РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/4424/14-ц

Пров. №2/668/1433/14

30.10.2014 Суворовський районний суд
м.Херсона

в складі головуючого судді
Рябцевої М.С.

при секретарі
Волинець Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Херсона
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3; треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
про визнання договору купівлі-продажу
удаваним в частині покупця,

В С Т А
Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим
позовом, в якому, посилаючись на
приписи ст. 58 ч.2 ЦК України (1963), просив
визнати договір купівлі-продажу
нежилих приміщень підвалу загальною
площею 40,3 кв.м., що знаходиться по
АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_10 та
ОСОБА_2 21.10.2003 року на товарній біржі
«Ізумруд» удаваним в частині покупця,
та визнати його покупцем за цим
договором.

В обґрунтування позову зазначив, що в
жовтні 2003 року між ним та ОСОБА_10 були
узгоджені всі істотні умови договору
купівлі-продажу спірних нежилих
приміщень підвалу, які він мав намір
використовувати для розміщення в них
філіалу агентства нерухомості
«Ізумруд», директором якого мав стати
ОСОБА_2 У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 як
директор філії товарної біржі
«Ізумруд» здійснив реєстрацію цієї
угоди, вони з продавцем домовились, що
формально в якості покупця буде
зазначений ОСОБА_2 21.10.2003 року між
ОСОБА_10 і ОСОБА_2 на товарній біржі
«Ізумруд» був укладений договір
купівлі-продажу нежилих приміщень
підвалу, загальною площею 40,3 кв.м., що
знаходиться по АДРЕСА_2. Позивачем були
надані продавцю особисті кошти для
придбання цих приміщень, та в
підтвердження укладання договору
продавець ОСОБА_3 21.10.2003 року написав
розписку про отримання грошей саме від
нього. Після придбання цих приміщень
він фактично й використовував їх для
розміщення філіалу агентства
нерухомості «Ізумруд», проводив в них
капітальний та поточний ремонт,
здійснював оплату комунальних послуг.
Вказував, що 22.01.2004 року він здійснив
відчуження частини спірних нежилих
приміщень, площею 21,9 кв.м. ОСОБА_11, а в
його власності залишилось приміщення
площею 18,4 кв.м. У 2005 року зазначене
приміщення було надано позивачем в
оренду приватному нотаріусу ОСОБА_12
Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 26.02.2007 року був
задоволений його позов до ОСОБА_2 та за
ним визнано право власності на нежиле
приміщення площею 18,4 кв.м. в будинку
АДРЕСА_2. 27.10.2010 року він подарував
залишену частину спірного нежилого
приміщення, площею 18,4 кв.м. своїй
дружині ОСОБА_6, яка 30.10.2013 року за
нотаріально посвідченим договором
дарування здійснила відчуження
нежилого приміщення на користь сина
ОСОБА_7 Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 03.03.2014 року за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_2
було скасовано рішення Суворовського
районного суду м.Херсона від 26.02.2007
року, і увалено нове, яким в задоволенні
позову про визнання за ним права
власності на нежиле приміщення площею
18,4 кв.м. за договором купівлі - продажу,
укладеним між ним та ОСОБА_13 21.10.2004 року
відмовлено. Також вказує, що оригінал
спірного договору весь час знаходився
у нього, що підтверджує факт того, що
договір укладався на його користь.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав,
вказуючи, що саме він узгоджував всі
істотні умови з ОСОБА_3 щодо
купівлі-продажу спірних нежилих
приміщень за адресою: АДРЕСА_2, площею
40,3 кв.м., які є суміжними з іншим
нежитловим приміщенням, площею 18,3 кв.м.,
що належить йому на праві власності.
Він передав ОСОБА_3 особисті кошти за
придбання цих приміщень в присутності
свідків: ОСОБА_1, та ОСОБА_14, про що
ОСОБА_10 написав розписку. Кошти на
придбання цієї квартири були ним
отримані від продажу власної
двохкімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_1. В подальшому він та його
родина фактично й використовували ці
придбанні приміщення, де вони надавали
посередницькі послуги з підготовки
належного оформлення
правовстановлюючих документів на
нерухоме майно. Він сплачував
комунальні послуги за цими
приміщеннями. 21.10.2004 року він
розпорядився частиною спірних
приміщень, площею 21,9 кв.м., які він
продав за нотаріально-посвідченим
договором ОСОБА_8 Крім того, вважає, що
позивач пропустив строк позовної
давності для подачі цього позову до
суду.

Третя особа: ОСОБА_5 позов також не
визнала та надала аналогічні
відповідачу ОСОБА_2 пояснення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що до 2003 року у нього з ОСОБА_2
та ОСОБА_15 були ділові партнерські
стосунки, вони мали спільний бізнес та
ділові інтереси. В 2003 році вони почали
ділити спільний бізнес. В рамках
партнерських стосунках він погодився
продати саме ОСОБА_2, як колишньому
партнеру, спірні нежитлові приміщення,
площею 40,3 кв.м. за знижену ніж ринкову
ціну. Всі істотні умови щодо ціни, та
інші умови продажу цього приміщення
він проводив саме з ОСОБА_2 В той час
ОСОБА_2 здружився з ОСОБА_1 та вони мали
намір вести спільний бізнес, часто на
перемовах з ними був присутній ОСОБА_1
Гроші на покупку цих приміщень він
отримав у ОСОБА_1 за право придбання
приміщень ОСОБА_2, оскільки у ОСОБА_2
коштів на той час не було. Яка
домовленість була між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
щодо цих коштів він не знає. У зв'язку з
цим виникли дві розписки: одну від
17.10.2003 року, в день фактичного
розрахунку, про отримання коштів від
ОСОБА_2 він написав в присутності всіх
осіб, а іншу, від 21.10.2003 року, він написав
пізніше ОСОБА_1 за його проханням,
оскільки вважав, що кошти на придбання
житла ОСОБА_2 надав ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_8 вказувала, що вона
22.01.2004 року придбала приміщення, площею
21,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_13
Під час обговорення умов придбання
приміщень були присутні як ОСОБА_1, так
й ОСОБА_2, та ОСОБА_3 Кому саме вона
надавала кошти за приміщення вона не
пам'ятає.

Представник третіх осіб: ОСОБА_6, та
ОСОБА_7 позов підтримали з підстав
зазначених в ньому.

Треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_4 просили суд
розглянути справу без її участі.

Судом встановлені такі фактичні
обставини та відповідні ним
правовідносини:

21.10.2003 року між ОСОБА_10 і ОСОБА_2 на
товарній біржі «Ізумруд» був укладений
договір купівлі-продажу нежилих
приміщень підвалу, загальною площею 40,3
кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2, який
був зареєстрований в органах бюро
технічної інвентаризації за
реєстровим № 1573.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно за № 2044878
від 20.11.2003 року за ОСОБА_2 було
зареєстровані нежилі приміщення
підвалу за адресою :АДРЕСА_2.

22.01.2004 року ОСОБА_2 здійснив відчуження
частини зі спірних нежилих приміщень
підвалу № 4,5, площею 21,9 кв.м., що
знаходиться по АДРЕСА_2 ОСОБА_11, що
підтверджується нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
від 22.01.2004, укладеним приватним
нотаріусом ОСОБА_16, та зареєстрованим в
бюро технічної інвентаризації за №
2757857.

19.10.2006 року за нотаріально посвідченим
договором ОСОБА_11 продала нежилі
приміщення підвалу № 4,5, площею 21,9 кв.м.
ОСОБА_17

ОСОБА_17 в придбаному нею приміщенні
зробила реконструкцію приміщень
підвалу в магазин промислових товарів
з прибудовою - ганком, загальною площею
30 кв.м., що відображено в рішенні
господарського суду Херсонської
області від 12.04.2007 року.

Згідно нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу 27.02.2008 року
ОСОБА_17 продала ОСОБА_18 магазин
промислових товарів з прибудовою -
ганком, загальною площею 30 кв.м., що
розташований в АДРЕСА_2.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 26.02.2007 року був
задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за
ОСОБА_1 визнано право власності на
нежиле приміщення площею 18,4 кв.м. в
будинку АДРЕСА_2.

27.10.2010 року ОСОБА_1, на підставі цього
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона подарував залишену частину
спірного нежилого приміщення, площею
18,4 кв.м. своїй дружині ОСОБА_6, про що
свідчить нотаріально посвідчений
договір, укладений приватним
нотаріусом ОСОБА_19

30.10.2013 року ОСОБА_6 за нотаріально
посвідченим договором дарування
здійснила відчуження нежилого
приміщення, площею 18,4 кв.м. на користь
сина ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 03.03.2014 року за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_2
було скасовано рішення Суворовського
районного суду м.Херсона від 26.02.2007
року, і увалено нове, яким в задоволенні
позову про визнання за ним права
власності на нежиле приміщення площею
18,4 кв.м. за договором купівлі - продажу
,укладеним між ним та ОСОБА_2
відмовлено.

Вказані обставини сторонами не
заперечуються та підтверджуються
матеріалами справи.

Згідно ст. 224 ЦК України ( в редакції 1963
року) за договором купівлі-продажу
продавець зобов'язується передати
майно у власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 58 ЦК України в редакції 1963
року недійсною є угода, укладена лише
про людське око, без наміру створити
юридичні наслідки (мнима угода).

Установивши, що угода укладена з метою
приховати іншу угоду (удавана угода), то
застосовуються правила, що регулюють
ту угоду, яку сторони дійсно мали на
увазі.

Відповідно до ст.. 60 ЦК України недійсні
частини угоди не тягнуть за собою
недійсності інших її частин, оскільки
можна припустити, що угода була б
укладена і без включення недійсної її
частини.

Виходячи з вимог цих статей, удаваним
може бути не весь правочин, а лише в
частині когось з його учасників, якщо
буде встановлено що інший учасник за
змістом договору домовлявся про
істотні умови договору, про її ціну,
сплатив за власні кошти її покупну
ціну, придбав майно для себе та
наступні дії сторін свідчать про
прийняття виконання договору іншою
стороною. Тобто, фактично майно було
придбане за кошти іншої особи і для неї
та, що інших підстав для визнання цієї
угоди недійсною немає, вказаний
договір відповідно до ст.58,60 ЦК України
визнається недійсним лише в частині, що
стосується покупця, і покупцем за цим
договором визнається особа, за рахунок
коштів якої і для якої фактично
укладався цей договір.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні позивачем
відповідно до вимог ст..ст. 11,60 ЦПК
України не було подано беззаперечних
доказів того, що спірне майно
придбавалось за рахунок його особистих
коштів та для нього особисто, що саме
він погоджував всі істотні умови
придбання спірного приміщення з
ОСОБА_13

Зі змісту спірного договору
вбачається, що сторонами в договорі
купівлі-продажу є продавець ОСОБА_3, та
покупець - ОСОБА_13 Вказаний договір був
укладений на товарній біржі «Ізумруд»,
та посвідчений директором цієї біржі
ОСОБА_1 - позивачем по справі.

У договорі зазначено, що кошти за
нежилі приміщення сплачені покупцем
продавцю цілком до підписання
договору.

Згідно розписки від 17.10.2003 року,
написаним ОСОБА_3, останній особисто
від ОСОБА_2 отримав повністю гроші в
сумі 24610 грн., що є повним розрахунком за
продані ним приміщення і розрахунком
за ремонт у сусідньому приміщенні. В
ній також вказуються про інші умови
укладення договору щодо часу
звільнення приміщення, та оплати за
комунальні послуги. Вказана розписка
підписана всіма сторонами договору:
покупцем та продавцем, а також
свідками, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_14

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3
пояснив, що він продавав приміщення
ОСОБА_13, про всі істотні умови
укладення договору він домовлявся саме
з ОСОБА_13, якому він, виходячи з ділових
стосунків які раніше склались між ними,
погодився продати ці приміщення за
ціну нижче від ринкової.

До розписки, наданої позивачем про
отримання грошових коштів ОСОБА_3 від
ОСОБА_1 за придбання спірних приміщень
по АДРЕСА_2, суд відноситься критично,
оскільки вона підписана лише ОСОБА_10 у
відсутності сторін спірного договору,
ОСОБА_13 тощо. До того ж, як пояснив
ОСОБА_3 він вважав, що гроші на
придбання цих приміщень ОСОБА_13 надав
ОСОБА_1, з яким у останнього були ділові
стосунки, у звязку з чим він 21.10.2003 року
переписав розписку на прохання ОСОБА_1,
але яка домовленість між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 стосовно цих коштів він не знає.
При цьому гроші при написанні цієї
розписки фактично не передавались, що
сторонами не заперечувалось.

Оцінюючи надані сторонами в судовому
засіданні докази в їх сукупності, та
встановлені судом обставини, суд
вважає, що позивачем не надано
беззаперечних доказів того, що й
подальші його дії свідчать про
фактичне прийняття ним виконання
договору.

Так, саме ОСОБА_13 22.01.2004 року
розпорядився частиною нежитлових
приміщень, площею 21,9 кв.м. та уклав
нотаріально-посвідчений договір
купівлі-продажу з ОСОБА_11

Згідно зі свідоцтвом про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
від 22.04.2003 року за вказаною адресою
ОСОБА_2 займається за вказаною адресою
підприємницькою діяльністю.

В свідоцтві про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця від 11.04.2007
року також зазначено, що ОСОБА_5
займається підприємницькою діяльністю
з квітня 2007 року.

Надані відповідачем ОСОБА_2 письмові
докази: договір про подачу холодної
воді в нежилі приміщення по АДРЕСА_2 від
01.02.2005 року, договір від 28.02.2006 року на
участь власника нежилого приміщення у
експлуатаційних з витратах по
утриманню будинку та прибудинкової
території, квитанції на сплату
комунальних послуг, свідчать про те, що
саме з ОСОБА_2 укладались договори за
вказаною адресою, та сплачувались
послуги, що підтверджує той факт, що
саме він продовжував використовувати
їх в своїй діяльності.

Надані позивачем договори від його
імені про надання комунальних послуг
за спірними нежитловими приміщеннями
суд відноситься критично, оскільки
вони були укладені після 2007 року, тобто
на підставі рішення Суворовського
районного суду м. Херсона 26.02.2007 року,
яке пізніше було скасовано.

Покази свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, які вказували про те, що вони,
працюючи маклерами агентства
нерухомості «Ізумруд», часто
користувались приміщеннями по АДРЕСА_2,
не спростовують належності спірних
приміщень ОСОБА_2, оскільки сам факт
перебування в цьому приміщенні не
заперечує й сам ОСОБА_2 Як встановлено в
судовому засіданні, досить тривалий
час між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були дружні та
ділові стосунки, ОСОБА_2 працював у
ОСОБА_1, вони мали спільні цілі,
користувались довірою один у одного, та
ОСОБА_2 міг надавати можливість
користуватись цими приміщеннями
маклерам чи ріелтерам агентства
нерухомості «Ізумруд».

Доводи позивача, що оригінал спірного
договору весь час знаходився та
знаходиться у нього, що вважає,
підтверджує, що саме він був покупцем,
суд вважає непереконливими, оскільки
позивач, який є директором товарної
біржі, на якій укладався цей договір, й
сам посвідчував його, міг вільний
доступ до документів, наданих при
оформленні угоди.

Крім того, позивач, після укладення
договору 21.10.2003 року, будучи достовірно
обізнаним щодо умов договору, не
оспорював його в цілому так і в частині
покупця, аж до 2007 року, коли він
звернувся до Суворовського районного
суду м. Херсона, зазначене свідчать про
те, що він визнав право власності за
ОСОБА_13

Будь - яких інших переконливих доказів
того, що саме позивач був покупцем в
спірному договорі, що саме він
узгоджував суттєві умови договору з
продавцем, надавав свої кошти та
придбавав ці приміщення для себе,
позивачем відповідно до вимог ст.ст. 11,60
ЦПК України не надано, у зв'язку з чим,
суд вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Таким чином, позивачем не доведено, що
саме він є стороною в договорі
купівлі-продажу, а сам по собі факт
користування ним спірними
приміщеннями не спростовує право
власності ОСОБА_13 та не доводить
обставини на які посилається ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 8,10,212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3; треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про
визнання договору купівлі-продажу
удаваним в частині покупця - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Суворовський районний суд м.Херсона,
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

СуддяРябцева М. С.