ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:
головуючої судді Сенько Л.Ю.,
за участі секретаря Кардашевської Г.Л.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи на стороні
позивача - Дикальчука Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жмеринка справу за
позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третьої особи на стороні позивача:
Леляцької сільської ради Жмеринського
району Вінницької області про
встановлення земельного сервітуту,
Позивачка звернулася до суду з даною
позовною заявою, в якій просила
встановити на безоплатній основі їй
земельний сервітут на право проходу та
проїзду транспортними засобами до
своєї земельної ділянки через частину
земельної ділянки ОСОБА_5, що належить
їй на праві власності, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, в конфігурації та
розмірах визначених згідно висновку
Позовні вимоги обґрунтувала тим,
що вона являється власником житлового
будинку по АДРЕСА_1, а також земельної
ділянки площею 0,0536 га, наданої їй для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. Крім того, являється
власницею земельних ділянок площею 0,1294
га і 0,3149 га для ведення особистого
селянського господарства. По
сусідству з нею АДРЕСА_2 розташовані
земельні ділянки відповідачки ОСОБА_5,
а саме 0,2500 га цільове призначення якої
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, а також земельні
ділянки 0,1195 га і 0,1130 га для ведення
особистого селянського господарства,
які належать відповідачці на праві
приватної власності. Одна з ділянок
позивачки, а саме ділянка площею 0,1294 га,
яка використовується нею для
вирощування городини та сінокосу
знаходиться поза ділянкою площею 0,2500
га, яка належить відповідачці.
Добратись позивачка до своєї земельної
ділянки може лише за умови проходу та
проїзду по вказаній земельній ділянці
належної відповідачці. В 2012 році
відповідачка ОСОБА_5 приватизувала
земельну ділянку, умисно не повідомила
фахівців відділу Держкомзему
Жмеринського району про наявність
стежки загального користування по
земельній ділянці, яку відповідачка
приватизувала. Внаслідок цього
відповідачка позбавила позивачку та її
сім'ю можливості користування належної
ОСОБА_5 земельної ділянки. Відповідачка
при використанні своєї земельної
ділянки обгородила її парканом та
закрила стежку, якою позивачка
тривалий час користувалась для того,
щоб пройти до свого городу, та яка є
єдиним шляхом підходу та під'їзду до
земельної ділянки позивачки. Позивачка
неодноразово намагалася урегулювати
питання про звільнення проходу до її
земельної ділянки з відповідачкою,
проте остання відмовилася.
В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 та адвокат ОСОБА_2
уточнили заявлені позовні вимоги та
просили встановити ОСОБА_4 безоплатний,
постійний земельний сервітут площею 78,0
кв.м. та конфігурації і в розмірах
визначених згідно варіанту 1, додатку
№2 висновку експерта на право проходу
та проїзду транспортними засобами, які
необхідні для обробки та користування
земельної ділянки, до земельної
ділянки площею 0,1294 га, що належить їй на
праві приватної власності за адресою:
АДРЕСА_1 через частину земельної
ділянки відповідачки ОСОБА_5, що
належить їй на праві приватної
власності, загальною площі 0,2500 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та
просили позов задовольнити. В
поясненнях вказали обставини,
викладені в позовній заяві. Крім того
зазначили, що в зв'язку з тим, що
земельна ділянка, яка належить
позивачці на праві власності буде
використовуватись постійно просили
встановити постійний сервітут. Так як,
прохід на якому позивачка просить
встановити постійний сервітут завжди
існував та не потребує будь - яких
затрат для створення проходу і проїзду,
тому просили встановити безоплатний
Представник третьої особи на
стороні позивача - Леляцької сільської
ради Жмеринського району Вінницької
області Дикальчук Г.В. в судовому
засіданні не заперечував проти
встановлення земельного сервітуту.
Пояснив, що при розгляді звернення
позивачки до сільської ради комісійно
виходили на обстеження земельної
ділянки, запропонували відповідачці
ОСОБА_5 укласти договір сервітуту на що
вона категорично відмовилася та
пояснила, що дане питання необхідно щоб
вирішив суд.
Відповідачка ОСОБА_5, яка належним
чином була повідомлена про час та місце
розгляду справи в судове засідання
двічі не з'явилася. Заперечень до суду
не надала. Заяви про розгляд справи у її
відсутність не надходило.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
оцінивши в сукупності зібрані в ній
докази суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення виходячи
з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
на підставі свідоцтва про право
власності від 04.07.2013 року виданого
реєстраційною службою Жмеринського
міськрайонного управління юстиції
Вінницької області (а.с.18.) позивачка
ОСОБА_4 являється власником земельної
ділянки площею 0,1294 га, яка розташована
за адресою АДРЕСА_1 Як вбачається з
кадастрового плану цієї земельної
ділянки (а.с.11), вона межує ( від В до А) з
земельною ділянкою, яка належить
відповідачці ОСОБА_5 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 047131
виданого на підставі рішення Леляцької
сільської ради 7 сесії 6 скликання від
16.11.2011 року, ( від А до Б) землі
сільської ради, як пояснили учасники
процесу, що там протікає струмок, ( від Б
до В) землі ОСОБА_6

Відповідно до акту обстеження
земельної ділянки ОСОБА_5 від 27.06.2013
року було встановлено, що земельна
ділянка використовується з порушенням
земельного законодавства. В даний час
ОСОБА_5 обгородила парканом свою
земельну ділянку та закрила стежку та
тепер ОСОБА_4 не має можливості
проходити до свого городу. На
пропозицію комісії про вирішення
питання мирним шляхом та оформити
право сервітуту ОСОБА_5 відмовилась
(а.с.25).

Частиною 1 ст. 401 ЦК України
передбачено, що право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлений щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені інших
способом.

Крім цього, визначення змісту та види
права земельного сервітуту і порядок
його встановлення закріплено в статтях
98, 99, 100 ЗК України.

Право земельного сервітуту,
відповідно до вимог ст. 98 ЗУ України, це
право власника або

землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою.

Згідно з положеннями актів
цивільного законодавства, метою
сервітуту є задоволення потреб
власника, а умовою для його
встановлення є неможливість
задовольнити такі потреби в будь-який
інший спосіб.

За правилами ч. 1 ст. 404 ЦК України,
право користування чужою земельною
ділянкою або іншим нерухомим майном
полягає у можливості проходу, проїзду
через чужу земельну ділянку,
прокладання та експлуатації ліній
електропередач, зв'язку і
трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо.

Варто зазначити, що дана правова
норма не містить вичерпного переліку
видів земельного сервітуту, більш
детально, однак не вичерпно
узгоджується і доповнюється
положеннями ст. 99 ЗК України.

Системний аналіз зазначених вище
правових норм дає підстави для
висновку, що сутність права на чужу річ
полягає у встановленні спеціального
режиму щодо речі та наданні володільцю
цього майна особливого статусу щодо
користування ним. При цьому, таке
користування завжди повинно бути за
своїм обсягом меншим, ніж залишкове
користування власника обслуговуючої
речі.

Як роз'яснив ВССУ з розгляду
цивільних та кримінальних справ в п. 5
Інформаційного листа від 28.01.2013р. «Про
практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності ті інших речових прав», при
розгляді спорів щодо встановлення
земельного сервітуту суд має
встановити, чи можливе нормальне
господарське використання земельної
ділянки, яка належить позивачеві, без
обтяження сервітутом. При поданні
позовної заяви і в процесі розгляду
спору істотне значення має доведеність
обставин необхідності встановлення
сервітуту, а також того, що єдино
можливим способом задоволення потреб
позивача на використання власної
земельної ділянки є саме встановлення
сервітуту.

Згідно п. 22-2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» № 7 від 16.04.2004 року ( із змінами,
внесеними згідно з Постановою
Верховного Суду від 19.03.2010 року)
передбачено, що встановлюючи земельний
сервітут на певний строк чи без
зазначення строку (постійний), суд має
враховувати, що метою сервітуту є
задоволення потреб власника або
землекористувача земельної ділянки
для ефективного її використання;
умовою встановлення є неможливість
задовольнити такі потреби в інший
спосіб.

Згідно висновку судової будівельно -
технічної експертизи №35 від 10.12.2013 року
Подільського центру судових експертиз
по першому питанню варіанту 1, додатку
№2 площа земельної ділянки, яка
пропонується для встановлення
земельного сервітуту на право проходу
та проїзду транспортним засобом до
земельної ділянки площею 0,1294 га, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1, через
земельну ділянку загальною площею 0,2500
га за адресою АДРЕСА_2 становить 78,0
кв.м.; по другому питанню враховуючи
характеристики земельної ділянки
площею 0,1294 га, кадастровий номер
:01:002:0466, а саме місце розташування
земельної мідянки, адресу, цільове
призначення «для ведення особистого
селянського господарства», наявність
в'їздів - виїздів на земельну ділянку,
задоволення потреб власника земельної
ділянки для ефективного її
використання інших можливостей
проходу та заїзду на земельну ділянку,
яка належить ОСОБА_4 не існує.

Таким чином встановлено, що
нормальне використання позивачем
своєї земельної ділянки, без обмеження
сервітутом земельної ділянки
відповідача є неможливим, так як
іншого способу для такого використання
немає.

З огляду на те, що при встановленні
такого земельного сервітуту, права
відповідача порушуватись не будуть, а
нормальне господарське використання
земельної ділянки позивача без
встановлення земельного сервітут є
неможливим, суд знаходить позовні
вимоги підставними та ухвалює рішення
про їх задоволення в повному обсязі.
При цьому, враховує, що такий варіант
встановлення земельного сервітуту,
крім того, що не буде порушувати прав
відповідача, є для нього ще й найменш
обтяжливим.

Оскільки пропозиції щодо
встановлення плати за сервітут від
сторони відповідача не надходило, суд
встановлює безоплатний сервітут, а з
врахуванням мети його встановлення
постійний сервітут.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Суд, приймаючи рішення, також
виходить з того, що відповідачкою
не надано доказів щодо недоцільності
встановлення земельного сервітуту.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що
позов обґрунтований, стверджений
доказами, які не суперечать один одному
та підлягає задоволенню.

На підставі ст. 79, 88 ЦПК України
судові витрати, які складаються з
витрат в зв'язку з проведенням судової
експертизи в розмірі 2700 грн. та
судового збору в розмірі 114,70 грн.
підлягають стягненню з відповідачки.

Відповідно до Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не
може перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні. Враховуючи, що адвокат
позивачки ОСОБА_2 приймала участь в
судових засіданнях 4 год. 46 хв., що в
розрахунку складає більше ніж 1500 грн.,
які просить стягнути позивачка, тому
витрати на правову допомогу в розмірі
1500 грн. підлягають стягненню в повному
обсязі.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 224-226 ЦПК України,
ст.ст. 15, 16, 401, 402, 403, 404 ЦК України, ст. ст.
98, 99, 100, 101 ЗК України, п. 22-2 Постановою
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року ( із
змінами, внесеними згідно з Постановою
Верховного Суду від 19.03.2010 року) , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити ОСОБА_4, мешканці АДРЕСА_1
безоплатний, постійний земельний
сервітут площею 78,0 кв.м. та
конфігурації і в розмірах визначених
згідно варіанту 1, додатку №2 висновку
експерта №35 від 10.12.2013 року на право
проходу та проїзду транспортними
засобами, які необхідні для обробки та
користування земельної ділянки , до
земельної ділянки площею 0,1294 га, що
належить їй на праві приватної
власності за адресою: АДРЕСА_1 через
частину земельної ділянки ОСОБА_5, що
належить їй на праві приватної
власності, загальною площі 0,2500 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
( ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), мешканки АДРЕСА_3 на користь
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки
АДРЕСА_1 судові витрати в загальному
розмірі 4 314 ( чотири тисячі триста
чотирнадцять) грн. 70 коп., що
складаються з витрат на проведення
судової будівельно - технічної
експертизи в розмірі 2700 ( дві тисячі
сімсот) грн., витрат на правову допомогу
в розмірі 1500 ( одна тисяча п'ятсот) грн.
та витрат на оплату судового збору в
розмірі 114 ( сто чотирнадцять) грн. 70
коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
за письмовою заявою відповідача, яку
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Жмеринський міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення, а
особою відсутньою в судовому засіданні
з дня отримання копії рішення.

Суддя