Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №290/593/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів:
Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря
Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування завданої моральної
шкоди

за апеляційними скаргами ОСОБА_1,
представників відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення
Романівського районного суду
Житомирської області від 24 вересня 2014
року

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з
відповідача на його користь 5 762 грн 92
коп у відшкодування майнової шкоди та
250 000 грн у відшкодування моральної
шкоди. В обґрунтування вимог зазначав,
що 18 лютого 2013 року відповідач, діючи
умисно, прицільним пострілом із
пневматичної гвинтівки спричинив йому
тілесні ушкодження середнього
тяжкості у вигляді травми сліпого
пневмостріленого поранення обличчя, а
саме: вхідного отвору в ділянці
внутрішнього кута лівого ока з синцями
в навколо орбітальних ділянках
сукон'юктивальним крововиливом справа
та раневого каналу, що проходить зліва
направо через носову кістку,
решітчастий лабіринт та
перпендикулярну пластину решітчастої
кістки, медіальну стінку правої орбіти
з множинними сторонніми тілами
металевої консистенції по ходу
раневого каналу, який закінчується з
наявністю залишку кулі в заочному
просторі з розвитком ретробульбарної
гематоми. Вина відповідача
стверджується вироком апеляційного
суду Житомирської області від 08.05.2014 р.
Вказаними діями ОСОБА_2 йому спричинено
майнову та моральну шкоду. Враховуючи
наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою Романівського районного суду
Житомирської області від 24 вересня 2014
року позовні вимоги про відшкодування
майнової шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Романівського районного суду
Житомирської області від 24 вересня 2014
року позов про відшкодування моральної
шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 60 000
грн у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення змінити, стягнути з
відповідача на його користь 250 000 грн у
відшкодування моральної шкоди. Апелянт
посилається на те, що визначений судом
розмір відшкодування моральної шкоди є
несправедливим та не є адекватним
заподіяній шкоді. Визначаючи розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди, суд не врахував характер
поведінки відповідача при заподіянні
шкоди та після її заподіяння.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення в
частині стягнення з відповідача 60 000
грн у відшкодування моральної шкоди
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Апелянт посилається на те, що
рішення суду ухвалене з грубим
порушенням вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України та ґрунтується виключно на
припущеннях.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення скасувати та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову. Апелянт
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1167, ч.2 ст.23 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.1168 ЦК України
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Вироком апеляційного суду
Житомирської області від 08 травня 2014
року у кримінальному провадженні,
внесеному до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000095 від 18.02.2013
року, встановлено, що 18 лютого 2013 року
біля 17 годин ОСОБА_2 на ґрунті
неприязних стосунків, з метою умисного
спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1,
з власного будинку взяв пневмотичну
гвинтівку та здійснив прицільний
постріл в голову ОСОБА_1, спричинив йому
середньої тяжкості тілесні ушкодження
у вигляді вхідного отвору в ділянці
внутрішнього кута лівого ока з синцями
в навколо орбітальних ділянках й
сукон'юктивальним крововиливом справа
та раневого каналу, що проходить зліва
направо через носову кістку,
решітчастий лабіринт та
перпендикулярну пластину решітчастої
кістки, медіальну стінку правої орбіти
з множинними сторонніми тілами
металевої консистенції по ходу
раневого каналу, який закінчується з
наявністю залишку кулі в заочному
просторі з розвитком ретробульбарної
гематоми (а.с. 4-7).

За положеннями ч.4 ст.61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищенаведене, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про наявність
підстав для відшкодування
відповідачем моральної шкоди ОСОБА_1

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначено судом вірно,
з врахуванням характеру
правопорушення, вчиненого ОСОБА_2,
ступеня його вини, глибини фізичних та
душевних страждань позивача у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, а також з
врахуванням вимог розумності і
справедливості.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що
суд не дав належної оцінки тій
обставині, що він продовжує переносити
душевні страждання, пов'язані із
загрозою втрати ним зору, є
безпідставними, оскільки дана
обставина була врахована судом при
визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди, про що
зазначено в мотивувальній частині
рішення .

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача - ОСОБА_3 щодо
відсутності у ОСОБА_1 підстав вимагати
від ОСОБА_2 відшкодування моральної
шкоди також є безпідставними. Позивач
надав суду докази заподіяння йому з
вини відповідача тілесних ушкоджень та
зазначав, що в зв'язку понесеними
фізичними та моральними стражданнями
через ушкодження здоров'я йому
заподіяна моральна шкода, в певній мірі
обґрунтував її розмір і не просив суд
про призначення медико-соціальної
експертизи. А тому, в суду відсутні
підстави для відмови в задоволенні
позову чи призначенні експертизи з
власної ініціативи, оскільки це не
передбачено положеннями ЦПК України
(зокрема, ст.ст, 10, 143-145), які мають суто
змагальний характер доказування. У
разі якщо відповідач не погоджується з
доводами позивача про наявність
моральної шкоди, він вправі був заявити
клопотання про призначення вказаної
експертизи, проте таке клопотання ні
він ні його представники до суду не
заявляли.

Ухвалою суду від 24 вересня 2014 року
позовні вимоги про відшкодування
майнової шкоди залишено без розгляду, а
тому доводи апеляційної скарги
представника відповідача - ОСОБА_4 щодо
відсутності належних доказів
заподіяння позивачу матеріальної
шкоди, колегія суддів до уваги не бере.

Витребування кримінальної справи
касаційною інстанцією, про що
зазначається в апеляційній скарзі, на
правильність судового рішення в
цивільній справі не впливає. У разі
скасування вироку в кримінальному
провадженні, це може бути підставою для
перегляду рішення в цивільній справі у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Матеріальне становище
відповідача відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК
України не є підставою для зменшення
розміру відшкодування шкоди,
заподіяної злочином, а тому доводи
апеляційної скарги у цій частині є
безпідставними.

Рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1,
представників відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Романівського районного
суду Житомирської області від 24
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: