У х в а л а

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний
нотаріус Жовтневого районного
нотаріального округу Миколаївської
області ОСОБА_7, про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 22 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 7 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що після смерті її матері ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася
спадщина на належне їй майно, а саме:
житловий будинок АДРЕСА_1. Крім неї,
спадкоємцями померлої є донька ОСОБА_5
та син ОСОБА_6 Через сильне хвилювання
після смерті матері та необізнаність в
галузі права вона у визначений законом
строк із заявою про прийняття спадщини
не зверталася, а звернувшись до
Жовтневої нотаріальної контори 22
лютого 2014 року, отримала лист нотаріуса
від 11 квітня 2014 року про відмову у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з пропуском строку для
прийняття спадщини. Вважаючи, що строк
для прийняття спадщини після смерті
матері пропустила з поважних причин,
просила визначити їй додатковий строк
до 4 липня 2014 року для подання
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини за законом після
смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 22
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 7 липня 2014
року, у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

За загальними положеннями про
спадкування право на спадщину виникає
в день відкриття спадщини, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини,
не подав заяву про прийняття спадщини,
він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
"Про судову практику у справах про
спадкування" роз'яснено, що особа, яка
не прийняла спадщину в установлений
законом строк, може звернутися до суду
з позовною заявою про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини відповідно до частини третьої
ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
із того, що позивач не довела, що є її
процесуальним обов'язком, поважних
причин пропуску строку для прийняття
спадщини, пов'язаних з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для вчинення цих дій.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами
попередніх інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 22 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 7 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко