АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/1390/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3340/14
Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.,

при секретарі: Колодюк О.П.

за участі представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Карлівського районного суду
Полтавської області від 1 жовтня 2014
року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом,
посилаючись на те, що 3 січня 2007 року між
ВАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №PLJ0RX01420202,
за умовами якого відповідач отримала
кредит у розмірі 4 827,02 грн. зі сплатою
24% річних.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачкою взятих на себе
зобов'язань, судовим наказом
Карлівського районного суду
Полтавської області від 2 серпня 2009
року з ОСОБА_3 на користь банку стягнуто
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 16 835,52 грн.

Оскільки ОСОБА_3 не погашає
вищезазначену заборгованість, банк
просив стягнути з відповідачки
нараховані після видання судового
наказу проценти, комісію та неустойку у
вигляді пені, штрафу (фіксована
частина), штрафу (процентна складова) на
загальну суму 24 839,44 грн.

Рішенням Карлівського районного суду
Полтавської області від 1 жовтня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального й процесуального права,
просило рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги банку
у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги банк зазначав, що звернувся до
суду з даним позовом у межах строків
позовної давності, тому вважає, що у
суду не було підстав для відмови у
задоволенні позову з підстав пропуску
строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
розгляді справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про її часткове
задоволення з наступних підстав.

Виходячи з положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування норм
матеріального й процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі заяви позичальника № PLJ0RX01420202
від 3.01.2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк»
(правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк»)
надав ОСОБА_3 строковий кредит за
умовами споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт) у
розмірі 4 827,02 грн. на строк з 3.01.2007 року
по 3.01.2008 року включно, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 2,0 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту в розмірі 438,82 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив із пропуску
позивачем встановленого ст. 257 ЦК
України трирічного строку позовної
давності.

Проте, із таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки він не відповідає обставинам
справи і нормам матеріального права.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на
зміст ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

У заяві на отримання кредиту зазначено,
що позичальник ознайомився та згодний
із Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), які були йому надані у
письмовій формі та своїм підписом він
підтвердив факт надання йому повної
інформації про умови кредитування (а.с.
6).

У пункті 5.5 зазначених Умов надання
споживчого кредиту, терміни позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором,
встановлюються сторонами тривалістю 5
років.

Таким чином, сторонами погоджена
збільшена позовна давність, що
відповідає положенням ч. 1 ст. 259 ЦК
України.

З матеріалів справи вбачається, що 31
серпня 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до Карлівського районного
суду із заявою про видачу судового
наказу про стягнення заборгованості за
кредитним договором від 3 січня 2007 року.

2 серпня 2009 року Карлівським районним
судом Полтавської області було видано
судовий наказ №2-н-150/2009, у
відповідності до якої з ОСОБА_3 на
користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнута
заборгованість за вищевказаним
кредитним договором, у розмірі 18 177,30
грн.

Відповідно до ст. 264 ЦК України позовна
давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
на яку має право позивач.

Тобто, зі зверненням ЗАТ КБ
«ПриватБанк» до суду із заявою про
видачу судового наказу строк позовної
давності було перервано та перебіг
строку позовної давності почався
обчислювання заново.

Відповідно до судового наказу №2-н-150/2009
від 2 серпня 2009 року з ОСОБА_3 у повному
обсязі було стягнуто заборгованість за
тілом кредиту, за відсотками за
користування кредитом, заборгованість
з комісії та пені станом на травень 2009
року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст 1048 ЦК України у разі
відсутності іншої домовленості сторін
проценти виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Таким чином, стягненню з ОСОБА_3
підлягають відсотки за користування
кредитними коштами в період з червня 2009
року по липень 2014 року, а саме 6410,29 грн.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Таким чином, згідно із розрахунку
заборгованості за договором №PLJ0RX01420202
стягненню з ОСОБА_3 підлягає пеня у
розмірі 1442,02 грн., а також штраф
(фіксована складова) у розмірі 500 грн. та
штраф (відсоткова складова) у розмірі
320,51 грн. (6410,29 грн. *5% / 100).

Виходячи з викладеного, внаслідок
неправильного застосування норм
матеріального права, судом першої
інстанції ухвалено помилкове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», яке
відповідно до ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову та стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму
8 672,82 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягає стягненню
судові витрати на суму 448,47 грн. * 34,9% =
156,51 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч.1 п. 4, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Карлівського районного суду
Полтавської області від 1 жовтня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стгнути з ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором №PLJ0RX01420202 від 3
січня 2007 року у розмірі 8 672,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» судові
витрати у розмірі 156,51 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
О.Ю. Кузнєцова

Судді:
С.Ю. Мартєв

Л.М. Хіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: