У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мазур Л.М.,

суддів: Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості, третя
особа - ОСОБА_4, про поновлення на
роботі, стягнення невиплаченої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

за касаційною скаргою
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості на
рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 04
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості (далі - Івано-Франківське
ОДОСЛГП), в якому просила:

- поновити її на роботі на посаді
майстра розливного відділення
горілчаного цеху № 2
Івано-Франківського ОДОСЛГП з 13 червня
2013 року;

- стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 13 червня 2013 року до дня
поновлення на роботі у розмірі 3 237 грн 41
коп.;

- стягнути з відповідача на її користь 2
000 грн моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що 12 червня 2013
року наказом № 76 її було звільнено з
роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у
зв'язку з реорганізацією структурних
підрозділів Івано-Франківського
ОДОСЛГП згідно з новим штатним
розписом, у якому відсутня посада
майстра.

Вважає своє звільнення незаконним,
оскільки відповідач її взагалі не
повідомив про майбутнє скорочення, а
при звільненні за скороченням штату
працівників не запропонував іншу
роботу, хоча в процесі звільнення на
підприємстві були утворені додаткові
вакансії, і на ці посади було прийнято
інших осіб.

Позивачка також вказала, що при
звільненні відповідач не врахував її
переважного права на залишення на
роботі, а також знехтував її
першочерговим правом на перевід на
вакантні посади, чим грубо порушив
вимоги ст. 42 КЗпП України.

Крім того, позивачка зазначила, що
відповідачем порушено норми статуту,
оскільки реорганізація його
структурних підрозділів повинна
здійснюватись тільки уповноваженим
органом - Міністерством аграрної
політики та продовольства України.

Посилаючись на вищевикладене, просила
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 05
листопада 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 02
грудня 2013 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до Івано-Франківського
ОДОСЛГП, третя особа - ОСОБА_4,
про стягнення моральної шкоди
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 16 січня
2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3
задоволено частково, рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від
05 листопада 2014 року та додаткове
рішення цього ж суду від 02 грудня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді майстра
розливного відділення горілчаного
цеху № 2 Івано-Франківського ОДОСЛГП.

Стягнуто з Івано-Франківського ОДОСЛГП
на користь ОСОБА_3 середню заробітну
плату за час вимушеного прогулу у
розмірі 25 217 грн 72 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Івано-Франківського ОДОСЛГП про
стягнення моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Додатковим рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 17 січня
2014 року допущено до негайного
виконання рішення суду в частині
поновлення ОСОБА_3 на посаді майстра
розливного відділення горілчаного
цеху № 2 та в частині стягнення з
Івано-Франківського ОДОСЛГП на користь
ОСОБА_3 середнього заробітку за один
місяць у розмірі 5 348 грн 12 коп., з якої
підлягають стягненню обов'язкові
платежі та внески.

Стягнуто із присудженої суми
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в розмірі 25 217 грн 72 коп. всі
обов'язкові платежі та внески.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 квітня 2014 року
касаційну скаргу Івано-Франківського
ОДОСЛГП задоволено частково, рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 16 січня 2014 року та
додаткове рішення цього ж суду від 17
січня 2014 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 04
червня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 задоволено частково, рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від
05 листопада 2014 року скасовано та
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Поновлено ОСОБА_3 на посаді майстра
розливного відділення горілчаного
цеху № 2 Івано-Франківського ОДОСЛГП.

Стягнуто з Івано-Франківського ОДОСЛГП
на користь ОСОБА_3 середню заробітною
плату за час вимушеного прогулу у
розмірі 62 139 грн 48 коп., з якої
підлягають відрахуванню обов'язкові
платежі та внески і на користь держави
судовий збір у розмірі 621 грн 40 коп.

Додаткове рішення Івано-Франківського
міського суду
Івано-Франківської області від 02
грудня 2013 року залишено без змін.

Допущено до негайного виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_3 на роботі та в частині стягнення
з Івано-Франківського ОДОСЛГП на
користь ОСОБА_3 середнього заробітку за
один місяць у розмірі 5 348 грн 12 коп.

У касаційній скарзі Івано-Франківське
ОДОСЛГП, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення ОСОБА_3 на касаційну
скаргу, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, виходив із того, що
відповідачем дотримана процедура
звільнення ОСОБА_3 та наявні законні
підстави для її звільнення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог, виходив із того, що
відповідач на порушення вимог ст. 42
КЗпП України не врахував переважне
право ОСОБА_3 на залишення на роботі.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає, що зазначеним вимогам рішення
суду апеляційної інстанції не
відповідає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у передбачених випадках,
зокрема, змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що листом
Державного концерну спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
(Концерн «Укрспирт»), до складу якого
входить Івано-Франківське ОДОСЛГП, від
11 травня 2012 року № 16-01-6-3/22 зобов'язано
тимчасово виконуючу обов'язки
генерального директора підприємства
ОСОБА_4 (далі - т.в.о.) невідкладно вжити
вичерпних заходів щодо зменшення
кількості штатних працівників
Івано-Франківського ОДОСЛГП до
оптимальної кількості (а. с. 86).

20 березня 2013 року Концерном «Укрспирт»
на виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 28 липня 2010 року №
672 «Про утворення Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості»
видано наказ № 12 про заходи з
підготовки Івано-Франківського
ОДОСЛГП до реорганізації та
зобов'язано т.в.о. генерального
директора ОСОБА_4 в місячний термін
здійснити аналіз відповідності діючої
структури підприємства ринковим
умовам сьогодення та привести шатний
розпис працівників підприємства до
економічно-обгрунтованої кількості, з
урахуванням об'ємів виробництва та
реалізації в 2013 році (а. с. 87).

04 квітня 2013 року т.в.о. генерального
директора Івано-Франківського ОДОСЛГП
ОСОБА_4 видано наказ № 57 «Про
реорганізацію структурних підрозділів
Івано-Франківського ОДОСЛГП», яким
наказано затвердити новий штатний
розпис підприємства, провести
реорганізацію структурних підрозділів
підприємства згідно з новим штатним
розписом та зобов'язано відділ кадрів
повідомити про цей наказ всіх
працівників об'єднання під підпис (а. с.
88).

Згідно із положеннями ст. 43 КЗпП
України розірвання трудового договору
з підстав, передбачених, зокрема, п. 1 ч. 1
ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено
лише за попередньою згодою виборного
органу (профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник. Виборний орган
первинної профспілкової організації
(профспілковий представник) повідомляє
власника або уповноважений ним орган
про прийняте рішення у письмовій формі
в триденний строк після його прийняття.
У разі пропуску цього строку
вважається, що виборний орган
первинної профспілкової організації
(профспілковий представник) дав згоду
на розірвання трудового договору.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
28 травня 2013 року т.в.о. генерального
директора Івано-Франківського ОДОСЛГП
ОСОБА_4 подано на ім'я голови профкому
підприємства подання № 01-1/338 про
надання погодження на вивільнення
працівників, зокрема, ОСОБА_3, проте
профспілковий комітет пропустив
термін розгляду подання і не повідомив
про своє рішення адміністрацію
підприємства у триденний строк, у
зв'язку з чим відповідно положень до
ст. 43 КЗпП України надав свою згоду
на вивільнення ОСОБА_3, що
підтверджується витягом із протоколу
від 11 вересня 2013 року № 8 засідання
профспілкового комітету (а. с. 62, 63).

Наказом Івано-Франківського ОДОСЛГП
від 12 червня 2013 року № 76 ОСОБА_3
звільнено з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України, у зв'язку з реорганізацією
структурних підрозділів відповідача
згідно з новим штатним розписом, в
якому посада майстра розливного
відділення горілчаного цеху № 2 не була
передбачена (а. с. 20).

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 1992
року № 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» (далі - Постанова)
роз'яснено, що при проведенні
звільнення власник або уповноважений
ним орган вправі в межах однорідних
професій і посад провести перестановку
(перегрупування) працівників і
перевести більш кваліфікованого
працівника, посада якого скорочується,
з його згоди на іншу посаду, звільнивши
з неї з цих підстав менш
кваліфікованого працівника. Якщо це
право не використовувалось, суд не
повинен обговорювати питання про
доцільність такої перестановки
(перегрупування).

З огляду на викладене колегія суддів
суду касаційної інстанції вважає, що
місцевий суд, ухвалюючи рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність у ОСОБА_3 переважного права
на залишення на роботі, визначеного ст.
42 КЗпП України.

Також суд першої інстанції, дослідивши
штатні розписи підприємства з 01 січня
2012 року та з 05 квітня 2013 року, накази від
26 січня 2012 року № 12 і від 05 квітня
2013 року № 59, дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про
відсутність вакантних посад, зайняття
яких можна було б запропонувати ОСОБА_3
на момент її звільнення (а. с. 92-100), а
переведення з однієї посади на іншу
відповідно до Постанови є виключним
правом роботодавця.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог, не врахував висновків і
мотивів, викладених в ухвалі суду
касаційної інстанції від 09 квітня 2014
року, не встановивши жодних порушень
норм процесуального права при
дослідженні доказів у справі, вдався до
переоцінки письмових доказів, які були
досліджені місцевим судом з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, дійшовши
помилкового висновку про неврахування
місцевим судом переважного права,
визначеного ст. 42 КЗпП України, на
залишення ОСОБА_3 на роботі.

Відповідно до положень ст. 339 ЦПК
України, установивши, що апеляційним
судом скасовано судове рішення,
ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції і
залишає в силі рішення суду першої
інстанції.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості задовольнити частково.

Рішення апеляційного
суду Івано-Франківської області від 04
червня 2014 року скасувати, а рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 05
листопада 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.М. Мазур

Судді:

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана