Номер провадження: 22-ц/785/6556/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Сидоренко І.П.,

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

при секретарі - Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 02 червня 2014р. по справі за
позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

встановила:

27 листопада 2013р. представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
вказуючи, що відповідно до укладеного
договору № б/н від 29 травня 2008р. ОСОБА_2
отримав 29травня 2008р. кредит у розмірі
2000грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

При укладанні Договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою
передбачено, що договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Позивач вказав, що внаслідок
невиконання відповідачем своїх
грошових зобов'язань за кредитним
договором станом на 31жовтня 2013р.
утворилась заборгованість у розмірі
9270грн.94коп., яка складається з:

- заборгованості за кредитом -
1957грн.10коп.;

- заборгованості за процентами за
користування кредитом - 6634грн.27коп.;

- штрафу - 500 грн. (фіксована частина);

- штрафу - 429грн.57коп. (процентна
складова).

На підставі наведеного представник
позивача просив суд стягнути з
відповідача на користь Банку
заборгованість за кредитом у розмірі
9270грн.94коп. та судові витрати (а.с.2).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав
в повному обсязі, просив суд відмовити
у задоволені позову, застосувавши
позовну давність, посилаючись на те, що
строк для звернення з позовом сплинув
ще 29 травня 2012р., а Банк звернувся до
суду лише 14листопада 2013р. (а.с.31-33,47-50).

Рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 02 червня
2014р. позов ПАТ КБ «ПриватБанк» був
задоволений повністю. Судом стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість в сумі 9270грн.94коп. та
понесені судові витрати в сумі
243грн.60коп. (а.с.65,66).

Справа розглянута у відсутності
представника Банку, який був належним
чином сповіщений про слухання справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, апелянта
ОСОБА_2, доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність рішення суду в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції
задовольняючи позивні вимоги банку
виходив з того, що у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором, утворилася заборгованість
перед ПАТ КБ «ПриватБанк», а ОСОБА_2 із
заявою про припинення спірного
договору не звертався, його дія згідно
із п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг продовжувалася, а
тому строк позовної давності позивачем
не пропущено.

Судова колегія не може погодитися
з таким висновком суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам ЦПК України рішення
суду першої інстанції не відповідає.

Судовою колегією встановлено, що
29 травня 2008р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 було укладено договір б/н про
надання банківських послуг з
відкриттям карткового рахунку,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит у розмірі 2000грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 36%
річних (суд першої інстанції помилково
вказав в мотивувальній частині рішення
суду « 0,36% річних») на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (а.с.2-3,6,7-10).

Згідно з п. 9.12 Умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

Судом апеляційної інстанції
встановлено з пояснень відповідача
ОСОБА_2, що термін дії карки становить 10
місяців (з 29 травня 2008 року по березень
2009 року включно).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Судом першої інстанції залишено поза
увагою те, що відповідно до пунктів
3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною
карткою граничний строк дії картки
(місяць і рік) указано на ній і вона
дійсна до останнього календарного дня
такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле «MONTH»).

Таким чином, висновок суду про те, що
позовна давність не сплинула, оскільки
договір автоматично лонгується, без
з'ясування того, коли закінчилась дія
картки, не ґрунтується на умовах
договору та обставинах справи.

Платіжну картку банк видав
позивачу 29травня 2008р., строк її дії
закінчився 31 березня 2009року.

З матеріалів справи вбачається, що до
суду представник банку звернувся лише
27листопада 2013р. (а.с.2).

Відповідач заявив
клопотання про застосування строку
позовної давності, що відповідно до ч.
ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для
відмови у позові. Судова колегія
звертає увагу, що відповідно до частин
третьої і четвертої статті 267 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за заявою сторони
у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(а.с.31-33,47-50).

Крім того, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
визначено, що у випадку, якщо
кредитодавець у позасудовому порядку
або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю,
зокрема, забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Матеріали справи не містять
доказів того, що після закінчення
строку дії платіжної картки,
відповідач продовжував нею
користуватися, або отримував у ПАТ КБ
"ПриватБанк" нову кредитну картку.

Оскільки, в кредитному договорі,
укладеному сторонами встановлено
строк кредитного ліміту, який
співпадає зі строком платіжної карти,
яку відповідач отримав 29.05.2008року та
строк дії якої встановлено до
31.03.2009року, тобто, в зобов'язанні
встановлено строк його виконання, який
обмежений строком дії платіжної карти,
що закінчився 31.03.2009 року, з якого і
починається перебіг позовної давності.

Положення ст. 256 ЦК України, ч. ч. 1, 5 ст. 261
ЦК України, ч. 4 ст. 267 ЦК України, з
урахуванням цих обставин та факту
пред'явлення позову тільки 27 листопада
2013року, дають підстави дійти висновку
про пропуск банком строку позовної
давності до вимог про стягнення
кредитної заборгованості за картковим
рахунком.

Висновок суду першої інстанції про те,
що позовна давність не сплинула,
оскільки строк договору не закінчився,
не ґрунтується на умовах договору та
обставинах справи.

Указаний правовий висновок викладений
у постанові Верховного Суду України
від 19березня 2014 року № 6-14 сц14 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Отже, апеляційний суд, на підставі
поданих сторонами доказів, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до висновку про
відмову у задоволенні позову з підстав
пропуску позивачем строку позовної
давності.

Судом апеляційної інстанції
направлялися до Банку відповідні листи
для з'ясування обставин, пов'язаних з
підтвердженням позовних вимог Банку,
але Банк безпідставно проігнорував
вказані запити суду апеляційної
інстанції та в порушенні вимог ст.60 ЦПК
України не надав докази на
підтвердження своїх вимог.

Вивчивши матеріали справи та
врахувавши її обставини, судова
колегія прийшла до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
із передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України
підстав, оскільки ПАТ КБ "ПриватБанк"
пропущено строк позовної давності,
клопотання про поновлення якого
позивачем не заявлялося, а відповідач
наполягав на застосуванні наслідків
пропущення такого строку в порядку ч. 3
ст. 267 ЦК України.

Судова колегія вважає, що суд
першої інстанції, постановив рішення
по даній справі, неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

В силу ст.ст.88, 89 ЦПК України з
позивача на користь відповідача
підлягає стягненню сума понесених
відповідачем витрат при сплаті
судового збору за подачу апеляційної
скарги у розмірі 121грн.80коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 02 червня 2014року -
скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позову Публічного
Акціонерного Товариства Комерційного
Банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором б/н від 29 травня 2008р. -
відмовити.

Стягнути з Публічного
Акціонерного Товариства Комерційного
Банку "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2
судові витрати по сплаті за подачу
апеляційної скарги у розмірі
121грн.80коп.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий
І.П.Сидоренко

Судді:
Є.С.Сєвєрова

Т.В.Цюра