Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/509/14
Головуючий у 1 інстанції: Сінєльник
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 10
грудня 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Прокредитбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа: Заводський відділ
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про звільнення майна з-під
арешту,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернувся до суду із
позовом до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Прокредитбанк» (далі ПАТ КБ
«Прокредитбанк»), ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа: Заводський відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позову зазначав, що
18.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки
на забезпечення кредитного договору,
предметом якого було домоволодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1/
АДРЕСА_2 та земельну ділянку загальною
площею 585 кв.м. на якій розташоване
майно.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 05.04.12 року звернуто
стягнення на вказаний предмет іпотеки,
однак виконати рішення суду та
реалізувати предмет іпотеки банк не
має можливості, оскільки виконавчої
службою на іпотечне майно накладено
арешт за іншими виконавчими
документами.

Зазначає, що договір іпотеки був
укладений раніше, у 2007 році, а арешти
ВДВС накладені у 2011-2013 роках.

Посилаючись на вказані обставини,
просив суд звільнити з-під арешту майно
та заборонити органам ВДВС вчиняти
будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ
КБ «Приватбанк» прав іпотекодержателя
щодо нерухомого майна, належного на
праві власності ОСОБА_4

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 10 грудня 2013 року позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково. Звільнено з під арешту
накладеного 27 жовтня 2011 року державним
виконавцем Заводського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Гесня Н.Т. при примусовому
виконанні виконавчого листа № 2-771
виданого 22.06.2011 року Заводським
районним судом м. Запоріжжя, нерухоме
майно, належне на праві власності
ОСОБА_4, а саме: домоволодіння та
земельну ділянку загальною площею 585
м.кв., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 / АДРЕСА_2.

Звільнено з-під арешту,
накладеного 02.09.2013 року державним
виконавцем Заводського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Лучко О.С. при примусовому
виконанні виконавчого листа № 0809/3792/2012,
виданого 12.03.2013 року Заводським
районним судом м. Запоріжжя нерухоме
майно, належне на праві власності
ОСОБА_4, а саме: домоволодіння та
земельну ділянку загальною площею 585
м.кв., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1/ АДРЕСА_2.

Виключено з акту опису та арешту майна
від 02.09.2013 року складеного

державним виконавцем Заводського
відділу державної виконавчої служби

Запорізького міського управління
юстиції Якименко Н.В. при примусовому
виконанні виконавчого листа № 0809/3792/2012
виданого 12.03.2013 року Заводським
районним судом м. Запоріжжя, нерухоме
майно, належне на праві власності
ОСОБА_4, а саме: домоволодіння та
земельну ділянку загальною площею 585
м.кв., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1/ АДРЕСА_2. В задоволенні
позовних вимог в іншій частині
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_9
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим, судом
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«Приватбанк» та звільняючи з під
арешту іпотечне майно - домоволодіння,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1/
АДРЕСА_2 та земельну ділянку загальною
площею 585 кв.м. на якій розташоване
майно, суд першої інстанції виходив з
того, що вказане майно є предметом
іпотеки в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, що
укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_4, тому банк, як іпотекодержатель
має пріоритетне право звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
є вірним. Розглядаючи спір, суд першої
інстанції, у відповідності до вимог ст.
212-214 ЦПК України повно, всебічно та
об'єктивно з'ясував обставини справи на
які посилалися сторони, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона(боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно із ч.1 ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України
"Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
18 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір відповідно до умов якого,
позивач надав останньому кредит в
розмірі 77875,00 доларів США (а.с. 4-6).

На забезпечення виконання умов
кредитного договору від 18 липня 2007
року, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4
укладений іпотечний договір, предметом
якого є домоволодіння, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1/ АДРЕСА_2 та
земельну ділянку загальною площею 585
кв.м. на якій розташоване майно (а.с. 7-9).

Пунктом 24 вищевказаного іпотечного
договору врегульований порядок
звернення стягнення і реалізація
предмету іпотеки.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 05.04.12 року звернуто
стягнення на вказаний предмет іпотеки
(а.с. 10-12).

Частиною 1 статті 575 ЦК України
встановлено, що іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

Згідно із статтею 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Згідно із частиною 6 статті 7 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації (частина 7
статті 7 вказаного Закону).

Таким чином, іпотекодерджатель має
переважне право на задоволення його
вимог про стягнення боргу з боржника
шляхом звернення стягнення на іпотечне
майно.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону
України "Про виконавче провадження" про
звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Враховуючи вищенаведені норми
матеріального закону, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки
позивач, в силу положень Закону України
"Про іпотеку", Закону України "Про
виконавче провадження" має переважне
право перед іншими кредиторами ОСОБА_4,
які не є заставодержателями, на
задоволення своїх вимог за кредитним
договором.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт були предметом дослідження
судом першої інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального та процесуального
права. Доводи, наведені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгоди апелянта
з висновком суду першої інстанції з їх
оцінкою.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для
скасування рішення та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 10 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: