пр. № 6/759/100/14
ун. № 759/1121/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року Святошинський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого -
судді Макаренко В.В.

при секретарі
Кузьменко М.В.

розглянувши матеріали цивільної
справи за поданням старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у місті
Києві про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у місті Києві звернувся до
Святошинського районного суду міста
Києва із поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1, мотивуючи подання тим,
що на виконанні у відділі знаходиться
виконавче провадження № 349/34 по
примусовому виконанню в/л 2-1472-1/10
Святошинського районного суду м.Києва
про стягнення боршу у розмірі 1053950,29грн.
з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Західінкомбанк», добровільно
боржником рішення суду не виконується,
в зв'язку з чим просив подання
задовольнити.

В судове засідання сторіни та інші
заінтересовані особи за участю
державного виконавця не викликались,
відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Розглянувши подання, дослідивши
матеріали справи, суд знаходить, що
вказане подання задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до статті 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно статті 21 Конституції України,
усі люди є вільними і рівні у своїй
гідності та правах. Права і свободи
людини є невідчужуваними та
непорушними.

За змістом статті 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 12 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні",
свобода пересування обмежується щодо:

- осіб, до яких відповідно до
процесуального законодавства
застосовано запобіжні заходи,
пов'язані з обмеженням або
позбавленням волі;

- осіб, які за вироком суду відбувають
покарання у вигляді позбавлення або
обмеження волі;

- осіб, які згідно із законодавством про
інфекційні захворювання та
психіатричну допомогу підлягають
примусовій госпіталізації та
лікуванню;

- шукачів притулку та осіб, які
звернулися за наданням ім. Статусу
біженця до прийняття відповідного
рішення компетентним органом (про
надання цим особам притулку чи статусу
біженця);

- іноземців та осіб без громадянства,
які не мають законних підстав для
перебування на території України;

- осіб, яких призвано на дійсну строкову
службу до Збройних Сил України та
інших, утворених відповідно до законів
України, військових формувань;

- іноземців, які перебувають у складі
військових іноземних підрозділів і які
мають статус військового.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Судом також береться до уваги, що
матеріали подання не містять будь-яких
доказів того, що боржник отримала копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження на час внесення до суду
зазначеного подання, що остання
отримала повідомлення про визначення
строку для добровільного виконання
судового рішення, що була повідомлені
про необхідність з'явитися до
державного виконавця.

Крім того, в актах, якими засвідчено
вихід державного виконавця за адресою
проживання боржника не зазначено час
виходу, цілком ймовірно, що державний
виконавець відвідував боржника в
робочий час.

Зважаючи на те, що норми Конституції
України є нормами прямої дії, з
урахуванням того, що заявником не
надано доказів, які свідчать про
отримання боржником матеріалів
виконавчого провадження та ухилення її
від виконання зобов'язань, вважаю, що
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду для громадянки ОСОБА_1 є
прямим та грубим порушенням її
конституційних прав та свобод. За таких
обставин, підстав для задоволення
даної заяви не вбачається.

Керуючись статтею 377-1 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у місті Києві про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання через Святошинський районний
суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

СУДДЯ: