АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_4, який діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 04 вересня 2014
року у справі за позовом фізичної -
особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення грошової суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №759/13555/2014 № апеляційного
провадження:22-ц-796/12679/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Макаренко
В.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. ФОП ОСОБА_2
звернувся до Святошинського районного
суду м. Києва з позовом про стягнення з
ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 349 087
гривень 50 копійок та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що між ним та
відповідачем виникли правовідносини
відповідно до положень Угоди №05/08-13 про
надання правової допомоги від 05 серпня
2013 року. Необхідність укладення
вказаної Угоди була обумовлена тим, що
необхідно було провести комплекс
заходів по підготовці домоволодіння
для продажу. В результаті надання ним
відповідачеві обумовленого Угодою
комплексу послуг, відповідач здійснила
продаж об'єкту нерухомості за що
отримала за домовленістю грошову суму
в розмірі 2 327 250 гривень, 15% від
отриманої відповідачем суми становить
349087 гривень 50 копійок, але
вищезазначену суму відповідач в усній
формі відмовилась виплатити йому. У
зв'язку з відмовою ним направлено на
адресу відповідача вимогу про
розрахунок за надані послуги згідно
угоди №05/08-13 від 05 серпня 2013року, але
відповідач грошові кошти не сплатила, в
зв'язку з чим він вимушений звернутися
до суду з даним позовом.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 04 вересня 2014 року
позовну заяву фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення грошової суми - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1)
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,
(індетифікаційний номер:НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (індетифікаційний номер
НОМЕР_2) грошову суму в розмірі 349087
гривень 50 копійок та витрати пов'язані
зі сплатою судового збору у розмірі 3441
гривня, а всього 352528 гривень 50 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представником відповідача ОСОБА_4, який
діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_3, подано апеляційну
скаргу, в якій він просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що рішення суду є
незаконним і необґрунтованим, ухвалене
судом першої інстанції з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
обставинам справи.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3, представник відповідача
ОСОБА_4, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3,
підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивач ФОП ОСОБА_2 проти доводів
апеляційної скарги заперечував,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши обґрунтованість та
законність оскаржуваного рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
позивач ОСОБА_2 у повному обсязі
виконав свої зобов'язання щодо надання
правової допомоги відповідачу ОСОБА_3,
про те ОСОБА_3 розрахунку за виконану
роботу не провела.

Проте із вказаним висновком суду в
повній мірі погодитися не можна.

Як убачається з матеріалів
справи та встановлено судом, між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було укладено угоду від 05
серпня 2013 року № 05/08-13 про надання
правової допомоги.

За Угодою ОСОБА_2 зобов'язувався
виконувати представництво ОСОБА_3 у
взаємовідносинах з усіма органами
влади з приводу звільнення від
сторонніх осіб та тварин належних
відповідачу домоволодінь за адресою:
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 пл. 0,1849 га, при
правовому супроводі продажу
зазначених домоволодінь на визначених
Замовником умовах.

Крім того, ОСОБА_2 оформив свої
повноваження доручення від 16 серпня 2013
року, відповідно до якого він мав
здійснювати дії з виконання умов
підписаного за його допомогою
попереднього договору, а також з
укладання угод щодо вивезення та
влаштування собак, охорони садиби.

В судовому засіданні Апеляційного
суду, відповідач ОСОБА_3 вказала, що на
виконання умов договору з приводу
звільнення від сторонніх осіб та
тварин належних їй домоволодінь, вона
передала ОСОБА_2 гроші в сумі 60000
гривень.

Вказану обставину не заперечував в
судовому засіданні позивач ОСОБА_2

Відповідно до п.п. 4, 6 ст. 1 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність», правова допомога полягає
у здійсненні захисту, представництва
адвокатом клієнта, а також надання
правової інформації, консультацій і
роз'яснень з правових питань, правового
супроводу діяльності клієнта,
складення заяв, скарг, процесуальних та
інших документів правового характеру,
спрямованих на забезпечення
реалізації прав, свобод і законних
інтересів клієнта, недопущення їх
порушень, а також на сприяння їх
відновленню в разі порушення.

Правовий супровід, зокрема, полягає в
наданні комплексу послуг юриста з
підготовки, складання всіх необхідних
документів, для ведення поточних справ
клієнта (замовника), присутності при
укладанні договорів (угод), в суді тощо.

Як убачається зі змісту попереднього
договору купівлі - продажу будинку по
АДРЕСА_2, земельних ділянок по АДРЕСА_2
та АДРЕСА_3 (а.с.167-169), договір укладено
та підписано безпосередньо ОСОБА_3, при
цьому ОСОБА_3 підтвердила в судовому
засіданні що ОСОБА_2 приймав участь у
підписанні вказаних угод.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав і обов'язків, є, зокрема,
договори та інші правочини.

У відповідності до положень ст. 901, 903 ЦК
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

За приписами ст. 205 ЦК України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі.

Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Згідно з ст. 208 ЦК України у письмовій
формі належить вчиняти, зокрема,
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу.

Таким чином суд першої інстанції, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 виникли договірні
правовідносини з приводу надання
послуг з представництва інтересів
відповідача, як власника садиби у
всілякому сприянні по виконанню
рішення Святошинського районного суду.

Разом з тим, суд першої інстанції, не
з'ясувавши належним чином всі
обставини, що мають значення для
справи, безпідставно стягнув з
відповідача 60000 гривень, що були
сплачені відповідачем позивачу, про що
не заперечували в судовому засіданні
сторони по справі.

За таких обставин, колегія суддів у
відповідності до вимог ст.309 ЦПК
України вважає необхідним змінити
рішення суду, зменшивши суму що
підлягає стягнення з ОСОБА_3 з 349087
гривень 50 копійок до 289087 гривень 50
копійок та загальну суму, що підлягає
стягненню з 352528 гривень 50 копійок до
292528 гривень 50 копійок.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 04 вересня 2014 року змінити,
зменшивши суму що підлягає стягнення з
ОСОБА_3 з 349087 гривень 50 копійок до 289087
гривень 50 копійок та загальну суму, що
підлягає стягненню з 352528 гривень 50
копійок до 292528 гривень 50 копійок.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: