Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді
БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі
Івіній М.Ю.

за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2

представників відповідача Шевченко
Л.М., Пєтухової Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Національної спілки кінематографістів
України про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Національної спілки кінематографістів
України про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

У судовому засіданні позивач уточнив
позовні вимоги, просив скасувати
наказ №40-о від 24.04.2014 року про
звільнення ОСОБА_1 із змінами,
внесеними наказом №51-о від 22.05.2014р.,
поновити його посаді інженера
аудіо-відеослужби у Національній
спілці кінематографістів України з
25.04.2014р. та стягнути середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 28.04.2014 по
27.06.2014 в розмірі 2 537,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач з 23.10.2013р. працював на посаді
інженера кіно-аудіо-відеослужби у
Будинку кіно, що належить Національній
спілці кінематографістів України
згідно наказу про прийняття на роботу з
випробувальним терміном 3 місяці.
24.01.2014р. на прохання директора він
написав заяву про подовження
випробувального терміну ще на 3 місяці.
Протягом випробувального терміну
відповідально і з цікавістю ставився
до роботи і будь-яких зауважень щодо
якості виконуваної ним роботи ніхто на
висловлював.

Напередодні закінчення
випробувального терміну, а саме 23.04.2014р.
позивач захворів, проте, у період його
перебування на лікарняному -24.04.2014р.
наказом №40-о позивача було звільнено
як такого, що не пройшов випробувальний
термін.

З даним наказом позивач ознайомився
28.04.2014р., коли вийшов на роботу і після
надання відповідачу копію листка
непрацездатності останнім був
прийнятий наказ №51-о від 22.05.2014р., яким
змінено наказ №40-о від 24.04.2014р., зокрема,
звільнено позивача з посади з 28.04.2014р.
за результатами випробовування на
підставі ст. 28, доповідних ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Своє звільнення позивач вважає
незаконним з підстав порушення
відповідачем ст.ст. 27, 28 КЗпП України, а
середній заробіток за час вимушеного
прогулу просить стягнути на підставі
ст.. 235 КЗпП України.

У судовому засіданні позивач та його
представник позивача позовні вимоги з
урахуванням письмових заяв підтримали
та просили суд задовольнити позов.

Представники відповідача проти позову
заперечували з підстав його
необгрунтованості, пояснивши,
оскільки звільнення позивача повністю
відповідає вимогам законодавства.

Вислухавши у судовому засіданні
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, оцінивши надані сторонами
докази у їх сукупності та
взаємозв»язку, суд дійшов до висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом №113-о від
22 жовтня 2013 року ОСОБА_1 з 23.10.2013 року
зараховано на посаду інженера
кіно-аудіо-відеослужби з окладом
згідно штатного розкладу і встановлено
випробувальний термін 3 місяці.

З даним наказом позивач ознайомлений,
що ним не заперечується.

22.01.2014р. ОСОБА_1 направив Голові
Національної спілки кінематографістів
України заяву про подовження
випробувального терміну ще на 3 місяці -
до 24.04.2014р.

Вказана заява 23.01.2014р. разом з поданням
голови Національної спілки
кінематографістів України №11/1 від
23.01.2014р. була направлена голові
профспілки Національної спілки
кінематографістів України і
розглянута на засіданні
профспілкового комітету 23.01.2014р., що
підтверджується протоколом №1 від
23.01.2014р.

Згідно вказаного протоколу, профспілка
вирішила продовжити випробувальний
термін інженеру кіно-аудіо-відеослужби
ОСОБА_1 строком ще на 3 місяці.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 22.01.2014 року
та за погодженням профспілкового
комітету ( протоколу №1 засідання
профспілкового комітету НСКУ від 23.01.2014
року), наказом №7-о від 23.01.2014р. ОСОБА_1
продовжено термін випробування до 24
квітня 2014 року.

Із зазначеним наказом ОСОБА_1
ознайомлений, що підтверджується його
підпис на наказі №7-о від 23.01.2014р.

Відповідно до ч.1 ст. 27 КЗпП України
строк випробування при прийнятті на
роботу, якщо інше не встановлено
законодавством України, не може
перевищувати трьох місяців, а в окремих
випадках, за погодженням з відповідним
виборним органом первинної
профспілкової організації, - шести
місяців.

Доводи представника позивача про те, що
3-місячний або 6-місячний
випробувальний строк за погодженням
профспілки має встановлюватися при
прийнятті на роботу, суд оцінює
критично, оскільки зазначена правова
норма передбачає можливість
продовження такого строку
роботодавцем за погодженням з
профспілкою.

З матеріалів справи убачається, що
наказом №40-о від 24 .04.2014 року ОСОБА_1
звільнено 24 квітня 2014 року з посади у
зв'язку з тим, що протягом строку
випробовування встановлено
невідповідність працівника роботі на
підстав ст. 28 КЗпП України.

На момент звільнення ОСОБА_1 перебував
на лікарняному, що підтверджується
листком непрацездатності серії АВІО
№992560 від 23.04.2014р.

Згідно наданих суду доказів, наказом
№51-о від 22.05.2014 року було внесено зміни
до наказу №40-о від 24 .04.2014р., яким
змінено наказ №40-о від 24.04.2014р., а
позивача звільнено з посади з 28.04.2014р.
за результатами випробовування на
підставі ст. 28, доповідних ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Доводи представників відповідача про
законність дій відповідача при
звільненні позивача за результатами
випробовування на підставі ст. 28 КЗпП
України під час його перебування на
лікарняному є обґрунтованими, оскільки
під час випробувального терміну на
осіб не поширюються положення ч. 3 ст. 40
КЗпП України щодо заборони звільнення
працівника в період його
непрацездатності, а видача листків
непрацездатності лікувальною
установою та їх оплата відповідачем не
є підставою для закінчення строку
випробування та продовження дії
контракт.

Відповідно до положень ст. 27 КЗпП
України продовження випробувального
терміну на кількість днів, у які
працівник був відсутній на роботі з
поважних причин, являється правом, а не
обов'язком роботодавця.

Отже, суд не убачає правових підстав
для скасування наказів про звільнення
позивача та стягнення на його користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.ст. 26, 27, 28 КЗпП України,
ст.ст. 10, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до Національної спілки
кінематографістів України про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через Дніпровський
районний суд міста Києва протягом
десяти днів після його проголошення в
судовому засіданні.

СУДДЯ: