Номер провадження № 22-ц/785/1548/14
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко
В.М.,Короткова В.Д.

з участю секретаря - Грубіян Г.А. .

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Товариство
з обмеженою відповідальністю «Екліпс»,
ОСОБА_5 про захист прав споживачів,
визнання факту надання послуг
неналежної якості, укладення договору
під впливом обману та відшкодування
збитків та моральної шкоди, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про відшкодування збитків, завданих
неповерненням грошових коштів, за
апеляційними скаргами ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2013
року,-

встановила:

У грудні 2008 року позивач ОСОБА_2,
звернувся до суду з позовом про захист
прав споживачів, визнання факту
надання послуг неналежної якості,
укладення договору під впливом обману
та відшкодування збитків та моральної
шкоди, посилаючись на те, що 26.01.2007 року
між ним, відповідачем фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3, яка представилася
як директор агентства нерухомості
«Екліпс», третьою особою ОСОБА_4, був
укладений попередній договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
згідно якого він та ОСОБА_4 домовилися
укласти у майбутньому і нотаріально
посвідчити договір купівлі-продажу
даної квартири, а відповідач ФОП
ОСОБА_3 , згідно п.п.1.2., 3.3. попереднього
договору взяла на себе зобов'язання
забезпечити
організаційно-інформаційну підтримку
необхідну для скорішого укладення
договору купівлі - продажу.

Згідно п.4.5. попереднього договору
ОСОБА_4 передав йому гроші у сумі 20 000,00
доларів США, що на момент передачі
складало еквівалент 101 000,00 гривень, яку
сторони Договору визначили як аванс.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 20.12.2007 року, залишеним в
силі ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 09.07.2008 року, з
нього, було стягнуто на користь ОСОБА_4
суму авансу .

Позивач вважає, що так як попередній
договір від 26.01.2007 року всупереч
вимогам ст.ст.635, 657 ЦК України не був
нотаріально посвідчений, є нікчемним,
що призвело до необхідності повернення
суми авансу ОСОБА_4, відповідач ФОП
ОСОБА_3, яка представлялася директором
агентства нерухомості, надала йому,
позивачу, неякісні послуги, що призвело
до заподіяння йому збитків, які
відповідно до вимог ст.1192 ЦК України
підлягають відшкодуванню в повному
обсязі особою,що їх спричинила.

Крім того, позивач стверджував, що
укладаючи попередній договір від 26.01.2007
року він вважав, що укладає його з
юридичною особою - Агентством
нерухомості «Екліпс», яке працює не
перший рік на ринку нерухомості і
обізнане у професійно-юридичних
тонкощах супроводу правочинів з
купівлі-продажу та укладення
відповідних договорів.

Проте відповідачка ввела його в оману,
виклавши договір на фірмовому бланку
цього агентства, а насправді - укладала
цей договір як фізична особа -
підприємець, скрила той факт, що
укладення попереднього договору
потребує нотаріального посвідчення. А
тому позивач вважає, що попередній
договір від 26.01.2007 року укладений під
впливом обману, що відповідає
положенням ст.ст.229, 230 ЦК України.

Позивач ОСОБА_2 просив :

- захистити його права споживача та
визнати факт надання послуг неналежної
якості;

-визнати факт укладення попереднього
договору від 26.01.2007 року таким, що був
укладеним під впливом обману;

-стягнути на його користь з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 збитки у
розмірі 102 000,00 гривень;

-стягнути на його користь з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 моральну
шкоду у розмірі 3000,00 гривень.

27.08.2009 року до суду звернувся ОСОБА_4, з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
збитків, завданих неповерненням
грошових коштів, посилаючись на те, що
рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 20.12.2007 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 09.07.2008 року , з
відповідача ОСОБА_2 на його користь
було стягнуто 101 000,00 гривень
неповернутого авансу та судові витрати
у розмірі 1040,00 гривень, проте
відповідач добровільно не виконав
судові рішення, судом було видано
виконавчий лист і державним виконавцем
були вчинені заходи примусового
виконання, в результаті яких було
звернено стягнення на нерухоме майно
ОСОБА_2 - квартиру АДРЕСА_1. Зазначене
майно було продано відповідно до
закону з прилюдних торгів. При цьому
ОСОБА_2 своїми діями затягував
виконання судового рішення, оскаржував
дії державного виконавця, оцінку
вартості майна, призначення експерта. В
результаті цього йому спричинені
суттєві збитки, пов'язані з
інфляційними процесами, а тому просив
суд , відповідно до положень ст.625 ЦК
України, стягнути з ОСОБА_2 на свою
користь збитки, що виникли за період з
березня 2007 року по липень 2009 року,
виходячи із встановленого індексу
інфляції у сумі 53 516,31 гривень та три
відсотки річних у сумі 7 579,15 гривен, а
всього - 61 095,46 гривень.

У судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_2 , позов підтримали,
просили задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позов ОСОБА_2 не
визнала,просила відмовити у
задоволенні позову через його
необґрунтованість.

Представник прокуратури просив позов
ОСОБА_2 задовольнити, в задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення ухвалено у відсутність третіх
осіб.

Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 04.10.2013 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 та у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 , посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права , неправильне
застосування норм матеріального права
, просять скасувати рішення та
ухвалити нове яким задовольнити їх
позови .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги та
заперечення ,розглянувши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 ,суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надані докази
укладення попереднього договору від
26.01.2007 року під впливом омани зі сторони
ОСОБА_3, а вимоги про відшкодування
шкоди є неправомірними.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того ,що вимоги ч.2 ст.625 ЦК України не
поширюються на правовідносини, які
виникли у сторін у зв'язку з
невиконанням рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 20.12.2007 року.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступного.

З матеріалів справи вбачається , що
27.12.2006 року між ТОВ «Спільне
українсько-американське товариство
«Екліпс» та суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_5 був укладений
договір комерційної концесії
(франчайзинг) № 01 12-06 та відповідно до
п.1.1. зазначеного договору в порядку та
на умовах ,визначених договором
,правоволоділець зобов'язується надати
ОСОБА_5 за плату на строк три роки
право використання у підприємницькій
діяльності ОСОБА_5 на території України
комплекс виключних прав,належних
право володільцеві ,а саме право на
фірмове найменування, комерційне
позначення, комерційну інформацію,що
охороняється, знак для надання послуг.
(т.1 а.с.86-88).

01.01.2007 року між відповідачем суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 був укладений договір
комерційної субконцесії за яким
ОСОБА_5 надала відповідачу СПД ОСОБА_3
комплекс прав стосовно
підприємницької діяльності,визначених
в п.1 договору комерційної концесії №
0112-06 від 27.12.2006 року ( т.1 а.с.89-90).

Вищезазначені договори не оскаржені, є
дійсними.

26.01.2007 року між позивачем ОСОБА_2, як
«Власником» нерухомого майна , ОСОБА_4,
як «Набувачем» , та ТОВ СП «Екліпс», як
«Агентством», було укладено
попередній договір про намір укласти
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 (т.1 а.с.5).

З преамбули попереднього договору
від 26.01.2007 року вбачається, що зі
сторони «Агентства» він був укладений
юридичною особою - ТОВ СП «Екліпс», від
імені якої діяла відповідач фізична
особа - підприємець ОСОБА_3 на підставі
договору від 22.09.2005 року № 001 (т.1
а.с.5).

На виконання умов попереднього
договору від 26.01.2007 року , ОСОБА_4
передав власнику квартири-позивачу
ОСОБА_2 20000,00 доларів США, що на час
передачі коштів еквівалентно було 101 000
грн. , проте у подальшому основний
договір купівлі-продажу спірної
житлової площі укладений не був, а
позивач ОСОБА_2 грошову суму авансу
третій особі ОСОБА_4 не повернув.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 20.12.2007 року ,залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 09.07.2008 року, з
позивача ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 ,
стягнуто грошову суму в розмірі 101000,00
гривень. ( т.1 а.с.6, 7).

Суд першої інстанції вірно визначив ,що
позивачем ОСОБА_2 не доведено надання
відповідачем ФОП ОСОБА_3 послуг
неналежної якості ,оскільки згідно
п.3.3.3 попереднього Договору
«Агентство» зобов'язалося забезпечити
організаційно-інформаційне
супроводження договору; організувати
схоронність документів, переданих
Власником, до моменту укладення
договору відчуження об'єкту;
організувати проведення укладення та
нотаріального посвідчення договору
відчуження об'єкту; створити умови для
проведення переговорів і розрахунків
між Набувачем та Власником, що було
здійснено відповідачем .

Згідно розписки позивача ОСОБА_2 від
05.05.2007 року будь-яких претензій до ТОВ
СП «Екліпс» в особі директора ОСОБА_3
(а.с.53) він не має, що спростовує доводи
позивача про неналежне надання послуг
агентством нерухомості.

Суд першої інстанції вірно відмовив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в
частині визнання факту укладення
попереднього договору під впливом
омани відповідача ФОП ОСОБА_3 ,
оскільки відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК
України якщо одна із сторін правочину
навмисно ввела другу сторону в оману
щодо обставин, які мають істотне
значення (частина перша статті 229 цього
Кодексу ), такий правочин визнається
судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз'яснень, наданих у
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними", правочин визнається
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного введення іншої сторони в
оману щодо обставин, які впливають на
вчинення правочину. На відміну від
помилки, ознакою обману є умисел у діях
однієї із сторін правочину.

Наявність умислу у діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення.

Отже, одна із сторін правочину або інша
заінтересована особа повинна довести
навмисне цілеспрямоване введення
іншої сторони в оману щодо фактів , які
впливають на укладення правочину.

Позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК
України не надані ,а матеріали справи
не містять доказів підписання
позивачем попереднього договору під
впливом омани зі сторони відповідача.

Суд першої інстанції вірно визначив те
,що посилання позивача ОСОБА_2 на норми
Закону України «Про захист прав
споживачів» є неспроможним, оскільки
відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону
України «Про захист прав споживачів»
передбачено право споживача на
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди лише у випадках, коли
така шкода заподіяна і є небезпечною
для життя і здоров'я людей продукцією.

Стосовно позову ОСОБА_4 слід зазначити
наступне.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відтак грошовим слід вважати будь-яке
зобов'язання, що складається, у тому
числі, з правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій відповідає
кореспондуючий обов'язок боржника
сплатити гроші на користь кредитора.

З урахуванням викладеного положення
стаття 625 ЦК регулює зобов'язальні
правовідносини, тобто поширюється на
порушення грошового зобов'язання, яке
існувало між сторонами до ухвалення
рішення суду.

При цьому частина третя статті 11 ЦК, в
якій йдеться про те, що цивільні права
та обов'язки у випадках, встановлених
актами цивільного законодавства,
можуть виникати з рішення суду, не дає
підстав для застосування положень
статті 625 ЦК у разі наявності між
сторонами деліктних, а не договірних
зобов'язань.

Попередній договір від 26.01.2007 року
визнаний судом нікчемним , що
спростовує наявність між сторонами
договірних відносин , за якими може
бути застосована ст. 625 ЦК України.

Суд першої інстанції вірно відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_4 з підстав
того,що ч.2 ст. 625 ЦК України не підлягає
застосуванню, а тому позовні вимоги
ОСОБА_4 є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те ,що суд не врахував того,що якщо
відповідач ФОП ОСОБА_3 ,добросовісно
виконала свої обов'язки щодо
нотаріального посвідчення
попереднього договору то він би не
зазнав шкоди ,не заслуговують на увагу ,
оскільки дії відповідача ФОП ОСОБА_3
були визначені сторонами в п.3.3.
договору , та її дії як представника
товариства або дії як ФОП не
спростовують нікчемність попереднього
договору , зобов'язання нотаріально
посвідчити попередній договір
,відповідно до ст. 635 ЦК України ,
покладається саме на сторони
правочину , в даному випадку позивача
та ОСОБА_4 незалежно від того,де був
укладений попередній договір та на
яких умовах з третіми особами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те,що суд першої інстанції не врахував
того,що відповідач ФОП ОСОБА_3
незаконно видала себе за представника
ТОВ АН «Екліпс» та навмисно приховала
факт обов'язку нотаріально посвідчити
попередній договір ,чим ввела його в
оману , не заслуговують на увагу з
вищенаведених колегією суду в ухвалі
підстав .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо
неврахування судом першої інстанції
вимог ст. 599 ЦК України ,не заслуговують
на увагу , оскільки попередній договір
від 26.01.2007 року рішенням Приморського
районного суду м.Одеси від 20.12.2007 року ,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
20.12.2007 року визнаний нікчемним ,
договірні відносини були припинені ,а
ОСОБА_4 отримав суму неповернутого
авансу в повному обсязі.

За таких підстав ,відповідно до п.1 ч.1
ст.307 ЦПК України , апеляційні скарги
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягають
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ч.1. ст. 308 ,ст.ст.
315, 319 ЦПК України,колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 04.10.2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили .

Головуючий
А.А.Калараш

Судді:
В.М.Гончаренко

В.Д.Коротков