І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №440/1584/14-ц
Провадження № 2/440/588/2014
Буський районний суд Львівської
в складі: головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду місті Буськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного підприємства «Соломія -
Сервіс» про зміну формулювання причин
звільнення, виплату заборгованості по
заробітній платі, середній заробіток
за затримання розрахунку при
звільненні, вихідної допомоги та
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним
позовом, в обґрунтування якого
зазначила, що внаслідок конфлікту, який
виник на ґрунті особистих неприязних
стосунків, упереджене ставлення до неї
з сторони керівництва ПП «Соломія -
Сервіс», на вимогу менеджера з
персоналу, змушена була написати заяву
про звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.36
КЗпП України з 24 вересня 2014 року. Однак
у поданій нею заяві про звільнення за
згодою сторін відсутні підстави
припинення трудового договору,
укладеного на невизначений строк,
передбачених ст. 39 КЗпП України,
оскільки таких не було. Звільнення
відбулося в односторонньому порядку,
за відсутності її згоди з роботодавцем,
їй не видано трудову книжку та не
проведено розрахунок. Вважає
звільнення не законним, просить
стягнути середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні,
вихідну допомогу, внести зміни до
наказу та трудової книжки, з
зазначенням причини звільнення «за
власним бажанням у зв»язку з
невиконанням власником законодавства
про працю» за ч. 3 ст. 38 КЗпП України,
крім того стягнути моральну шкоду в
ОСОБА_1 в судове засідання не
з»явилася, хоча судом була належним
чином повідомлена про день та час
розгляду справи. Забезпечила явку
представника, згідно довіреності від
06.11.2014 року, ОСОБА_2, який позовну заяву
підтримав в повному об»ємі, просить її
Представник відповідача - ПП «Соломія -
Сервіс», згідно довіреності від 06.11.2014
року, ОСОБА_3 проти позову заперечив,
просить відмовити в задоволенні позову
за безпідставністю такого.
Заслухавши представника позивачки,
представника відповідача, свідків,
дослідивши матеріали справи та подані
сторонами письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку, що заявлені
позовні вимоги задоволенню не
Судом установлено, що наказом № 229-к від
29 липня 2013 року позивачку було прийнято
на посаду провізора аптеки
«Подорожник» № 24 в м. Буськ Буського
району Львівської області. (а.с. 14)
24 вересня 2014 року позивачка подала на
імя голови приватного підприємства
заяву про її звільнення із займаної
посади з 24 вересня 2014 року за угодою
Наказом директора ПП «Соломія - Сервіс»
№ 445-к від 24 вересня 2014 року ОСОБА_1
звільнено із займаної посади з 24
вересня 2014 року, за згодою сторін,
згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.
В суді менеджер з персоналу
відповідача, ОСОБА_4 пояснив, що 24
вересня 2014 року приблизно о 11.00 год.
приїхав зі Львова до м. Буська в
приміщення аптеки «Подорожник» в
службових справах. Зайшовши в кабінет
директора, побачив на столі заяву
позивачки на ім»я директора
підприємства про звільнення за угодою
сторін, зателефонував до директора,
узгодивши звільнення позивачки та
виплату їй розрахункових коштів при
звільненні. Зв'язавшись з бухгалтерією
підприємства, узгодив суму, яку
необхідно було сплатити позивачці при
звільненні, а саме 2159,81 грн., які видала
ОСОБА_1 ОСОБА_5, як розрахункові. Остання
в приміщенні аптеки отримала кошти, але
за відсутності відомості, не
розписувалася про отримання таких.
Оскільки головний офіс підприємства та
його основне місце праці знаходиться в
м. Львові, ОСОБА_4 поїхав до Львова, щоб
оформити належним чином наказ та
трудову книжку позивачки. Приблизно о
17.00 год. цього ж дня повернувся до м.
Буська щоб вручити позивачці наказ та
трудову книжку, однак останньої на
робочому місці не було, телефон її не
Аналогічні покази в суді дали свідки
ОСОБА_5, яка є завідувачем аптеки
«Подорожник» № 7, ОСОБА_6, завідувач
аптеки «Подорожник» № 25, які приїхали в
аптеку в м. Буськ з метою перевірки
дотримання внутрішніх стандартів в
Хоча днем звільнення працівника є
останній день роботи та позивачка мала
б допрацювати до закінчення робочого
дня, ОСОБА_1 покинула робоче місце і з
14.00 год. до 18.00 год. була відсутня на
роботі, про що складено акт від 24.09.2014
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
Позивачу у відповідності до
розрахунково-платіжної відомості в
день звільнення нараховані та
виплачені кошти сумі 2 159 гри. 81 кой.,
проте отримати трудову книжку, а також
підписати документи щодо звільнення
ОСОБА_1 не виявилося можливим, через
відсутність останньої на робочому
місці. У зв'язку із наведеним комісія в
складі: завідувача аптеки «Подорожник»
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 склала Акт про
виплату компенсації від 24.09.2014 року, за
невикористану частину основної
відпустки за період роботи з 29.07.2013 р. по
24.09.2014 р. 1349 три. 81 коп.,- компенсації за
невикористану відпустку та суму
заробітної плати в розмірі 810 грн.. (а.с.
Відповідно до положень ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний у день звільнення
видати працівникові належно оформлену
Однак через відсутність ОСОБА_1 на
робочому місці в другій половині
робочого дня 24.09.2014 року ознайомити із
наказом про звільнення, а також вручити
трудову книжку адміністрації
підприємства не вдалося.
Листами від 24.09.2014 року вих. № 24/09/2014 та
30.09.2014 року вих. № 30/09/2014 що надіслані
рекомендованим листом із
повідомленнями про вручення на адресу
місця реєстрації позивача, додатково
повідомлено про можливість отримання
трудової книжки, проте позивач за
вказаною в листах адресою, не з'явилася.
Трудова книжка ОСОБА_1 зберігається в
ПП «Соломія-Сервіс» в офісі м. Львів по
проспекту Червоної Калини, 68.
У відповідності до пункту 4.2. наказу
Мінпраці України від 29.07.1993 №58 «Про
затвердження Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників»
4.2. Якщо працівник відсутній на роботі в
день звільнення, то власник або
уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність отримання
Пересилання трудової книжки поштою з
доставкою на зазначену адресу
допускається тільки за письмовою
згодою працівника. Заяви щодо
надіслання трудової книжки поштовим
відправленням, на адресу ПП
«Соломія-Сервіс» не надходило.
Згідно з частиною 4 ст. 235 КЗпП України
та Інструкцією про порядок ведення
трудових книжок працівників, при
затримці видачі трудової книжки з вини
власника або уповноваженого ним органу
працівникові сплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
Оскільки вини відповідача в затримці
видачі трудової книжки позивачу, не
має, то виплата позивачу середнього
заробітку за весь час вимушеного
прогулу, задоволенню не підлягає.
Отже, підставою звільнення позивачки
вказано згоду двох сторін, зазначено
строк припинення трудового договору -
24.09.2014 р., а також погодженні умови
звільнення з ПП «Соломія-Сервіс».
Тобто, обома сторонами досягнуто згоди
щодо всіх істотних умов угоди про
припинення трудового договору,
відповідно волевиявлення позивача, що
знайшло своє відображення у наказі про
звільнення із займаної посади № 445-к
від 24.09.2014 р. В свою чергу відкликання
заяви про звільнення з підстав п. 1 ч. 1
ст. 36 КЗпП України може бути тільки за
Судом встановлено, що взаємної згоди на
анулювання попередньої домовленості
про звільнення між сторонами,
досягнуто не було, а також не доведено
факту вчинення на позивачку
психологічного тиску з боку
Згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України угода
сторін є підставою для припинення
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 1992 року № 9
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» судам роз'яснено, що при
домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за
згодою сторін) договір припиняється в
строк, визначений сторонами.
Анулювання такої домовленості може
мати місце лише при взаємній згоді про
це власника або уповноваженого ним
органу і працівника.
24 вересня 2014 року сторонами була
досягнута домовленість про розірвання
трудового договору за п. 1 ст.36 КЗпП
України, що підтверджується заявою
позивача з резолюцією директора, з
менеджером з персоналу відповідача,
який був уповноважений на вчинення
В судому засіданні знайшло своє
підтвердження спростування тверджень
позивача про упереджене ставлення до
неї, оскільки згідно договору № 575 про
підготовку, перепідготовку або
підвищення кваліфікації лікарів
(провізорів) відповідачем оплачено
навчання з підвищення кваліфікації
ОСОБА_1 за спеціальністю організація та
управління фармацією. Після
проходження згаданого навчання видано
документ встановленого зразка, що
посвідчує надання освітньої послуги.
Позивач пройшла перепідготовку
провізорів, отримала сертифікат
спеціаліста за спеціальністю
організації та управління фармації та
акт виконаних робіт по договору за
навчання слухачів від 30.09.2014 року з
вартістю наданих послуг в розмірі 1 877
За вимогами ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини. Шкода,
завдана правомірними діями,
відшкодовується у випадках,
встановлених цим Кодексом та іншим
законом.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму
Верховного суду України N 6 від 27
березня 1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

У відповідності до п. 9 Постанови
Пленуму Верховного суду України N 4 від
31 березня 1995 року «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
і немайнової) шкоди», суд має виходити
із засад розумності, виваженості та
справедливості.

Позивачем не подано жодних доказів, які
б свідчили про заподіяння моральної
шкоди, в чому полягало заподіяння даної
шкоди, настання негативних наслідків
(копій з медичної книжки, тощо) саме з
вини відповідача.

Отже підстав для зміни формулювання
причини звільнення, внесення змін до
наказу та запису в трудовій книжці
позивачки, суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 58 - 60, 209, 212 - 215
ЦПК України, ст. 36 п. 1 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Приватного
підприємства «Соломія - Сервіс» про
зміну формулювання причин звільнення,
виплату заборгованості по заробітній
платі, середній заробіток за
затримання розрахунку при звільненні,
вихідної допомоги та моральної шкоди -
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти
днів з дня його проголошення через
Буський районний суд Львівської
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Б. М. Журибіда