Дата документу 22.01.2014
Справа № 320/4613/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі:

головуючого судді - Калугіної І.О.,

при секретарі - Горбань Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛТВ-Сервіс», третя
особа: ОСОБА_4, про визнання правочину
недійсним, визнання права власності на
автомобіль, витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «ЛТВ-Сервіс», третя
особа: ОСОБА_4, про визнання правочину
недійсним, визнання права власності на
автомобіль, витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння.

Позивачка неодноразово уточнюючі
позовні вимоги посилається на те, що їй
на підставі свідоцтва про державну
реєстрацію транспортних засобів
належав автомобіль марки RENAULT TRAFIC, 2002
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, шасі (рама, кузов, коляска)
НОМЕР_4, об'єм двигуна 1870 куб.см

18 квітня 2013 року вона надала
нотаріально посвідчену довіреність,
якою уповноважила відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 керувати та
розпоряджатися належним мені
транспортним засобом.

Діючи на підставі цієї
довіреності відповідачі 19.04.2013 року
зняли в Мелітопольському МРЕВ ДАІ з
реєстрації належний мені транспортний
засіб з метою подальшого продажу
автомобілю, не повідомивши мене по ці
дії.

Через виниклі між сторонами
непорозуміння щодо вартості майна,
розпорядження яким вона довірила
відповідачам, нею 26 квітня 2013 року була
скасована довіреність приватним
нотаріусом Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 на
підставі її заяви.

26 квітня 2013 року до
Мелітопольського МРЕВ ДАІ вона подала
заяву, якою просила не проводити
подальшу реєстрацію належного їй
транспортного засобу без її згоди,
копія заяви додається до позовної
заяви.

Крім того, нею в усній формі було
повідомлено всіх відповідачів про мій
намір скасувати довіреність, як
напередодні скасування довіреності,
так і одразу після скасування
довіреності нотаріусом.

Таким чином вона вважає, що
повідомлення представників за
довіреністю про її скасування може
бути здійснено через нотаріуса, або
іншим шляхом.

В подальшому їй стало
відомо, що відповідач ОСОБА_3, діючи на
підставі скасованої довіреності, 26
квітня 2013 року від імені позивачки
уклав Договір комісії з ТОВ
«ЛТВ-Сервіс». Згідно Договору комісії
ТОВ «ЛТВ-Сервіс» зобов'язується
здійснити продаж та розрахунок за
автомобіль RENAULT TRAFIC, 2002 року випуску,
шасі (рама, кузов, коляска) НОМЕР_4

Діючи на підставі цього
Договору комісії ТОВ «ЛТВ-Сервіс» за
Договором купівлі-продажу від 26.04.2013
року передав у власність відповідачу
ОСОБА_7 автомобіль RENAULT TRAFIC, 2002 року
випуску, шасі (рама, кузов, коляска)
НОМЕР_4 за ціною 70 804,24 гривні.

Після чого, відповідач
ОСОБА_2 на підставі наявних у нього
документів, отриманих після скасування
позивачкою довіреності, в тому числі і
довідки - рахунку серії ААВ № 114445 від
26.04.2013 року здійснив в Мелітопольському
МРЕВ ДАІ державну реєстрацію
транспортного засобу.

27 квітня 2013 року
Мелітопольським МРЕВ ДАІ була
проведена реєстрація автомобілю RENAULT
TRAFIC, 2002 року випуску, шасі (рама, кузов,
коляска) НОМЕР_4 на підставі заяви №
16875207 від 27.04.2013 року за відповідачем
ОСОБА_2

При цьому жоден з
відповідачів не виконав своїх
обов'язків, передбачених ст. 1006 ЦК
України, а саме, не повернув їй
довіреність після укладання договору
купівлі-продажу транспортного засобу,
а відповідачем ОСОБА_3 не було передано
позивачці грошових коштів, отриманих
за договором купівлі-продажу
транспортного засобу.

Враховуючи викладені в позовній
заяві обставини щодо скасування мною
довіреності та подальше відчуження
належного їй транспортного засобу,
вона вважає, що має право здійснити
захист своїх порушених прав шляхом
витребування майна, оскільки відсутні
обставини, які свідчать, що набувач
майна ОСОБА_2 є добросовісним, та
визнати права власності за нею на даний
автомобіль.

На підставі викладеного, просить
суд визнати недійсним договір
купівлі-продажу автомобілю марки RENAULT
TRAFIC, 2002 року випуску (шасі (рама, кузов,
коляска) НОМЕР_4 об'єм двигуна 1870 куб.см
укладений 26 квітня 2013 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛТВ_Сервіс» та
ОСОБА_2, визнати за нею право власності
на автомобіль марки RENAULT TRAFIC, 2002 року
випуску (шасі (рама, кузов, коляска)
НОМЕР_4 об'єм двигуна 1870 куб.см,
витребувати автомобіль марки RENAULT TRAFIC,
2002 року випуску (шасі (рама, кузов,
коляска) НОМЕР_4 об'єм двигуна 1870 куб.см)
з володіння ОСОБА_2 на користь
позивачки, стягнути з відповідачів
понесені нею по справі судові витрати
та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали уточнену
позовну заяву в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, однак надав пояснення щодо
заявлених позивних вимог, згідно яких
уточнені заявлені вимоги вважає
необґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволенню з наступних
підстав.

А саме, дійсно 18 квітня 2013 року
позивачка видала довіреність, якою
уповноважила його, ОСОБА_4, ОСОБА_3
керувати та розпоряджатися належним їй
на підставі свідоцтва про реєстрацію
ТЗ НОМЕР_5, виданого Мелітопольським
ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Запорізькій
області 30.11.2012 року, автомобілем RENAULT
TRAFIC, державний номерний знак НОМЕР_1, з
правом продати обміняти, здати в
оренду, заставити, застрахувати
зазначений автомобіль.

Здійснюючи повноваження за цією
довіреністю, ОСОБА_3 26 квітня 2013 року
уклав з ТОВ «JITB-Сервіс» договір
комісії, за умовами якого комісіонер
ТОВ «ЛТВ Сервіс» зобов'язався
здійснити в інтересах комітента продаж
та розрахунок за автомобіль марки RENAULT
TRAFIC, регіональний номер НОМЕР_1, надати
послугу по оформленню довідки-рахунку
на автомобіль, що продається.

У цей же день між ОСОБА_2 та ТОВ
«ЛTB-Сервіс» був укладений договір
купівлі-продажу вказаного автомобіля,
на виконання якого ОСОБА_2 у власність
був переданий зазначений вище
автомобіль за ціною 70 834, 24 грн., про що
було складено акт приймання-передачі
майна за Договором купівлі-продажу від
26.04.2013 року.

Зі змісту акту приймання-передачі
слідує, що момент передачі майна
зафіксовано вірно: 09 год. 05 хв. 26 квітня
2013 року.

Також, ТОВ «ЛТВ-Сервіс» на
підтвердження факту відчуження та
оплати вартості вказаного автомобіля
ОСОБА_2 було видано довідку-рахунок
серії ААВ № 114445, надавши яку до
Мелітопольському ВРЕР УДАІ ГУМВС
України у Запорізькій області 27 квітня
2013 року він зареєстрував за собою право
власності на цей автомобіль.

З моменту фактичного отримання
автомобіля за актом приймання -
передачі 26 квітня 2013 року після 09 год. 05
хв. ОСОБА_2 став власником та
володільцем вказаного автомобіля,
набувши його у власність на законних
підставах.

Таким чином, документом, який
підтверджує правомірність придбання
транспортного засобу, є
довідка-рахунок встановленого зразка,
що і була отримана ОСОБА_2 від продавця
ТОВ «ЛTB-Сервіс», та у подальшому подана
для реєстрації транспортного засобу до
Мелітопольського ВРЕВ УДАІ ГУМВС
України у Запорізькій області.

Тому, ОСОБА_2 вже будучи власником
даного автомобіля, виконуючи
покладений на нього законодавством
обов'язок з реєстрації автомобіля,
27.04.2013 року, зареєстрував його в MPEQ ДАЇ
на своє ім'я.

Зокрема, ОСОБА_3, ТОВ «JITB-Сервіс» мали
право на відчуження спірного
автомобіля на користь ОСОБА_2, оскільки
під час вчинення договору купівлі-
продажу довіреність, видана ОСОБА_1 на
ім'я відповідачів по справі, скасована
не була. Обставини скасування
довіреності мали місце вже після
підписання акту приймання-передачі
автомобіля, про що свідчить акт
приймання-передачі від 26.04.2013 року та
Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі
довіреностей за № 24363656 від 26.04.2013 року.

Про те, що позивачка ОСОБА_1 26 квітня 2013
року скасувала довіреність відповідач
ОСОБА_2 довідався вже зі змісту поданої
нею позовної заяви.

Раніше - на адресу відповідача не
надходили жодні повідомлення ні від
ОСОБА_1 про її наміри скасувати вказану
вище довіреність, ні від приватного
нотаріуса ОСОБА_9 з інформацією про
факт скасування довіреності.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на дату вчинення
правочину із відчуження спірного
автомобіля не було відомо про те, що
ОСОБА_1 збирається скасувати
довіреність (довіреність була
скасована вже після укладення угоди).

Окрім того, зазначає, що відповідно до
п. 2 глави 11 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
нотаріальна дія вважається вчиненою з
моменту внесення про це запису до
реєстру для реєстрації нотаріальних
дій.

Як слідує зі змісту Витягу про
реєстрацію в Єдиному реєстрі
довіреностей за № 24363656 від 26.04.2013 року
дані про припинення дії довіреності
були внесені до реєстру

26.04.2013 року о 11:00:32.

Таким чином, довіреність вважається
скасованою та втратила свою чинність,
починаючи з 11:00:33 26 квітня 2013 року, тобто
вже після вчинення правочину із
відчуження автомобіля на користь
ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 підтримала
письмові пояснення відповідача ОСОБА_2
в повному обсязі та просили відмовити в
позовних вимогах у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, первісний позов не визнавав та
вважав його безпідставним з підстав
викладених в поданих суду
запереченнях, однак на уточнену
позовну заяву заперечень не надав,
заяви про слухання справи за його
відсутності чи заперечень проти
уточненого позову не надіслав.

Відповідач ТОВ «ЛТВ-Сервіс» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, згідно первісного позову подав
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги не визнає
та вважає безпідставними, про
скасування довіреності він дізнався зі
змісту поданої неї позовної заяви.
Однак на уточнену позовну заяву
заперечень не надав, заяви про слухання
справи за його відсутності чи
заперечень проти уточненого позову не
надіслав.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши матеріали
справи, допитавши свідків, на основі
повно і всебічно з'ясованих судом
обставин, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачці на підставі свідоцтва про
державну реєстрацію транспортних
засобів належав автомобіль марки RENAULT
TRAFIC, державний номерний знак НОМЕР_1, що
підтверджується повідомленням МРЕВ
ДАІ від 21.06.2013 року № 625 /а.с.57/

18 квітня 2013 року позивачка ОСОБА_1
видала довіреність, якою уповноважила
відповідача ОСОБА_2, третю особу ОСОБА_4,
відповідача ОСОБА_3 керувати та
розпоряджатися належним їй на підставі
свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5,
виданого Мелітопольським ВРЕР УДАІ
ГУМВС України в Запорізькій області
30.11.2012 року, автомобілем RENAULT TRAFIC, рік
випуску 2002, легковий
вантажопасажирський - В, двигун V=1870 куб.
см., шасі НОМЕР_4, державний номерний
знак НОМЕР_1, зареєстрований
Мелітопольським ВРЕР УДАІ ГУМВС
України в Запорізькій області, з правом
продати, обміняти, здати в оренду,
заставити, застрахувати зазначений
автомобіль.

Довіреність була посвідчена приватним
нотаріусом Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрована в реєстрі № 896. /а.с. 7/

19 квітня 2013 року відповідачі зняли в
Мелітопольського МРЕВ ДАІ з реєстрації
належний позивачці транспортний засіб
з метою продажу.

Вказані обставини сторонами не
оспорювалися, тому суд в силу вимог ч.1
ст. 61 ЦПК України, вважає їх такими, що
не підлягають доказування та є
достовірно встановленими.

Згідно ч.1 ст. 248 ЦК України особа, яка
видала довіреність, за винятком
безвідкличної довіреності, може в
будь-який час скасувати довіреність
або передоручення. Відмова від цього
права є нікчемною.

26 квітня 2013 року позивачкою була
скасована довіреність приватним
нотаріусом Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, дата та
час реєстрації 26.04.2013 року 11:00:32 /а.с.53/

Однак, цього ж числа 26 квітня 2013 року
між ОСОБА_2 та ТОВ «ЛTB-Сервіс» був
укладений договір купівлі-продажу
вказаного автомобіля, на виконання
якого ОСОБА_2 у власність був переданий
зазначений вище автомобіль за ціною 70
834, 24 грн., про що було складено акт
приймання-передачі майна за Договором
купівлі-продажу від 26.04.2013 року./а.с.102/

Зі змісту акту приймання-передачі
слідує, що момент передачі майна
зафіксовано о 09 год. 05 хв. 26 квітня 2013
року./а.с.103/

Проте суд ставиться критично до
вищевказаного акту-передачі майна,
зокрема до фіксації його часу « 09 год. 05
хв.» з наступних підстав.

Так, договір купівлі продажу, а також й
акт прийому-передачі був укладений в м.
Запоріжжя, тоді як згідно наданим
представником відповідача наказом про
відрядження №14, виданого ТОВ «Аріс»,
менеджера із збуту ОСОБА_2 відряджено
до м. Дніпропетровськ, згідно
подорожнього листа він виїхав із
гаража, який знаходиться в м.
Мелітополь о 10 годині 00 хвилин. /а.с.160/.
Тобто менше чим за годину відповідач
ОСОБА_2 виїхав з ТОВ «ЛTB-Сервіс», що
знаходиться в м. Запоріжжя, прибув до м.
Мелітополь на роботу на підприємство
ТОВ «Аріс», оформив всю необхідну
документацію для відрядження, отримав
подорожній лист та виїхав з гаражу о 10
годині 00 хвилин. Крім того суд звертає
увагу, що складанню цього акту прийому
-передачі ніби то в 09-05 передувало
укладання договору комісії
відповідачем ОСОБА_3 з оформленням всіх
необхідних документів в той же день.

Це дає змогу суду дійти висновку, про
те, що акт прийму-передачі не міг
відбутися о 09 годині 05 хвилин, як
зазначено в акті.

Крім того, суд критично ставиться до
вищезазначено акту прийому -передачі с
тих підстав, що він оформлений
аналогічним почерком , що і заява від
імені ОСОБА_3 на імя директора ТОВ
«ЛTB-Сервіс» (а.с. 101), не зважаючи на те,
що учасником оспорюваного правочину
ОСОБА_3 безпосередньо не був.

Відповідно ч.2 ст. 248 ЦК України особа,
яка видала довіреність і згодом
скасувала її, повинна негайно
повідомити про це представника, а також
відомих їй третіх осіб, для
представництва перед якими була
видана довіреність.

Як зазначає позивач, вона повідомила
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в
усній формі про мій намір скасувати
довіреність, як напередодні скасування
довіреності, так і одразу після
скасування довіреності нотаріусом.

Як пояснив в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10, який є зятем позивачки,
автомобіль RENAULT TRAFIC, державний номерний
знак НОМЕР_1, вони купували для роботи
його дружини. Однак вона не змогла ним
користуватися і вони знайшли
автомобіль у ОСОБА_2, який підходив для
її роботи. Вони з відповідачем ОСОБА_2
вирішили зробити обмін автомобілями. З
початку ОСОБА_2 сказав, що йому
доручення не потрібно на автомобіль,
але через деякий час, він почав
наполягати, що йому потрібно
довіреність на розпорядження
автомобілем, в якому він попросив, щоб
указати ще двох людей, які працювали
разом з ним. Коли вони вирішили
оформити автомобіль, то дізналися, що
доручення анульоване. Позивачка
зверталася до відповідача ОСОБА_2 з
проханням вирішити це питання, в іншому
випадку вона скасує довіреність на
автомобіль RENAULT TRAFIC, державний
номерний знак НОМЕР_1. Після скасування
довіреності, вони поїхали до
відповідача ОСОБА_2, однак він сказав,
що не віддасть автомобіль.

Як пояснила в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11, яка є приятелькою
позивачки, до неї прийшла позивачка
сказала, що має намір обміняти
автомобіль, через деякий час
повідомила, що виникли проблеми з
оформленням. В її присутності
позивачка повідомляла відповідача
ОСОБА_2 про те, що хоче повернути свій
автомобіль, останній з початку
погодився, а потім відмовився. Після
скасування довіреності позивачка
спілкувалася з ОСОБА_2.

Як пояснила в судовому засіданні
свідок ОСОБА_12,яка є донькою позивачки,
її мати, позивачка по справі,
обмінялася з відповідачем ОСОБА_2
автомобілями та технічними паспортами.
Через декілька днів, ОСОБА_2 повідомив
позивачку, що йому потрібна
довіреність на автомобіль. Автомобіль,
який вони отримали у ОСОБА_2 не змогли
оформити у МРЕВ ДАІ, оскільки він
арештований. Після чого мати відмінила
довіреність і попросила ОСОБА_2 В той же
день віддати автомобіль, однак той
відмовився.

Аналізуючи показання свідків, якими
обґрунтовує свої вимоги позивачка, суд
приходить до висновку про те, що
відповідачі були повідомлені про
скасування нею довіреності.

26 квітня 2013 року ОСОБА_3 уклав з ТОВ
«ЛTB-Сервіс» договір комісії, за умовами
якого комісіонер ТОВ «ЛТВ Сервіс»
зобов'язався здійснити в інтересах
комітента продаж та розрахунок за
автомобіль марки RENAULT TRAFIC, регіональний
номер НОМЕР_1, надати послугу по
оформленню довідки-рахунку на
автомобіль, що продається./а.с.99/

Статтею 1011 ЦК України визначено, що за
договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

У п. 1.2. цього Договору комісії
зазначено, що комісіонер самостійно
укладає договір купівлі-продажу з
третьою особою (Покупцем).

Згідно ч. 1 ст. 1005 ЦК України повірений
має право передати виконання
доручення іншій особі (замісникові),
якщо це передбачено договором або якщо
повірений був вимушений до цього
обставинами, з метою охорони інтересів
довірителя. Повірений, який передав
виконання доручення замісникові,
повинен негайно повідомити про це
довірителя. У цьому разі повірений
відповідає лише за вибір замісника.

Отже, повірений, який передав
виконання доручення замісникові,
повинен негайно повідомити про це
довірителя. Це дає змогу довірителю
визначитися щодо продовження дії
договору доручення на майбутнє. Якщо
особа замісника не задовольняє
довірителя. Він вправі припинити
договір доручення або визначити іншу
особу представника, якому мають будуть
передані права та обов'язки повіреного
за договором. Якщо повірений негайно
не сповістить довірителя про свою
заміну, він відповідає за дії замісника
як за свої власні

Відповідно ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ст. 240 ЦК представник
зобовязаний вчиняти правочин за
наданими йому повноваженнями особисто.
Він може передати свої повноваження
іншій особі, якщо це встановлено
договором або законом, однак ч.2 ст. 240 ЦК
вказує, що вразі передання повноважень
іншій особі, представник повинен
повідомити по це особу, яку він
представляє, та надати їй необхідні
відомості про особу, якій передані
відповідні повноваження (замісника).
Аналогічні норми містить й ст. 1005 ЦК
України.

Однак відповідач ОСОБА_3, всупереч
вимог ч.1 ст. 1005 ЦК України не повідомив
позивача про укладений ним договір
комісії з ТОВ «ЛТВ-Сервіс» для надання
посередницької послуги щодо продажу та
розрахунку за автомобіль RENAULT TRAFIC,
регіональний номер НОМЕР_1, тим самим
позбавив права, чітко передбаченого
законодавцем, на визначення щодо
продовження дії доручення на майбутнє
та погодження на особу замісника. Як
вказує представник позивача про даний
договор позивачці стало відомо взагалі
вже після подачі первісного позову до
суду.

Крім того, як зазначила в судовому
засіданні позивач та її представник,
ОСОБА_3 всупереч вимог законодавства
взагалі не повідомив позивача про хід
виконання доручення, не передав їй
жодних коштів отриманих від реалізації
автомобілю.

А тому, укладений договір
купівлі-продажу автомобіль RENAULT TRAFIC,
регіональний номер НОМЕР_1, від 26.04.2013
року ТОВ «ЛТВ-Сервіс» та ОСОБА_7 є
недійсним, оскільки укладений всупереч
вимог цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна
із сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості
такого повернення, зокрема тоді, коли
одержане полягає у користуванні
майном, виконаній роботі, наданій
послузі, - відшкодувати вартість того,
що одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Крім того, вирішуючи питання про
наслідки недійсності правочину, суд
вважає, що, визнаючи недійсним
вищезазначений договір необхідно
витребувати майно у ОСОБА_2 та визнати
за позивачкою право власності на
автомобіль RENAULT TRAFIC, регіональний номер
НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, позивач
був змушений звернутися з позовом до
суду, через що ним були понесені судові
витрати по сплаті судового збору, в
розмірі 350 гривень /а.с.4/, 114,70
гривень/а.с.5/, 114, 70 гривень /а.с.19/, 114,70
гривень /а.с. 34/, 358, 05 гривень/а.с.121/, а
всього 1052 гривні 15 копійок, які
підлягають стягненню.

За змістом ст.ст.79, 84 ЦПК до витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи,
належать, в тому числі, витрати на
правову допомогу адвоката або іншого
фахівця в галузі права.

На даний час граничний розмір
визначається на підставі Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах».

На підтвердження розрахунку вартості
наданої юридичної допомоги позивач
надав акт про надання правої допомоги
та квитанцією до прибуткового касового
ордера №88 виданий фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_13 (а.с.135-136),

Зазначений підприємець є фахівцем в
галузі права, що підтверджується
копією свідоцтва про право заняття
адвокатською діяльністю /а.с.35/, Згідно
розрахунку граничного розміру
компенсації витрат на правовому
допомогу в період з 27.04.2013 року по 11.11.2013
року граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу, що була
надана позивачу, складає 4626,25
грн./а.с.136/. Таким чином, суд вважає, що
позовні вимоги в цій частині
підлягають частковому задоволенню та
вказані витрати підлягають стягненню з
відповідача ОСОБА_3, оскільки саме
порушення вимог законодавства з його
боку призвело до порушень прав
позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 203, 215, 216, 232, 237, 238, 240, 241, 249, 317, 330, 388, 392,
1000, 1003, 1004, 1005, 1006, 1011-1014, ЦК України,
Постановою Пленумум Верховного суду
України від 06 листопада 2009 року №9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визання правочинів
недійсними, ст. ст. 10, 79, 84, 88, 60, 208, 209, 212,
215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛТВ-Сервіс», третя
особа: ОСОБА_4, про визнання правочину
недійсним, визнання права власності на
автомобіль, витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння - задовольнити частково.

Визнати недійсни договір
купівлі-продажу автомобілю марки RENAULT
TRAFIC, 2002 року випуску, шасі (рам, кузов,
коляска) НОМЕР_4, об'єм двигуна 1870
куб.см.,, укладений 26 квітня 2013 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛТВ - Сервіс» та
ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль марки RENAULT TRAFIC, 2002 року
випуску, шасі (рам, кузов, коляска)
НОМЕР_4, об'єм двигуна 1870 куб.см..

Витребувати автомобіль марки RENAULT TRAFIC,
2002 року випуску, шасі (рам, кузов,
коляска) НОМЕР_4, об'єм двигуна 1870
куб.см.,з володіння ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
відомості про ідент. код відсутні, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ідент. код НОМЕР_3,
проживає за адресою: АДРЕСА_2 судовий
збір у розмірі 350 /триста п'ятдесят/
гривень, 114,70 /сто чотирнадцять/
гривень, 114, 70 /сто чотирнадцять /
гривень, 114,70 /сто чотирнадцять/
гривень, 358, 05 /триста п'ятдесят вісім/
гривень, а всього 1052 /одна тисяча
п'ятдесят дві/ гривень 15 копійок, та
витрати на правову допомогу у розмірі
4600 /чотири тисячі шістсот/ гривень.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я: