АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1
інстанції - Чех Н.А.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 02 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
про виплату грошової компенсації,

встановила:

В серпні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з вказаним позовом, в
якому просив стягнути з відповідача
ПАТ «Банк Форум» суму грошової
компенсації згідно з п. 9.6 контракту №
2012/6 від 30.05.2012 року в розмірі 164 400 грн.,
та зобов'язати відповідача внести його
вимоги до реєстру акцептованих вимог
кредиторів та віднести зазначену суму
компенсації до виплати у другу чергу
відповідно до ст. 52 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб», як таку, що виникла до прийняття
рішення про відкликання ліцензії
банку.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 02 жовтня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким задовольнити позов
у повному обсязі, посилаючись на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Вказував, що висновок суду про те, що
компенсація, передбачена п. 9. 6
трудового договору не є заробітною
платою, є необґрунтованим та
помилковим. Компенсація в розмірі
трьох щомісячних заробітних плат, що
передбачена до виплати п. 9.6 строкового
трудового договору, є складовою
частиною заробітної плати.

Також, вказував, що у п. 9.6 трудового
договору не вказано про право банку
вирішувати виплачувати компенсацію чи
не виплачувати. Сторони домовились, що
у випадку дотримання оговорених умов
компенсація буде виплачена. Умови,
зазначені в договорі, ним були
виконані, трудові обов'язки він
виконував сумлінно.

Крім того, звіти щодо показників в
роботі Східного регіонального центру у
2013 році, які покладені в основу
оскаржуваного рішення, є неналежними
доказами, оскільки суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
вказані звіти стосуються періоду
роботи центру з 01.01.2013 року по квітень
2013 року, відповідно не мають впливати
на оцінку сумлінності роботи позивача
в період до 01.01.2013 року.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2
підтримав апеляційну скаргу та просив
задовольнити; представник відповідача
Кіндер В.А. вважав доводи апеляційної
скарги безпідставними та просив
залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явились в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач ОСОБА_2 свої позовні вимоги
обґрунтовував тим, що він з 2008 року
обіймав у ПАТ «Банк Форум» різні
керівні посади в структурних
підрозділах банку в місті Донецьку. 30
травня 2012 року між ним та ПАТ «Банк
Форум» було укладено строковий
трудовий договір №2012/6 (контракт) на
обіймання ним посади директора
Східного регіонального центру ПАТ
«Банк Форум» терміном з 01.06.2012 року по
01.07.2013 року. Умови вказаного строкового
трудового договору та додаткового
договору №1 від 24.05.2013 року ним
виконані.

Відповідно до п.9.6 контракту він має
право отримати компенсацію в розмірі
трьох щомісячних заробітних плат, що
складає 164 400 грн. згідно з п.8.3
контракту, у разі виконання умови бути
працівником ПАТ «Банк Форум» в строк до
01.01.2013 року та сумлінно виконувати свої
обов'язки.

Однак, зазначена сума компенсації йому
не була виплачена, відмови щодо виплати
зазначеної суми він також не отримував.
Наказом голови правління ПАТ «Банк
Форум» №827к від 31.07.2013 року він
звільнений з займаної посади за п.2 ст.36
КЗпП України (у зв'язку з закінченням
строку трудового договору). В
подальшому, наказом голови правління
ПАТ «Банк Форум» №832к від 31.07.2013 року
він був прийнятий на посаду директора
відділення №1500 «Донецька дирекція ПАТ
«Банк Форум» з 01.08.2013 року, де працює по
теперішній час.

14.03.2014 року у ПАТ «Банк Форум» була
введена тимчасова адміністрація.
Постановою Правління НБУ від 13.06.2014
року №355, з 16.06.2014 року відкликано
банківську ліцензію та ініційовано
процедуру ліквідації ПАТ «Банк Форум».
Ліквідатором призначено начальника
відділу запровадження процедури
тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
Соловйову Н.А., терміном на один рік.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
умов контракту заявою від 10.06.2014 року на
адресу уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк
Форум» позивач звернувся з проханням
до відповідача виконати обов'язки за
контрактом та виплатити відповідно до
п.9.6 контракту належну компенсацію у
розмірі 164 400 грн. в десятиденний термін.
До теперішнього часу він не отримав
жодної відповіді та належну йому
компенсацію, тому вважає, що його права
згідно з КЗпП України порушені.

Судом першої інстанції
встановлено, що предметом спору по
даній справі є стягнення з відповідача
на користь позивача компенсації в
розмірі трьох щомісячних заробітних
плат, що складає 164 400 грн. відповідно до
умов трудового договору, що діяв з
01.06.2012 року по 01.07.2013 року.

Так, пунктом 9.6 трудового договору
передбачено, що працівник має право
отримати компенсацію в розмірі трьох
щомісячних заробітних плат у разі
виконання умови бути працівником банку
в строк до 01.01.2013 року та сумлінно
виконувати свої обов'язки. Така
компенсація буде виплачена на підставі
окремого рішення Правління банку у
травні 2013 року, якщо на час виплати
працівник досі буде в трудових
відносинах з Банком.

Враховуючи, що п.8.3 трудового договору
щомісячна заробітна плата позивача
встановлена у розмірі 54 800 грн., то
розмір трьох щомісячних заробітних
плат становить суму 164 400 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що зміст вказаного пункту 9.6
трудового договору свідчить про
наступне: працівник має право на
отримання компенсації, а банк має
право, а не обов'язок, виплатити
працівнику компенсацію. Компенсація
виплачується на підставі окремого
рішення правління банку.

Однак правління банку не приймало
рішень щодо виплати позивачу
компенсації, визначеної в п.9.6
трудового договору, як станом на
травень місяць 2013 року, так і по
березень місяць 2014 року (час введення в
банку тимчасової адміністрації).

Той факт, що позивач виконував свої
обов'язки, не мав зауважень - не може
бути підставою для прийняття судом
рішення про зобов'язання відповідача
здійснити виплату компенсації,
оскільки така виплата, як зазначалося
вище, є правом роботодавця, і вказана
компенсація не є заробітною платою або
іншими обов'язковими виплатами,
передбаченими трудовим
законодавством. Виплати працівникам
вказаного роду компенсацій, премій є
правом роботодавця і є можливими за
результатами як роботи працівника, так
і наявності показників виконання
плану, отримання товариством прибутку.

Крім того, суд врахував і надані
стороною відповідача копії звітів за
спірний період, згідно яких Східний
регіональний центр, керівником якого
був позивач, планових показників в
роботі не досягнув.

Виходячи з наявних у матеріалах справи,
досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, висновки суду щодо
підстав для відмови у задоволенні
позовних вимог відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Доводи, які викладені в апеляційній
скарзі позивача, є аналогічними
обґрунтуванню позовних вимог і були
предметом перевірки суду першої
інстанції та отримали належну правову
оцінку.

Доводи апелянта про помилковість
висновків суду про те, що визначена п. 9.6
трудового договору компенсація не є
заробітною платою, колегія суддів
вважає необґрунтованими, оскільки в
оскаржуваному рішенні суд зазначив про
те, що вказана компенсація не є
заробітною платою або іншими
обов'язковими виплатами, передбаченими
трудовим законодавством.

Такий висновок колегія суддів
вважає правильним, оскільки зазначена
у п.9.6 укладеного між сторонами
трудового договору компенсація не
передбачена жодним
нормативно-правовим актом, а лише цим
трудовим договором і носить характер
преміальної виплати.

Відповідно до ч.2, 3 Закону
України «Про оплату праці», додаткова
заробітна плата - це - винагорода за
працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і
за особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

До інших заохочувальних та
компенсаційних виплат належать
виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і
положеннями, компенсаційні та інші
грошові і матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України № 8-рп/2013 від 15.10.2013 року
щодо офіційного тлумачення ст. 1,12
Закону України «Про оплату праці» під
заробітною платою, що належить
працівникові, або, за визначенням,
використаним у частині другій статті 233
Кодексу, належною працівнику
заробітною платою необхідно розуміти
усі виплати, на отримання яких
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством для осіб, які
перебувають у трудових
правовідносинах з роботодавцем,
незалежно від того, чи було здійснене
нарахування таких виплат.

Статтею 9-1 КЗпП України передбачено, що
підприємства, установи, організації в
межах своїх повноважень і за рахунок
власних коштів можуть встановлювати
додаткові порівняно з законодавством
трудові і соціально-побутові пільги
для працівників.

Разом з тим, у п.9.6 трудового договору
від 30.05.2012 року зазначено, що така
компенсація буде виплачена на
підставі окремого рішення правління
банку у травні 2013 року, у разі виконання
позивачем умови бути працівником банку
в строк до 01.01.2013 року та сумлінно
виконувати свої обов'язки.

З огляду на конструкцію зазначеного
пункту договору та розміщення його у
розділі «Особливі умови оплати праці»,
колегія суддів вважає, що надання
оцінки сумлінності виконання
позивачем своїх обов'язків належить до
компетенції правління банку, а тому і
передбачено, що з даного приводу
повинне бути окреме рішення.

Пунктом 5.4 трудового договору
визначено, що банк та працівник
зобов'язуються : визначити результати
роботи працівника, які роботодавець
очікує отримати на кінець звітного
періоду; зафіксувати очікувані
результати роботи у письмовому вигляді
та підписати їх обома сторонами (
працівник та голова правління банку з
боку роботодавця); підводити підсумки
результатів роботи працівника.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, рішення правління банку
про виплату позивачу зазначеної
компенсації не виносилось.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову відповідає вимогам
закону і обставинам справи, рішення
суду є законним і обґрунтованим.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що
доводи апелянта не спростовують
наведеного і зроблених в рішенні суду
першої інстанції висновків, в зв'язку з
чим підстави для його скасування і
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: