Справа № 466/2276/14
Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/4867/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретаря - Глинського О.А.

з участю позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 6 червня 2014 року, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів. З
посилання на ст. ст.180, 194, 196 СК України
просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів у розмірі 39 699 грн. 89 коп.
Вимоги мотивувала тим, що з 29.12.2011 року з
відповідачем розірвали шлюб. Від шлюбу
у сторін є донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З
моменту винесення рішення суду про
стягнення аліментів батько дитини
періодично сплачував аліменти на
утримання дитини, проте з липня 2012 року
взагалі ухиляється від сплати
встановлених рішенням суду аліментів.
Станом на 31 грудня 2013 року
заборгованість по аліментах складає 17
186 грн. 33 коп. Статтею 196 СК України
встановлено відповідальність за
прострочення сплати аліментів, а саме
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Відповідно до проведеного розрахунку у
відповідності до ст.. 196 СК України
станом на 01.02.2014 року неустойка (пеня) за
прострочення сплати аліментів за
період з липня 2012 року по грудень 2013
року складає 39 699 грн. 89 коп.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова від 6 червня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_2 39 699 грн. 89 коп. неустойки за
прострочення сплати аліментів та 396
грн. 99 коп. судового збору.

Рішення оскаржив відповідач.
Вважає його незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи.

Мотивує тим, що жодним чином не
ухилявся і не мав наміру ухилятися від
сплати аліментів. Зазначає, що має
постійне місце праці і відповідну
заробітну плату лише останні чотири
місяці, що в свою чергу дає можливість
позбутися боргів, в отому числі по
аліментах. Приймаючи рішення суд не
врахував тієї обставини, що борг є не
підйомний для нього і буде впливати на
матеріальний стан його сім»ї та
відповідно негативно
відображатиметься на утриманні його
другої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2. Суд не
врахував положення ст. 8 ЗУ «Про охорону
дитинства», що саме кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. А тому
перебуваючи на його утриманні його
друга дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
цивільна дружина ОСОБА_6, яка перебуває
у відпустці по догляду за дитиною
опиняться у скрутному становищі. Крім
того у нього є рідний брат ОСОБА_7, який
є інвалідом 2-ої групи та непрацездатна
матір ОСОБА_8, яка стоїть на обліку у
інфекціоніста, що в свою чергу потребує
додаткових коштів, які покладаються на
нього, як на одного працюючого.

У відповідності до ч.1 ст. 196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Крім того у п.22 Постанови Пленуму ВСУ
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року
роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилась з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками.
Зазначає, що основною причиною
несвоєчасною сплати аліментів на
дитину була причина його безробіття в
період з липня 2013 по січень 2014 року, що
ввійшов у період , в який виникла
заборгованість. Суд може зменшити
розмір неустойки з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів, а за передбачених
ст.. 197 СК України умов - повністю або
частково звільнити його від сплати
заборгованості.

Оскільки судом не враховано його
майновий стан та сімейний стан, ані
подальшого життєвого рівня його другої
дитини, просить рішення суду скасувати
та прийняти нове, яким зменшити суму
неустойки (пені) до 5 000 грн. від
нарахованої позивачем та заявленої до
стягнення.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу позивач просить рішення суду
першої інстанції залишити без змін , а
апеляційну скаргу без задоволення.

При розгляді справи з апеляційною
скаргою апелянт доводи такої
підтримав. Позивач підтримала письмові
заперечення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така підлягає до
задоволення частково з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов"язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції в повній мірі таким
вимогам не відповідає.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 17 травня 2011 року вирішено
про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2
аліментів на утримання дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5 рку народження щомісячно в
сумі 1 000 грн., починаючи з 28.01.2011 року.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 20 травня 2013 року скасовано
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 21 січня 2013 року про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
на неповнолітню дитину і постановлено
нове, яким позов ОСОБА_3 задоволено та
зменшено розмір аліментів, визначених
за рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 17 травня 2011 року щодо
стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 на
утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з
1 000 грн. до 500 грн.

Судом вірно враховані положення ст. 141,
180 СК України, ст.. 8 ЗУ «Про охорону
дитинства», які регламентують, що мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебувають вони у шлюбі між собою, що
кожен із батьків повинен приймати
участь в утриманні дитини до
досягнення нею повноліття. Кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку.

Статтею 196 СК України встановлено, що
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

За положеннями Сімейного кодексу
України аліменти призначаються та
повинні сплачуватися щомісячно,
неустойка нараховується на щомісячну
заборгованість від суми несплачених
аліментів за кожен день за весь час
прострочення по день добровільного
погашення боргу або на момент
стягнення. Пеня за один місяць
прострочення сплати аліментів
становить 1% від простроченої суми
аліментного платежу за місяць та
загальної кількості днів прострочення.
Загальний розмір пені за прострочення
сплати аліментів є сумою пені,
нарахованої за кожен місяць періоду, у
якому було допущено прострочення
сплати аліментів.

Оскільки згідно з положеннями
Сімейного кодексу України аліменти
призначаються та виплачуються
(стягуються) щомісяця, неустойка
нараховується на щомісячну
заборгованість від суми несплачених
аліментів за кожен день за весь час
прострочення по день добровільного
погашення боргу або на момент
стягнення.

В пункті 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України роз'яснено, що
передбачена статтею 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

В постанові Верховного суду України
від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13
сформульована обов'язкова для всіх
судів України правова позиція-
«Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму».

Матеріалами справи встановлено, що
відповідач сплачує аліменти не
регулярно та в неповному обсязі, у
зв'язку з чим, станом на 31 грудня 2013 року
виникла заборгованість по сплаті
аліментів у розмірі яка визначена у
розмірі 17 186 грн. 33 коп., згідно
розрахунку заборгованості по
аліментах, здійсненого державним
виконавцем (а.с.10) та станом на 1 лютого
2014 року за даними розрахунку позивачки
неустойка (пеня) на цю суму боргу за
прострочення сплати аліментів за
період з липня 2012 по грудень 2013 року
складає 39 699 грн. 89 коп.

Вирішуючи спір, колегія суддів звертає
увагу на те, що розрахунок
заборгованості станом на 31.12.2013 року по
аліментах не обґрунтований, оскільки
держаним виконавцем не враховано, що
рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 20 травня 2013 року скасовано
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 21 січня 2013 року про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
на неповнолітню дитину і постановлено
нове, яким позов ОСОБА_3 задоволено та
зменшено розмір аліментів, визначених
за рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 17 травня 2011 року щодо
стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 на
утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з
1 000 грн. до 500 грн. щомісячно. Аліменти у
зміненому розмірі необхідно стягувати
з дня набрання рішенням законної сили.
Однак із наданого розрахунку
убачається, що з 20 травня 2013 року по
грудень 2013 року розмір нарахованих
аліментів становить 1 000 грн., тоді як на
той час такий становив 500 грн.

За таких обставин правильною є сума
заборгованості по сплаті аліментів
станом на 31.12.2013 року яка становить 13 686
грн. 30 коп.

Колегія суддів судової палати
апеляційного суду погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
розрахунок неустойки (пені) позивача в
сумі 39 699 грн. 89 коп., здійснено за
правилами статті 196 СК України та з
врахуванням правової позиції
сформованої в постанові Верховного
суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81
цс 13.

Відповідно до ч. 2 ст.196 СК України
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням майнового та
сімейного стану платника аліментів.

З урахуванням доводів відповідача, які
не заперечила позивач , а саме
нещодавне працевлаштування на більш
оплачувану роботу , наявність іншої
дитини ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , колегія суддів
вважає за можливе зменшити розмір
неустойки з урахуванням сімейного та
матеріального стану відповідача,
відповідно до ч.2 ст. 196 СК України, що не
суперечить засадам справедливості,
добросовісності, розумності та не
поставить відповідача у скрутне
матеріальне становище, та стягнути з
нього пеню на користь позивачки в
розмірі суми заборгованості
несплачених аліментів, а саме 13 686 грн. 30
коп.

Даних які підтверджували, що рідний
брат ОСОБА_7, який є інвалідом 2-ої групи
та непрацездатна матір ОСОБА_8, яка
стоїть на обліку у інфекціоніста, що в
свою чергу потребує додаткових коштів,
які покладаються на нього, як на одного
працюючого, та як додаткова підстава
для зменшення неустойки (пені)
матеріали справи не містять.

Таким чином, апеляційний суд вважає
необхідним апеляційну скаргу
задовольнити частково, рішення суду
скасувати та ухвалити у справі нове
рішення про задоволення позову
частково, відповідно вирішити питання
судових витрат. Стягнути з
відповідача на користь позивачки пеню
за прострочення сплати аліментів за
період з липня 2012 по грудень 2013 року у
сумі 13 686 грн. 30 коп. та стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2.ч.1ст.307, п.3
ч.1.ст.309, ч.2 ст. 314,316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 6 червня 2014 року
скасувати. Ухвалити у справі нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів за період з липня 2012 по
грудень 2013 року у сумі 13 686 грн. 30 коп. В
решті в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двох місяців з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий

Судді