач залишився на вулиці та не зміг
потрапити до квартири.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона є
сестрою позивача та тіткою третьої
особи. 19.06.2014р. їй стало відомо, що
позивача протиправно позбавили
можливості користуватися квартирою. Із
цього дня позивач проживає у машині, у
друзів або у лікарні та позбавлений
можливості вільно потрапити та
користуватися квартирою. Крім цього,
позивач є хворою людиною та потребує
амбулаторного лікування та у зв'язку із
настанням холодів не може у такому
стані протиправно перебувати на
вулиці.

При цьому, судом до уваги не
приймаються письмові пояснення ОСОБА_8,
оскільки вказана особа не є свідком по
справі та не попереджалась про
кримінальну відповідальність у
відповідності до положень ст.ст.384-385 КК
України

Отже, суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги про вселення та усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням є обґрунтованими та такими
що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 32,
391 ЦК України,

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні власністю та вселенні -
задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_1) до 1/3
частини квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди
ОСОБА_3 у користуванні 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подачі скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення суду.

.

Суддя