Справа № 263/9790/14-ц
Провадження № 2/263/3396/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Степанової С.В., при
секретарі Марцині Д.С., за відсутністю
сторін, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради,
третя особа Житлово-будівельний
кооператив «Дельфін» про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Маріупольської міської ради, третя
особа Житлово-будівельний кооператив
«Дельфін» про визнання за ним права
власності на кооперативну квартиру
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом. В позовній заяві зазначив,
що вказана квартира була надана у 1970
році на підставі ордеру його матері
ОСОБА_2, яка була членом кооперативу та
померла ІНФОРМАЦІЯ_2. За своє життя його
матір'ю було повністю сплачено пайовий
внесок за кооперативну квартиру та
позивач вважав, що його матір є
власником спірної квартири. 12.03.2009 року
ОСОБА_2 склала заповіт на випадок її
смерті, згідно якого заповіла позивачу
належну їй квартиру АДРЕСА_1. Після
смерті матері позивач звернувся до
Першої Маріупольської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, але постановою нотаріуса
від 14.08.2014 року № 1664/02-31 йому було
відмовлено у вчинені нотаріальних дій,
оскільки реєстраційне посвідчення не
входить до переліку документів, які
визнані правовстановлюючими
документами. Просив визнати за ним
право власності в порядку спадкування
на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею
29,9 кв.м., жилою - 17,1 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились,
надали до суду клопотання про розгляд
справи у їх відсутність, позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити
у повному обсязі.

Представник відповідача,
Маріупольської міської ради, Наливай
О.С., у судове засідання не з'явилась,
надала до суду письмові заперечення в
яких заперечувала проти задоволення
позовних вимог з посиланням на той
факт, що право власності на квартиру
АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 виникло та було
зареєстровано до 2013 року відповідно до
діючого на той час законодавства, у
зв'язку із чим позивачу необхідно
звертатись до суду з позовною заявою
про оскарження дій нотаріуса.

Представник третьої особи, ЖБК
«Дельфін», Павлюшкіна В.С., до суду не
зьявилась, надала клопотання про
розгляд справи у її відсутність,
визнала позовні вимоги у повному
обсязі та не заперечував проти їх
задоволення. В заяві також зазначив, що
кооперативна квартира АДРЕСА_1 була
повністю викуплена її власницею -
ОСОБА_2

Враховуючи те, що по справі достатньо
матеріалів про права та
взаємовідносини сторін, відповідно до
поданих заяв суд розглянув справу у
відсутності сторін та без фіксації
судового процесу технічними засобами
відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_2 померла, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2, виданим 04.11.2013 року Жовтневим
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області (а.с.7).

Згідно заповіту від 12.03.2009 року,
посвідченого Першою Маріупольською
державною нотаріальною конторою,
ОСОБА_2 на випадок її смерті, все
належне їй майно, у тому числі квартиру
АДРЕСА_1, заповіла її синові - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Згідно ордеру № 2462 від 25.05.1970 року,
виданого виконкомом Жданівської
міської ради, ОСОБА_2 була надана
квартира АДРЕСА_1, на сім'ю із одної
особи загальною площею 29,98 кв.м., жилою -
17,11 кв.м. (а.с.9).

Як зазначено в заяві голови ЖБК
«Дельфін», кооперативна квартира
АДРЕСА_1 була повністю викуплена її
власницею - ОСОБА_2 (а.с.25).

Згідно копії реєстраційного
посвідчення, виданого Маріупольським
Бюро технічної інвентаризації 01.09.1994
року, спірна квартира зареєстрована за
матірью пизвача ОСОБА_2, на підставі
довідки ЖБК «Дельфін» ( а.с.10).

Згідно відомостей спадкової справи №
60/2014, спадкоємцем за заповітом, який
подав заяву про прийняття спадщини до
нотаріальної контори 05.02.2014 року є
ОСОБА_1 (а.с33-34).

Відповідно до копії постанови
державного нотаріуса Першої
маріупольської державної нотаріальної
контори № 1664/02-31 від 14.08.2014 року,
позивачу було відмовлено у вчинені
нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
вказану квартиру у зв'язку із тим, що
ОСОБА_1 подано реєстраційне
посвідчення, яке не входить до переліку
документів, які визнані
правовстановлюючими документами та
передбачені законодавством (а.с.18).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
власність", введеного в дію 15 квітня 1991
року, який діяв на час реєстрації права
власності на спірну квартиру та який
втратив чинність з 20 червня 2007 року, та
ч. 3 ст. 384 ЦК України член
житлово-будівельного кооперативу
після повної сплати пайового внеску
набуває права власності на квартиру.

Конвенція про захист прав людини і
основоположних свобод (1950 р.),
ратифікована Законом України від 17
липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1
Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право
кожної фізичної чи юридичної особи
безперешкодно користуватися своїм
майном, не допускає позбавлення особи
свого майна, крім як в інтересах
суспільної необхідності і на умовах,
передбачених законом і загальними
принципами міжнародного права, визнає
право держави на здійснення контролю
за використанням власності у
відповідності з загальними інтересами
або для забезпечення податків, інших
зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та
його захисту закріплена і у ч. 4 ст. 41
Конституції України, яка закріплює, що
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом, є
однією із загальних засад цивільного
законодавства відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3
ЦК України.

Таким чином, ОСОБА_2 фактично була
власником спірної квартири, а позивач є
спадкоємцем за заповітом після
померлої матері, оскільки подав у
визначений законом строк заяву як
спадкоємець до нотаріальної контори.

Разом з цим, відсутність державної
реєстрації права власності на квартиру
позбавляє позивача можливості
отримати свідоцтво про право на
спадщину.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого майнового права та
інтересу.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», якщо спадкодавець
повністю вніс пайовий внесок, то до
складу спадщини включається
відповідно квартира, дача, гараж,
садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу
України спадкування здійснюється за
заповітом або законом. Відповідно до
ст. 1218 Цивільного кодексу України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті, що
також передбачено заповітом від 12.03.2009
року, складений ОСОБА_2

У зв'язку із вказаним, суд вважає
необхідним захистити права позивача та
визнати його право власності на
вказану вище квартиру в судовому
порядку.

З огляду на вказане суд вважає, що
оскільки після смерті ОСОБА_2 відкрився
заповіт, згідно якого спадкове майно у
вигляді квартири АДРЕСА_1, було
заповідано позивачу ОСОБА_1 та позивач
відповідно до вимог ст.ст. 1261, 1268 ЦК
України прийняв спадщину у вигляді
спірної квартири, але у нього є
складнощі в отриманні свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, тому
суд вважає необхідним визнати право
власності за позивачем на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 29,98 кв.м.,
жилою - 17,11 кв.м.

На підставі Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (1950 р.),
ратифікованої Законом України від 17
липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1 Протоколу № 1
до Європейської конвенції (1952 р.), ст. 41
Конституції України, ч. 3 ст. 384, ст. ст. 16,
392, 1218, 1223, 1261 ЦК України, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 197, 213-215 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольської
міської ради, третя особа
Житлово-будівельний кооператив
«Дельфін» про визнання права власності
в порядку спадкування за заповітом,
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 1940 року народження,
ІПН НОМЕР_1, право власності на спадкове
майно за заповітом після смерті його
матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
в місті Маріуполі, у вигляді квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 29,98 кв.м.,
жилою - 17,11 кв.м.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду Донецької
області через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя

С.В.Степанова