Справа № 297/2989/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

з участю позивача ОСОБА_4, її адвоката
ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Берегово цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя
особа без самостійних вимог
Берегівський районний відділ
головного управління Державної
міграційної служби України в
Закарпатській області про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_5, третя особа Берегівський РВ
ГУДМС України в Закарпатській області
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням. В обґрунтування заявлених
позовних вимог позивач зазначила,
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_6,
основний квартиронаймач квартири
АДРЕСА_1. Членами його була позивачка та
їхня донька ОСОБА_7, які проживають по
сьогоднішній день в квартирі. Рішенням
виконкому Берегівської міської ради
від 24.01.2014 року їй та донці надано
дозвіл на переоформлення договору
найму вищевказану квартиру. В цій
квартирі також зареєстрована донька
покійного чоловіка від першого шлюбу
ОСОБА_5, яка не проживає в квартирі з 1995
року.

Наявність формальної реєстрації
відповідачки за вище вказаною адресою,
створює для позивача незручності,
тягне за собою збільшення розміру
плати за комунальні послуги,
враховуючи, що відповідача в
добровільному порядку виписати не
бажає, тому вона змушена звертатись до
суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позов та
просили задовольнити його з підстав
викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала та пояснила, що не проживає в
АДРЕСА_1 з 1995 року, оскільки їй
перешкоджає позивачка, яка змінила
замки на дверях.

Представник третьої особи яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Берегівський районний
відділ головного управління Державної
міграційної служби України в
Закарпатській області в судове
засідання не з'явився, згідно поданого
листа просили суд розглянути справу
без їх участі, на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін,
представника позивача та перевіривши
матеріали справи суд приходить до
наступного.

Згідно з укладеним договором найму
житла в будинках комунального
житлового фонду від 14.10.2009 року між КП
ЖЕК Берегівської міської ради та
ОСОБА_6, останній являвся основним
квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 (а.с.
4-5). За вказаною адресою позивачка
зареєстрована з 21.04.1994 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивачки ОСОБА_6 -
помер (а.с. 7) .

Рішенням виконкому Берегівської
міської ради від 24.01.2014 року ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 надано дозвіл на
переоформлення договору найму
вищевказану квартиру.

З листа Берегівського районного
відділу головного управління
Державної міграційної служби України в
Закарпатській області вбачається, що
ОСОБА_5, значиться на реєстраційному
обліку за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні відповідач
ствердила, що з 1995 року не проживає в
спірній квартирі у зв'язку з
перешкоджанням їй позивачкою.

Статтею 60 ЦПК України встановлено,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду даної
справи, відповідачка не надала суду
жодного доказу того, що з 1995 року
позивачка ОСОБА_4 створювала їй
перешкоди у користуванні квартирою.

Відповідно до змісту ст. 71 ЖК України,
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Судом достовірно встановлено, що
відповідач ОСОБА_5 не проживає з 1995 року
в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

За наведених обставин у суду достатньо
підстав для висновку, щоб визнати
ОСОБА_5 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
оскільки остання не користується
квартирою понад 19 років, що значно
перевищує встановлений законом
шестимісячний строк.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 71, 72 ЖК України, п. 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" від 12.04.1985 року № 2 зі змінами,
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 208, 212-215, 218, 232 ЦПК України
суд ,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення, після набрання законної сили,
є підставою для зняття ОСОБА_5 з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ільтьо
І. І.