Провадження № 2/750/3404/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова у складі:

головуючого - судді Сапона А.В.,

при секретарі - Шиловій Ж.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Прохоренка
О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства « 171
Чернігівський ремонтний завод» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

03.11.2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача,
уточнивши в судовому засіданні позовні
вимоги, просив стягнути середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 21.08.2014 року
по 30.10.2014 року в сумі 4496 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав
уточнені позовні вимоги та наполягав
на їх задоволенні з підстав, вказаних в
позовній заяві.

Представник відповідача позов визнав і
не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають повному
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19.06.2013
року працював юрисконсультом
Державного підприємства « 171
Чернігівський ремонтний завод».

Наказом № 86-к від 12.08.2014 року позивач
був звільнений із займаної посади з
21.08.2014 року у зв'язку із скороченням
штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожна
людина має право на заробітну плату, не
нижчу ніж встановлену законом, право на
своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

Статтею 116 КЗпП України
передбачено, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Проте, судом встановлено, що
відповідачем такі розрахунки
своєчасно не були здійснені,
заборгованість з виплати заробітної
плати була виплачена в повному обсязі
лише 30.10.2014 року.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України
передбачено, що в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до розрахунків
позивача, борг відповідача перед нею на
день фактичного розрахунку становить
4496 грн.

Представником відповідача такі
розрахунки позивача підтверджені.

Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову

Враховуючи вищевикладене, суд
знаходить підстави для задоволення
позову та стягнення зазначених вище
сум з Державного підприємства « 171
Чернігівський ремонтний завод» на
користь ОСОБА_1

Оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір»
позивач звільнений від сплати судового
збору, суд вважає за необхідне у
відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
стягнути з відповідача на користь
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208- 209, 292, 294-296 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства «171 Чернігівський
ремонтний завод» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні
задовольнити повністю.

Стягнути із Державного
підприємства « 171 Чернігівський
ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 4496
(чотири тисячі чотириста дев'яносто
шість) гривень у якості компенсації за
затримку розрахунку при звільненні.

Стягнути із Державного підприємства «
171 Чернігівський ремонтний завод» 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області протягом десяти днів, у
порядку, передбаченому ст.ст. 294-296 ЦПК
України.

Суддя
А.В. Сапон