Справа№592/9053/14-ц
Провадження №2/592/2137/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у
складі: головуючого - судді Котенко О.А.,
при секретарі - Чайка Т.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
м.Суми цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє і в інтересах
малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про вселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом і
свої вимоги обґрунтовує тим, що 25
лютого 2006 року вона зареєструвала шлюб
з ОСОБА_4 Від даного шлюбу у них є донька
- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до
ст.405 ЦК України іще до одруження вона
на законних підставах поселилась та
зареєструвалась в будинку АДРЕСА_2 у
відповідачів, як член сім`ї. Їй з
чоловіком було виділено окрему
житлову кімнату, площею 16 кв.м. та
кухню, а коридор та душ
використовувалися спільно. В будинку
та займаних ними приміщеннях вони
робили ремонти, зі спільних коштів ними
було проведено газове опалення в
грудні 2008 році у всьому будинку та
проведений повний ремонт будинку, вони
сплачують належні комунальні платежі
за надані послуги. Ні вона, ні їх
неповнолітня донька, інтереси якої
вона представляє, не руйнують житло, не
псують його, використовують тільки за
призначенням, не порушують правил
соціального співжиття, не заважають
проживати іншим, ніяких мір до них не
застосовувалось як до таких, хто
порушує чиїсь права. З 13.05.2014 року по
09.07.2014 року вона відбула в відрядження,
дитина була в її батьків за адресою
АДРЕСА_1, після її повернення з
відрядження 09.07.2014 року їх з дитиною
взагалі не пустили в зазначений
будинок, поміняли замки, виставили їх
особисті речі, а речі, які вони
придбали за час шлюбу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
не повертають, більше того вони
завантажені в нежиле приміщення.
Позивач просить суд ухвалити рішення
яким вселити її та доньку - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинок АДРЕСА_2 в
займану раніше житлову кімнату, площею
16 кв.м. та кухню А в будинок по АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
з зазначених в позові підстав.

Приймаючи участь в судових засіданнях
ОСОБА_3 та її представник позовні
вимоги не визнали, пояснивши, що
домоволодіння, яке розташоване в
АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 4 серпня
2005 року. В будинку перебували на
реєстраційному обліку вона, її дочка та
син ОСОБА_4 25 лютого 2006 року її син
зареєстрував шлюб з гр.ОСОБА_1 -
позивачкою по справі. В належному їй
домоволодінні вона виділила сину для
проживання жилу кімнату, площею 16кв.м з
кухнею, де він поселився з позивачкою.
На реєстраційному обліку позивачка
спочатку залишалася в квартирі свого
батька, оскільки вона не мала наміру
реєструвати її в своєму будинку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася її онука
ОСОБА_2, яка була зареєстрована за
адресою батька - її сина ОСОБА_4 В 2010
році позивачка звернулася до неї з
проханням зареєструвати її в будинку
по АДРЕСА_2, мотивуючи це тим, що її
батько продав квартиру і вона вимушена
знятися з реєстрації, а реєстрація їй
вкрай необхідна, оскільки вона
отримувала соціальну допомогу на
дитину і в паспорті необхідно мати
реєстрацію. Вона їй

повірила і погодилася за домовленістю
з нею зареєструвати її, але тільки
строком на

один рік, поки вона буде отримувати
соціальну допомогу. Після спливу цього

строку вони з позивачкою неодноразово
ходили до міграційної служби УВД для

зняття її з реєстраційного обліку з її
будинку, але кожний раз вона щось

вигадувала, щоб не довести зняття з
реєстрації до кінця. Членом її сім`ї
позивачка ніколи не була, вона з нею не
вела спільного господарства, не було
єдиного бюджету, роздільно
харчувались. За користування житлом, за
комунальні послуги позивачка ніколи не
сплачувала, спільних коштів у них
ніколи не було, а опалення нею
проведено в будинок за її особисті
кошти. В зв`язку з тим, що вона ніколи не
була членом її сім`ї, а після 22 серпня 2014
року вона не є також членом сім`ї її
сина, вона вважає, що позивачка не може
в подальшому проживати в її будинку,
оскільки вони з нею чужі люди. Що
стосується дитини позивачки, то згідно
ст.29 ч.4 ЦК України місцем проживання
фізичної особи, яка не досягла 10 років,
є місце проживання її батьків, або
одного з них, з ким вона проживає.
Проживає неповнолітня ОСОБА_2 з матір`ю.
Просить суд відмовити в задоволенні
позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
заперечував проти задоволення позову,
зазначивши, що він розлучився з
позивачкою, власником будинку є його
матір ОСОБА_3, тому не має підстав для
проживання позивачки в будинку. Під час
проживання в будинку у позивачки
виникали конфлікти з його матір'ю, він
заперечує, щоб позивач проживала в
будинку.

Свідок ОСОБА_5 - мати позивачки,
пояснила, що ще до одруження відповідач
та позивач проживали в будинку АДРЕСА_2,
робили ремонти в будинку, давали кошти
на газифікацію будинку. У її доньки
житла не має, донька разом з дитиною
проживає у неї або у своїх подруг,
оскільки з будинку вигнали, всі речі
викинули.

Свідок ОСОБА_6 - подруга позивачки,
пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 робили
разом ремонт в кімнаті, де вони
проживали, та в кухні, давали кошти на
газифікацію та водопостачання будинку.
Коли в 2014 році ОСОБА_1 приїхала з
навчання, то її вигнали з будинку
АДРЕСА_2, її речі були звалені в купу та
лежали на смітнику.

Свідок ОСОБА_7 - сусідка матері
позивачки, яка проживає по АДРЕСА_1,
пояснила, що вона бачила як з
автомобіля викидали речі ОСОБА_1 та
дитини (одяг, постільні приладдя,
взуття, а також меблі) на смітник, була
викликана міліція.

Свідок ОСОБА_8 - донька ОСОБА_3 пояснила,
що всі роботи в будинку по АДРЕСА_2
проводилися за рахунок ОСОБА_3
(газопостачання, водопостачання),
ремонт в будинку робила ОСОБА_3 за її
допомогою та тітки. ОСОБА_1 запрошувала
гучні компанії до будинку.

Свідок ОСОБА_9 - рідна тітка ОСОБА_4,
пояснила, що всі ремонтні роботи в
будинку здійснювала ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_10 - подруга ОСОБА_3,
пояснила, що в 2013-2014 роках були постійні
сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, позивач
влаштовувала скандали і з своїм
чоловіком. ОСОБА_3 робила ремонт в
будинку, а в кімнаті, де жив ОСОБА_4
разом з дружиною, все робив відповідач.
Коли ОСОБА_1 повернулася влітку, то
ОСОБА_3 не впустила її до будинку.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
представника позивача, показання
свідків, перевіривши матеріали справи,
вважає позов обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_4 з 25.02.2006 року
перебували в зареєстрованому шлюбі,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина -
ОСОБА_2. З 29.04.2010 року позивач була
зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 за
місцем проживання чоловіка ОСОБА_4
(а.с.7). Дитина - ОСОБА_2 була
зареєстрована в цьому будинку після
народження. Власником будинку АДРЕСА_2
є відповідач ОСОБА_3, що
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно (а.с.22).

Згідно з ст.156 ЖК України за згодою
власника будинку (квартири) член його
сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї.

Позивач ОСОБА_1, дитина - ОСОБА_2 були
зареєстровані в будинку за адресою
АДРЕСА_2, як члени сім'ї ОСОБА_4 - сина
ОСОБА_3, яка є власницею цього будинку. В
установленому законом порядку ОСОБА_1 з
донькою вселилися та проживали у
вказаному будинку, де ОСОБА_4 разом з
позивачкою та донькою в користування
була виділена окрема кімната, а також
кухня власником будинку ОСОБА_3

Згідно з ст.405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 22.08.2014 року шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний (а.с.38).
Припинення сімейних відносин між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не позбавило ОСОБА_1 та
дитину - ОСОБА_2 права користування
приміщеннями будинку.

Незважаючи на те, що позивач ОСОБА_1
разом з відповідачем ОСОБА_4 мали
окремий бюджет і не вели спільне
господарство з ОСОБА_3 - власницею
будинку, як норми ЦК України, так і
норми ЖК України захищають права
позивача на проживання в будинку.

Виселення з будинку, що належить особі
на праві власності, передбачено
ст.ст.157, 168 ЖК України, зокрема у разі,
якщо член сім'ї власника будинку,
наймач або особи, які проживають разом
з ним, систематично руйнують чи псують
жиле приміщення, використовують не за
призначенням, роблять неможливим для
інших проживання в одному будинку, у
випадку, якщо приміщення, яке зайняте
наймачем та членами його сім'ї,
необхідне для проживання йому та
членам сім'ї.

Цих обставин при розгляді справи не
встановлено.

З 2014 року почали виникати конфлікти між
подружжям ОСОБА_3, і після повернення
ОСОБА_1 з відрядження, яке тривало з
13.05.2014 року по 09.07.2014 року (а.с.10), ОСОБА_3
та ОСОБА_4 09.07.2014 року не впустили ОСОБА_1
з дитиною до будинку, а речі відвезли до
будинку по АДРЕСА_1, де проживає без
реєстрації матір ОСОБА_1

ОСОБА_4 був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.173-2 КУпАП через конфлікт, який
стався між ним та позивачкою 09.07.2014
року, коли позивача ОСОБА_1 не пустили
до будинку за місцем реєстрації, що
підтверджується адміністративним
матеріалом (справа №592/7936/14-п).
Відповідач ОСОБА_3 підтвердила, що
09.07.2014 року вони поміняли замки в
будинку і вона сказала ОСОБА_1, що
остання не буде жити в її будинку.

Отже, як відповідач ОСОБА_3, так і свідки
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 підтвердили, що
з 09.07.2014 року позивачу ОСОБА_1, з якою
проживає дитина ОСОБА_2, чиняться
перешкоди у користуванні будинком
АДРЕСА_2.

Твердження відповідача ОСОБА_3, що вона
була згодна на реєстрацію позивачки в
будинку протягом одного року, а в
подальшому заперечувала щодо її
подальшої реєстрації в будинку, не
доводять правомірність дій ОСОБА_3 щодо
створення перешкод для проживання в
будинку ОСОБА_1 з дитиною.

З врахуванням викладеного, суд вважає
необхідним вселити ОСОБА_1 разом з
малолітньою дитиною ОСОБА_2 в будинок
АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_3 як власник будинку
має право визначити кімнату, в якій
буде проживати ОСОБА_1 з дитиною, тому
суд не вбачає підстав для вселення
ОСОБА_1 та дитини - ОСОБА_2 саме до
кімнати, площею 16кв.м (15,2 кв.м. на плані)
та кухні в будинку АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст.156, 168 ЖК України,
ст.ст.317, 319, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60,
88, 209, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє і в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2,
задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 разом з малолітньою
дитиною ОСОБА_2 в будинок АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
243грн.60коп. в відшкодування судового
збору.

На рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Сумської області через
Ковпаківський районний суд м.Суми.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
О.А. Котенко