Справа №667/2577/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року

Комсомольський районний суд м. Херсона
у складі:

головуючого - судді Черниш О.Л.

при секретарі Собчук Є.В.

за участю представника позивача за
первісним позовом - Гостєва Антона
Володимировича, позивача за зустрічним
позовом - ОСОБА_2, представника позивача
за зустрічним позовом - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, законним
представником яких є ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, зустрічним
позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» про визнання договору
поруки припиненим, -

в с т а н о в и в

Позивач 30.11.2013 року звернувся до
Дніпровського районного суду м.
Херсона із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2
про стягнення солідарно
заборгованості за кредитним договором
№ 0.

Як на підставу своїх вимог посилався на
ті обставини, що між акціонерним
комерційним банком «УкрСиббанк» та
ОСОБА_6 30.09.2008 року було укладено
кредитний договір, за умовами якого
ОСОБА_6 було надано кредитні кошти у
вигляді одного траншу у розмірі 100000
доларів США.

08.12.2011 року між публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
та публічним акціонерним товариством
«Дельта банк» було укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначеним Договором, «УкрСиббанк»
передає АТ « Дельта банку» права вимоги
за кредитними договорами та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого АТ « Дельта банк»
замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора
(стає новим кредитором) у зазначених
зобов'язаннях, а внаслідок передачі від
АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк»
прав вимоги до боржників до АТ «Дельта
Банк» переходить(відступається) право
вимагати (замість «УкрСиббанку») від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

Як на правову підставу своїх
вимог позивач послався на ст.ст.512-519,
1046-1050 ЦК України.

Дніпровським районним судом м.
Херсона відкрито провадження за
позовною заявою (а.с.61).

Під час розгляду справи Дніпровським
районним судом м. Херсона було
встановлено, що відповідач
(позичальник) ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто
до подачі позовної заяви до суду, помер.

Ухвалою Дніпровського районного
суду м. Херсона від 03.02.2014 року
провадження у справі закрито на
підставі п.6 ст.205 ЦПК України ( а.с.76).

Ухвалою апеляційного суду
Херсонської області скасовано ухвалу
Дніпровського районного суду м.
Херсона про закриття провадження у
справі (а.с.100,101 виділених матеріалів).

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Херсона від 01.04.2014 року ОСОБА_4,
ОСОБА_5 залучено співвідповідачами
(а.с.87).

Ухвалою Дніпровського районного
суду м. Херсона від 01.04.2014 року цивільну
справу передано до Комсомольського
районного суду м. Херсона ( а.с.90,91).

Ухвалою судді Дніпровського
районного суду м. Херсона від 07 травня
2014 року виділені матеріали передані до
Комсомольського районного суду м.
Херсона (арк. виділених матеріалів107).

При розгляді цивільної справи
ухвалою Комсомольського районного
суду м.Херсона позовна заява ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_2 залишена без
розгляду ( а.с.171).

Ухвалою Комсомольського
районного суду м. Херсона провадження
за позовною заявою до ОСОБА_6 закрито на
підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

У судовому засіданні представник
позивача надав суду заяву про зміну
предмету спору та заяву про зменшення
розміру позовних вимог, в якій просив
стягнути із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
АТ «Дельта Банк» заборгованість у сумі
1286588,45 гривень.

На обґрунтування заявлених вимог
зазначив такі обставини:

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України, крім
прав та обов'язків, визначених ст.27 ЦПК
України , позивач має право протягом
усього часу розгляду справи
збільшувати або зменшувати розмір
позовних вимог.

30.09.2008 року між акціонерним комерційним
банком «УкрСиббанк», правонаступником
якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір № 0, за
умовами якого банк надав позичальнику
кредитні кошти у розмірі 100 000 доларів
США розрахунку 14% річних на строк з
30.09.2008 року до 30.05.2029 року.

Відповідно до Договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитом АТ «Дельта
Банк» набув права вимоги по кредитному
договору. Вказаний факт
підтверджується належними та
допустимими доказами, що є в матеріалах
справи, та сторонами не спростовується.

Виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
забезпечується порукою відповідно до
укладеного Договору поруки № 231861 від
30.09.2008 року між акціонерним комерційним
банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 згідно з
яким поручитель поручається перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором.
Боржник і поручитель несуть перед
кредитором солідарну
відповідальність.

Відповідно до Договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами АТ «Дельта
Банк» набув права вимоги за кредитним
договором.

Відповідно до п.1.2.10 кредитного
договору позичальник зобов'язаний
сплачувати проценти шляхом сплати
платежів у розмірі 1240 доларів США в
день сплати платежів 28 числа кожного
місяця протягом строку кредитування.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В ході розгляду справи було
встановлено спадкоємців позичальника
та наявність спадкового майна, така
заборгованість підлягає стягненню.

Розмір заборгованості
підтверджується розрахунком
заборгованості, що додавалася до заяви
про зменшення розміру позовних вимог.

Позивачам було направлено вимогу
кредитора, що підтверджується і листом
нотаріуса про її отримання.

Відповідно до ст.1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовільнити
вимоги кредитора повністю в межах
вартості майна, одержаного в спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, в розмірі, який відповідає
його частині. Вимоги кредитора
спадкоємці зобов'язані задовольнити
шляхом одноразового платежу.

З огляд на предмет спору, до
обов'язку позивача, як кредитора
спадкодавця, належить доказування
обставин про розмір боргових
зобов'язань, а до обов'язків
спадкоємців, у разі заперечення ними
заявлених вимог - розмір своєї
відповідальності перед кредитором, а
саме: розмір майна, успадкованого
кожним із спадкоємців.

Підставою для задоволення
позовних вимог АТ «Дельта Банк» є
наявність зобов'язальних
правовідносин між кредитором та
позичальником, факт порушення
позичальником взятих на себе
зобов'язань. Оскільки такі відносини
допускають правонаступництво, то
підстава для задоволення позовних
вимог є незмінною - факт порушення умов
кредитного договору та наявна сума
заборгованості, що була розрахована у
відповідності до умов такого договору.
Фактично спадкові відносини існують
між спадкодавцем та спадкоємцями, а
сторонами даних правовідносин - є
кредитор та боржники (спадкоємці), що
згідно вимог ЦК є сторонами саме
зобов'язальних правовідносин, в тому
числі кредитних, а не спадкових.

Позивачам було направлено вимогу
кредиторів, що підтверджується і
листом нотаріуса про її отримання.

Відповідно до ст.1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити кредитора особисто, у
розмірі, який відповідає його частці.
Вимоги кредитора спадкоємці
зобов'язані задовольнити шляхом
одноразового платежу.

Відповідно до ст.1278 ЦК України частки
кожного спадкоємця у спадщині є
рівними.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав зазначені позовні
вимоги, просив суд їх задовольнити.

Законний представник
неповнолітніх відповідачів позов не
визнав, просив у задоволенні позову
відмовити.

ОСОБА_2 звернулася до публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» із зустрічним позовом про
визнання договору поруки припиненим, у
якому просила визнати припиненим
договір Поруки №2317861 від 30 вересня 2008
року, укладений між нею та акціонерним
комерційним банком «УкрСиббанк».

На обґрунтування позовних вимог
зазначила такі обставини:

30 вересня 2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту №0, за умовами
якого банк зобов'язався надати ОСОБА_6
кредитні кошти в іноземній валюті в
сумі 100000 доларів США, а останній
зобов'язався повернути кредитні кошти
та сплатити плату за кредит у порядку
та на умовах, зазначених у даному
договорі.

В забезпечення виконання
кредитного договору між позивачкою та
АТ «УкрСиббанк» було укладено договір
поруки №231861 від 30 вересня 2008 року,
відповідно до якого ОСОБА_2 поручилася
за виконання ОСОБА_6 зобов'язань, що
виникли з укладеного ним договору
споживчого кредиту № 0 від 30
вересня 2008 року.

08 грудня 2008 року між АТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був
укладений договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, внаслідок чого АТ
«Дельта Банк»
переходить(відступається) право
вимагати від боржників АТ «
УкрСиббанк» виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
зобов'язаннями.

23 серпня 2013 року боржник, за якого
поручалася, позивачка помер.

ОСОБА_2 не поручалася за будь -
якого нового боржника після смерті
ОСОБА_6.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник підтримала зустрічний
позов, просила суд його задовільнити.

Представник відповідача за
зустрічним позовом ПАТ «Дельта Банк»
позов не визнав, просив суд у
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ПАТ
«УкрСиббанк» у судове засідання не
з»явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив.

Оскільки ухвала Дніпровського
районного суду м. Херсона про закриття
провадження у справі на підставі п.6
ст.205 ЦПК України була скасована
апеляційним судом Херсонської області,
а ухвалою Дніпровського районного суду
м. Херсона спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5
залучені співвідповідачами, до них ПАТ
«Дельта банк» заявив вимоги про
стягнення заборгованості і наполягав
на їх розгляді, то суд повинен
розглянути позовні вимоги.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що по своїй суті заявлені
вимоги публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до
спадкоємців позичальника про
стягнення заборгованості є вимогою
кредитора до спадкоємців в розумінні
ст.1281 ЦК України, а тому суд повинен
встановити чи є позивач належним
кредитором, тобто чи має він право на
задоволення вимог як кредитор від
спадкоємців позичальника.

Судом встановлено, 30 вересня 2014 року
між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
ОСОБА_6 було укладено Договір про
надання споживчого кредиту з Правилами
№ 0, за умовами якого (п.1.2.1) АКІБ
«УкрСиббанк» зобов'язався надати
ОСОБА_6 100000доларів США, яка дорівнює
еквіваленту 486100 за курсом
національного Банку України на день
укладання договору на строк до 30
травня 2019 року (п.1.2.8 Договору) (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

Спадкоємцями ОСОБА_6 є його
неповнолітні діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
чого сторонами не оспорюється ( а.с.84).

Оскільки позивач вважає, що він є
кредитором, який має право заявити до
спадкоємців вимоги кредитора, як
передбачено ч.2 ст.1281 ЦК України, то
підлягають доказування факт
належності ПАТ «Дельта Банк», як
кредитора, що має право вимоги до
спадкоємців позичальника ОСОБА_6 та
розмір вимог кредитора.

Посилання представника позивача
на те, що розмір заборгованості не
виходить за межі вартості спадкового
майна, і вартість спадкового майна
повинні доводити спадкоємці, суд не
приймає до уваги, оскільки в разі
доведення належності кредитора і
розміру кредитних вимог, спадкоємці
повинні задовольнити вимоги кредитора
шляхом одноразового платежу, а в разі
невиконання обов'язку (при наявності
такого обов'язку), кредитор має право
задовольнити свої вимоги шляхом
звернення стягнення на спадкове майно
позичальника.

За вказаних обставин вартість
спадкового майна не підлягає
доказування у зазначеній цивільній
справі.

Суду не було надано доказів звернення
ПАТ «Дельта Банк» з вимогою до
спадкоємців ОСОБА_6, які прийняли
спадщину.

Згідно матеріалів цивільної
справи про смерть позичальника
представнику ПАТ «Дельта Банк» стало
відомо у судовому засіданні 03 лютого 2014
року ( а.с.76).

ПАТ «Дельта банк» вважає себе
кредитором спадкоємців на тій
підставі, що між ПАТ «УкрСиббанк» та
ПАТ «Дельта Банк» 08.12.2011 року було
укладено Договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, відповідно до
якого «Дельта Банк» набув права вимоги
за кредитами порядку, обсязі та на
умовах, визначених цим Договором.

Суду не було надано договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, на який посилається позивач,
а тільки ксерокопію виписки із
договору купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 08 грудня 2011 року (
а.с.48), що не є належним доказом.

Крім того, вказана ксерокопія
виписки із договору не містить жодних
відомостей про те, що ПАТ «Дельта Банк»
набув права вимоги за кредитним
договором між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_6 та договорами забезпечення за
цим договором.

Ксерокопія виписки із Договору
від 08 грудня 2011 року не є належно
завіреною копією, а лише формальним
відображенням

Як доказ переходу прав вимоги за
договором № 0 від 30 вересня 2008
року позивач надав ксерокопію Акту
прийому-передач документації за
договором купівлі-продажу права вимоги
за кредитними договорами від 08 грудня
2011 року ( а.с.47), що не є належним доказом
у справі.

Ксерокопія Акту прийому-передачі
Документації за договором від 08 грудня
2011 року не може слугувати належним та
допустимим доказом по справі, оскільки
, по-перше, в акті відсутні посилання на
осіб, які здійснювали прийом-передачу
та їх повноваження, по-друге, сам по
собі Акт прийому-передачі документації
не є документом, що створює певні права
та обов'язки для сторін з переходу прав
вимоги за кредитним зобов'язанням, і
може бути лише формальним визнанням
цих подій, по - третє, Акт не мітить
жодних відомостей про кредитну справу
за договором № 0, розміру
заборгованості по кредиту, а тому
незрозуміло, виходячи з яких чинників,
позивач розраховував заборгованість
за кредитним договором. Адже суду не
надано жодного документу, в якому
зазначено розмір кредитних зобов'язань
ОСОБА_6, вимоги за якими придбав
позивач.

Відповідно до ст.512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою стороною внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено,
що до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено за договором
або законом.

Як зазначено вище обсяг
зобов'язань позичальника при ніби - то
здійсненій купівлі-продажу права
вимоги ніде не зазначено.

Згідно ст.516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст.517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав і обов'язків.

Суду не було надано доказів
передачі ПАТ «Дельта Банк» документів,
які засвідчують права, що передаються
за кредитним договором від 30 вересня 2008
року до ОСОБА_6, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення переходу
права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» до
ОСОБА_6.

Представник позивача на вимогу
законного представника відповідачів
не надав договору купівлі-продажу (чи
належно завіреної копії) прав вимоги за
кредитами, жодного документу чи
належно завірено копію про отримання
ОСОБА_6 коштів за кредитом, передачу
документації за договором тощо, а тому
суд вважає, що у позивача такі
документи відсутні, а відповідно не
було передачі документації за
кредитним договором, що засвідчує
право вимоги «Дельта Банк» до ОСОБА_6

При заявлені законним
представником відповідачів вимог про
надання документів, на який
посилається позивач, позиція
представника позивача зводилися до
того, що вимоги позивача не повинні
піддаватися сумніву.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України
письмові докази, як правило, подаються
в оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

Проте ПАТ «Дельта Банк» не надав
ні оригіналу, ні належним чином
завірені копії. Які б підтвердили
передані позивачу права вимоги за
кредитним договором від 30.08.2008 року №
0, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_6

Суд зазначає, що якби це були вимоги до
позичальника, то позичальник повинен
був спростовувати доводи кредитора про
заборгованість за кредитним договором
(надавати квитанції про внесення
платежів тощо), але це вимоги до
спадкоємців, і за життя спадкоємця
розмір його заборгованості за кредитом
не був визначений, а тому кредитор
повинен доводити розмір своїх вимог
спадкоємцям, а не констатувати їх.

Суду не надано доказів
направлення ОСОБА_6 повідомлення ПАТ
«Дельта Банк» про перехід до
останнього права вимоги за кредитним
договором. А відтак відсутні підставі
стверджувати, що між ПАТ «Дельта Банк»
та ОСОБА_6 виникли зобов'язальні
відносини за кредитним договором від 30
вересня 2008 року.

Представник позивача зазначав, що
таким повідомленням є досудова вимога,
яка направлялася 15.03.2013 року ( а.с.40).

Проте ця досудова вимога не є
повідомленням про заміну кредитора в
розумінні ст.514 ЦК України. Відсутні
докази отримання позичальником
вказаної вимоги,

Крім того, вимога направлена не за
місцем проживання боржника.

Таким чином, надані суду докази не
дають суду підстав зробити висновок
про те, що між ПАТ «Дельта Банк»та
ОСОБА_6 виникли відносини як між новим
кредитором та боржником, а відповідно у
ПАТ «Дельта Банк» відсутні підстави
заявляти вимоги до спадкоємців
боржника за кредитним договором із ПАТ
«УкрСиббанк» про задоволення вимог
кредитора.

Оскільки суду не було надано доказів
виникнення зобов'язальних відносин за
кредитним договором від 30 вересня 2008
року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6, не
надано доказів розміру вимоги
кредитора, то підстави для задоволення
позову ПАТ «Дельта Банк» до
спадкоємців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості відсутні.

Зустрічний позов задоволенню підлягає
з урахуванням наступних обставин.

Позивачка відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК
України має право на такий спосіб
захисту свого права.

Позивачка звернулася до суду із
позовом про визнання договору поруки
припиненим, оскільки позивачем до неї
було заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
як із поручителя.

За заявою ПАТ «Дельта Банк» позовна
заява до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
як із поручителя ухвалою суду залишена
без розгляду, про те це не позбавляє
права банк повторно звернутися із
позовом до ОСОБА_2, як до поручителя.

Судом встановлено, що 30 вересня 2008 року
між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в забезпечення
виконання кредитного договору від 30
вересня 2008 року № 0, було укладено
договір поруки №231861, за яким ОСОБА_2
поручалася за виконання ОСОБА_6
зобов'язань за кредитним договором від
30 вересня 2008 року №0.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року боржник, за якого
поручалася ОСОБА_2, помер.

Відповідно до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

За змістом вказаної статті ЦК України
порука є персональним зобов'язанням
поручителя за боржника перед третьою
особою.

Таким чином, якщо боржник помер, то
договір поруки припиняє свою дію.

Відповідно до статті 523 ЦК України
порука або застава, встановлена іншою
особою, припиняється після заміни
боржника, якщо поручитель не погодився
забезпечувати виконання зобов'язання
новим боржником, а згідно зі статтею 607
ЦК України зобов'язання припиняється
неможливістю його виконання у зв'язку з
обставиною, за яку жодна зі сторін не
відповідає.

Відповідно до ч.3 ст.559 ЦК України порука
припиняється в разі переведення боргу
на іншу особу, якщо поручитель не
поручився за нового боржника.

Відповідно до п.32 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» у випадку
смерті боржника/позичальника
поручитель приймає на себе
зобов'язання відповідати за виконання
кредитного договору за боржника
(статті 553-559), а також за будь-якого
боржника в разі переводу боргу чи
смерті боржника, якщо таке визначено у
договорі поруки. Договір поруки № 231861
від 30 вересня 2008 року не містить
положень про згоду поручителя на
переведення боргу у разі смерті
боржника.

З урахуванням викладених обставин, суд
приходить до висновку, що договір
поруки від 30 вересня 2008 року №231861,
укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 є припинений.

Керуючись ст.ст.10,11,60,179,212, 209 ЦПК
України, на підставі ст.16, ст.ст.512, 516,517,
ст.607, ст.ст1281,1282 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити публічному
акціонерному товаристві «Дельта Банк»
у задоволенні позову до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про визнання договору поруки
припиненим задовольнити.

Визнати припиненим договір
поруки за № 231861 від 30 вересня 2008 року,
укладений між ОСОБА_2 та акціонерно -
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк».

Рішення протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути
оскаржено до апеляційного суду
Херсонської області шляхом подачі
апеляційної скарги через
Комсомольський районний суд м. Херсона.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СуддяО. Л. Черниш