Ухвала іменем україни 15 жовтня 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:
головуючого Луспеника
Д.Д.,суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,
Лесько А.О., Хопти С.Ф., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна
спільною сумісною власністю та
визначення часток у спільній сумісній
власності за касаційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 19 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від 21 жовтня 2013 року, в с т а н о
в и л а: У квітні 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що у грудні 1984 року
між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб.
Під час шлюбу у 1993 році подружжям
спільно було придбано квартиру
АДРЕСА_1. У лютому 2001 року шлюб було
розірвано. Зазначала, що дійшла згоди з
відповідачем про те, що вказана
квартира у подальшому буде передана у
власність їх спільному сину, ОСОБА_3, у
зв'язку із чим необхідності у поділі
майна не було. У травні 2012 року
дізналась, що відповідач відмовляється
передавати квартиру сину, вказуючи, що
вона є його особистою приватною
власністю. Посилаючись на ці обставини,
позивач просила суд визнати спільною
сумісною власністю трьохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1; встановити розмір
ідеальних часток у вказаному майні та
визнати за нею та ОСОБА_2 (за кожним
окремо) право власності на Ѕ ідеальної
частки квартири АДРЕСА_1; стягнути з
ОСОБА_2 на її користь понесені судові
витрати. Рішенням Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 19 червня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 21 жовтня 2013
року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано
спільною сумісною власністю
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Встановлено розмір ідеальних часток у
спільній сумісній власності та визнано
за ОСОБА_1 право власності на Ѕ
ідеальної частки квартири АДРЕСА_1.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий судовий
розгляд. Касаційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.Згідно із ч.
2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права. Судом установлено, що у грудні
1984 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено шлюб. Під час шлюбу у 1993 році
ОСОБА_2 було придбано квартиру
АДРЕСА_1. У лютому 2001 року шлюб між
сторонами було розірвано. У травні 2012
року позивач дізналась, що відповідач
відмовляється передавати вказану
квартиру їх спільному сину на
виконання попередньої домовленості.
Задовольняючи позов, суди на підставі
доказів, поданих сторонами, що належним
чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно
встановивши, що позивач дізналась про
порушення свого права власності у
травні 2012 року, дійшли до правильного
висновку про те, що нею не пропущено
строк звернення до суду з позовом про
визнання спірної квартири спільною
сумісною власністю та визначення
часток у спільній сумісній власності,
який підлягає задоволенню у зв'язку із
доведеністю обставини набуття спірної
квартири під час шлюбу (ст. ст. 22, 28, 29
КпШС України). Доводи касаційної скарги
про пропущення позивачем строку
позовної давності були предметом
детального дослідження судами. При
цьому суди з урахуванням положень ст. 21
КпШС України, ст. 76 ЦК УРСР, чинних на
час набуття спільного майна, дійшли
правильного висновку про те, що про
своє порушене та невизнане
відповідачем право позивач дізналась у
травні 2012 року. При цьому, доводи
касаційної скарги про незаконність
розгляду апеляційним судом справи за
відсутності відповідача та його
представника безпідставні. Судом
установлено, що відповідачу та його
представнику ОСОБА_4 направлено
належні повідомлення про час та місце
розгляду справи. Направлена
відповідачу судова повістка
повернулась до суду у зв'язку із
закінченням терміну зберігання (а. с.
138), представник відповідача судову
повістку отримав (а. с. 137). У зв'язку із
неявкою у судове засідання відповідача
та його представника розгляд справи
було відкладено (а. с. 143), відповідачу та
його представнику повторно було
направлено судові повістки. Направлена
відповідачу повторна судова повістка
повернулась до суду у зв'язку із
закінченням терміну зберігання (а. с.
146), представник відповідача повторну
повістку отримав (а. с. 145). Відповідно до
ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової
повістки представникові особи, яка
бере участь у справі, вважається
врученням повістки і цій особі. За
таких обставин доводи касаційної
скарги щодо розгляду справи в
апеляційному суді за відсутності
відповідача та його представника, у
зв'язку з чим порушено його
процесуальні права, безпідставні,
оскільки представник відповідача
направлені йому згідно з вимогами ст. 74
ЦПК України судові повістки отримав.
Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.Відповідно
до ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Керуючись ст. ст.
335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справу х в а л и л а:Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити. Рішення
Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області від 19 червня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 21
жовтня 2013 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Д.Д. Луспеник Судді:
Б.І. Гулько О.В.
Закропивний А.О. Лесько С.Ф. Хопта