Провадження № 2/344/3948/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення грошових
коштів в сумі 62800 грн., стягнення
судових витрат.

20 листопада 2014 року позивач подав до
суду заяву, в якій просив завершити
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі. В позовній заяві позивач
звернув увагу на те, що кошти ним були
передані відповідачу за автомобіль
марки «Volkswagen l 80», 1997 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Однак, у
зв'язку з арештом автомобіля позивач
не зміг зняти транспортний засіб з
обліку в органах ДАІ, укласти договір
купівлі-продажу, експлуатувати,
розпоряджатися транспортним засобом,
виконувати дії на підставі
довіреності. Договір купівлі-продажу
автомобіля не був укладений з вини
відповідача, який безпідставно отримав
від позивача кошти в сумі 62800 грн.

Відповідач 12.11.2014 року додав до суду
заяву, в якій визнав в повному обсязі
позовні вимоги, просив розглядати
справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про задоволення
позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.11.2013 року
позивач надав за розпискою відповідача
останньому суму 62800 грн. в рахунок
оплати вартості автомобіля марки
«Volkswagen l 80», 1997 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.13).

За вимогами ст.1046 ЦК України за
договором одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Факт підписання відповідачем
розписки, свідчить про отримання
позичальником всієї грошової суми.

Як слідує зі ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Оскільки, примірник оригіналу розписки
позикодавець надав до справи як доказ
неповернення позики, суд дійшов
висновку, що позика не повернута.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а також
право на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання,
оспорювання суб'єктивного права є
підставою для звернення кожної особи
до суду за захистом свого особистого
права із застосуванням відповідного
способу захисту.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за договором позики є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, а заперечення відповідача
щодо цього не підтверджено доказами.

За змістом ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі вищенаведеного, відповідно
до ст. 15, 16, 265, 1049, 1212-1214 ЦК України,
керуючись ст.ст. 88, 174, 209, 212- 215 ЦПК
України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_3, грошові кошти в розмірі 62800 грн.
00 коп (шістдесят дві тисячі вісімсот
гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_3, судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 628,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя:
Польська
М.В.