АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1348/14
Головуючий 1 інст. - Шмадченко С.І.
Доповідач - Бобровський
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 на заочне рішення Київського
районного суду м.Харкова від 3 грудня
2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_6, комунального
підприємства «Жилкомсервіс» про
встановлення порядку користування
приміщеннями квартири, про зміну
особового рахунку з оплати
житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4,
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6
про встановлення порядку користування
житловими приміщеннями їх квартири
АДРЕСА_1.

На обґрунтування вимог позивачі
посилались на те, що вони з
відповідачем є власниками вказаної
квартири відповідно до свідоцтва про
право власності на житло від 8 червня 1998
року на праві спільної сумісної
власності, проте через перешкоджання
відповідача ОСОБА_6 позбавлені
можливості користуватися власним
житлом.

Зазначивши, що житлова площа квартири
із трьох житлових кімнат складає 40,5
кв.м,, позивачі просили суд виділити у
користування ОСОБА_3 житлову кімнату
площею 11 кв.м, ОСОБА_4 - площею 12,8 кв.м, а
відповідачу залишити кімнату площею 16,7
кв.м

У вересні 2013 року позивачі додатковою
позовною заявою просили змінити
особовий рахунок по оплаті
житлово-комунальних послуг, відкритих
на ОСОБА_3 виключенням із цього рахунку
послуги на ОСОБА_7

Заочним рішенням Київського районного
суду м.Харкова від 3 грудня 2013 року у
позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
посиланням на підставність та
обґрунтованість їх позову, неправильне
застосування судом норм матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини та порушення вимог
процесуального права, просять рішення
районного суду скасувати, новим
рішенням задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заперечення проти
них, колегія вирішила відповідно до ч.1
ст.309 ЦПК України апеляційну скаргу
задовольнити частково, рішення
районного суду змінити з наступного.

Згідно до ст..213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, таким, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу відповідно
закону.

Під час ухвалення рішення суд за нормою
ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання
про наявність обставин, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у позові, суд з посиланням
на наявність рішення суду від 20 травня
2013 року та положень ч.3 ст.61 ЦПК України
про те, що не доказуються обставини,
встановлені судовими рішенням, яке
набрало законної сили, при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи або особа щодо якої
встановлені ці обставини, дійшов
висновку про безпідставність
заявлених позивачами вимог про
встановлення порядку користування
приватизованою квартирою та про зміну
умов оплати комунальних послуг.

Проте з таким висновком, у зв'язку з
неправильним застосуванням судом норм
матеріального права та порушенням
вимог процесуального права, в частині
вирішення позовних вимог про
визначення порядку користування
житловими кімнатами квартири,
погодитись не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що
спірна трикімнатна квартири належить
сторонам по справі на праві спільної
сумісної власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 8 червня 1998 року та вони відповідно
до ч.ч.1, 2 ст.369 ЦК України повинні
володіти і користуватися цим житлом
спільно та розпоряджатися за згодою
всіх співвласників.

Згідно технічного паспорту загальна
площа квартири складає 69,1 кв.м, житлова
- 40,5 кв.м із трьох ізольованих кімнат
площею 16,7 кв.м, 11 кв.м, 12,8 кв.м, кухні - 8,3
кв.м та інших приміщень загального
користування.

Відповідно до ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК
України у разі поділу або виділу майна,
що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що між
сторонами відсутні будь-які
домовленості щодо їх часток, які
відповідно до положень Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» визначені рівними та
кожен із сторін має право на частку
житлової площі у розмірі 13,5 кв.м (40,5:3).

Позивачі , з урахуванням технічної
неможливості поділу квартири або
виділу їх часток в натурі, вимагають
встановлення порядку за яким ОСОБА_3
користується кімнатою площею 11 кв.м,
ОСОБА_4 кімнатою, площею 12,8 кв.м, а в
користуванні ОСОБА_6 залишається
кімната площею 16,7 кв.м, що на 3,2 кв.м
перевищує частку на яку він має право
власності.

Вирішуючи справу по суті вказаних
позовних вимог, суд безпідставно
посилався на ч.3 ст.61 ЦПК України, за
якою не доказуються обставини, які
встановлені рішенням суду у іншій
справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про
визначення іншого порядку
користування квартирою, за яким у
користуванні відповідача залишилась
би кімната площею 11 кв.м, що на 2,5 кв.м
менше той площі на яку він має право.

З огляду на те, що між сторонами
склались такі стосунки, що позивачі
позбавлені можливості користуватися
власним житлом, колегія виходячи із
положень ст..155 ЖК України про гарантії
прав громадян на житло, вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку
користування житловими приміщеннями
та скасувати рішення районного суду в
цій частині.

Доводи апеляційної скарги та вимоги
про скасування рішення в частині
позову про зміну договору про оплату
житлово-комунальних послуг колегія
вважає безпідставними та
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Згідно до с.29 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» договір
про надання житлового --комунальних
послуг у багатоквартирному будинку
складається між власником квартири та
балансоутримувачем або уповноваженим
ним особою

Із змісту позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4 вбачається, що вони просять
зобов'язати КП «Жилкомсервіс» змінити
умови договору укладеного з ОСОБА_3 без
врахування того факту, що вказаним
підприємством зміна договору не
вирішувалось та те, що такі питання
можуть бути вирішені за результатами
визначеного порядку користування
квартирою

За таких обставин, колегія не знаходить
підстав до скасування рішення в цій
частині та задоволення апеляційної
скарги.

З огляду на викладене, керуючись ст..ст.
303, 304, 309 ч.1 , 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду
м.Харкова від 3 грудня 2013 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6
про визначення порядку користування
квартирою АДРЕСА_1 задовольнити.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 в наданням в
користування ОСОБА_3 житлової кімнати
площе. 11 кв.м з балконом, ОСОБА_4 - площею
12,8 кв.м, у користування ОСОБА_6 житлову
кімнату площею 16,7 кв.м з балконом.

Приміщення кухні, вбиральні, ванної
кімнати, коридору, вбудованої шафи
залишити у загальному користуванні
усіх співвласників квартири.

В решті це рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді