Справа № 747/52/14
Провадження№ 4-с/747/1/14
У Х В А Л А

іменем України

06.02.2014 року
смт.
Талалаївка

Талалаївський районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючої судді
Тіщенко Л.В.

за участю секретаря Зірки
В.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Талалаївка
справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову
начальника ВДВС Талалаївського
районного управління юстиції від
26.12.2013 року про повернення виконавчого
документа стягувачеві по виконавчому
листу № 2-117/11, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, як стягувач по виконавчому
провадженню, звернулась до суду із
скаргою на постанову начальника
відділу ДВС Талалаївського районного
управління юстиції Ромахової Г.М. від 26
грудня 2013 року про поверненню
стягувачу виконавчого листа № 2-117/11.
У своїй скарзі
заявник зазначає, що 26.12.2013 року
начальником ВДВС Талалаївського
районного управління юстиції
Ромаховою Г.М. було винесено постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві. Дану постанову заявник
отримала 14.01.2014 року згідно поштового
штампу на конверті. Як підставу
повернення виконавчого документа
стягувачеві в оскаржуваній постанові
зазначено те, що у боржника відсутнє
майно, на яке може бути звернено
стягнення, а здійснені заходи щодо
розшуку такого майна виявились
безрезультатними, тому згідно п.2 ч.1 ст.
47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження», виконавчий документ
повернуто стягувачу. Заявник вважає,
що винесенням даної постанови
начальником ДВС було порушено її права
на виконання судового рішення в
повному обсязі, не вжито всіх
передбачених законом заходів для
примусового виконання судового
рішення, тому заявник ОСОБА_1 просить
суд визнати незаконними дії начальника
ДВС Ромахової Г.М. та скасувати
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві та поновити
виконавче провадження.

У судове засідання заявник ОСОБА_1
не з'явилась, надала до суду заяву про
розгляд скарги без її участі, вимоги
скарги підтримує в повному обсязі і
просить суд визнати незаконними дії
начальника ВДВС та скасувати постанову
про повернення виконавчого документа.

Представник відділу ДВС
Талалаївського районного управління
юстиції Ромахова Г.М. в судове
засідання не з'явилась, надала до суду
заяву про розгляд справи без її участі
та надала заперечення на скаргу ОСОБА_1,
в якому просить суд відмовити в
задоволенні скарги, поскільки по
даному виконавчому провадженню
державним виконавцем проведено повну
сукупність дій, визначених Законом
України «Про виконавче провадження». У
зв'язку з відсутністю у боржника майна,
на яке може бути звернуто стягнення, а
здійснені державним виконавцем
відповідно до закону заходи щодо
розшуку такого майна виявились
безрезультатними, тому і була
правомірно винесена постанова про
повернення виконавчого документа
стягувачеві.

Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не
з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.
197 ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Суд, дослідивши та проаналізувавши
наявні по справі докази, оглянувши
матеріали виконавчого провадження №
30465740, приходить до наступного висновку.

Однією із основних засад судочинства є
обов'язковість судових рішень. Судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом. Дане положення
законодавчо закріплено статтею 14 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутись до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням державного
виконавця порушено їх права чи свободи.
Вимогами ст. 387 ЦПК України
передбачається, що у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця чи
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що виконавче
провадження є завершальною стадією
судового провадження та примусового
виконання рішення суду, і являється
сукупністю дій органів і посадових
осіб виконавчої служби, які спрямовані
на примусове виконання рішень судів,
які проводяться на підставі наданих
повноважень та у спосіб, визначений
законом. Згідно ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачені законом заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії,
розглядати заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
їхні клопотання, роз'яснити сторонам
їхні права і обов'язки.

Судом встановлено, що 23.12.2011 року було
відкрито виконавче провадження № 30465740
по виконанню виконавчого листа № 2-117/11,
виданого Талалаївським районним судом
про стягнення із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 112444,12 грн. Постановою державного
виконавця від 05.01.2012 року було
накладено арешт на все майно, що
належить боржнику ОСОБА_3 та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
належного боржнику майна. На виконання
вимог закону державним виконавцем було
направлено запити про наявність у
боржника майна та вкладів, на які
можливо звернути стягнення, які не дали
позитивних результатів. Крім того,
16.09.2013 року винесена постанова про
примусовий привід боржника ОСОБА_3 до
відділу ДВС, поскільки на виклики
державного виконавця 23.12.2011 року та
13.08.2012 року він не з'явився, про причини
неявки не повідомив. В матеріалах
виконавчого провадження є два акти
державного виконавця від 06 вересня 2013
року та 18 листопада 2013 року про те, що
боржник ОСОБА_3 за зазначеною у
виконавчому документі адресою місця
проживання - АДРЕСА_1 - відсутній.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження», на яку
посилається державний виконавець у
постанові про повернення виконавчого
документа стягувачеві, виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачеві у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем заходи щодо
розшуку такого майна виявились
безрезультатними.

Повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 Закону
України «Про виконавче провадження».

В матеріалах справи є два акти
державного виконавця про те, що за
зареєстрованим у встановленому
порядку місцем проживання боржник
ОСОБА_3 відсутній, його місце роботи не
встановлено.

Пунктом 7.14 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України 02.04.2012 року
передбачено, що у разі відсутності
відомостей про місце проживання чи
місцезнаходження боржника, а також
його місце роботи, державний
виконавець звертається до суду з
поданням про винесення ухвали про
розшук боржника.

Судом встановлено, що державний
виконавець до суду з поданням про
винесення ухвали про розшук боржника
не звертався. Наведене свідчить, що
державним виконавцем не вжито всіх
заходів, передбачених законом, для
встановлення фактичного
місцезнаходження боржника - фізичної
особи для подальшого виконання рішення
суду. Таким чином, дії начальника
відділу ДВС Талалаївського районного
управління юстиції Ромахової Г.М. при
винесенні оскаржуваної постанови є
передчасними і такими, що не
відповідають закону.

Але разом з тим, відповідно до п. 7
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 26.12.2003 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження», у разі
визнання неправомірним рішення
державного виконавця суд зобов'язує їх
усунути допущені порушення або іншим
шляхом поновлює порушені права і не
вправі зобов'язувати державного
виконавця до вчинення тих дій, які
згідно із законом можуть здійснюватись
тільки державним виконавцем. Тобто
вимоги у скарзі про зобов'язання
поновити виконавче провадження є
неправомірними і задоволенню не
підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

На основі вищевикладеного, суд вважає,
що постанова начальника ДВС Ромахової
Г.М. від 26.12.2013 року про повернення
виконавчого документа стягувачу є
незаконною, передчасною і підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову начальника
ВДВС Талалаївського районного
управління юстиції Ромахової Г.М. про
повернення виконавчого документа
стягувачеві - задовольнити.

Визнати дії начальника ДВС
Талалаївського районного управління
юстиції Ромахової Г.М. по винесенню
постанови від 26 грудня 2013 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві неправомірними та
скасувати дану постанову.

Зобов'язати начальника ВДВС
Талалаївського районного управління
юстиції поновити права стягувача
ОСОБА_1 у передбаченому законом
порядку.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Чернігівської
області через Талалаївський районний
суд Чернігівської області протягом 5
днів з дня проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
винесення ухвали, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня
отримання копії ухвали.

СуддяЛ. В. Тіщенко