Номер справи137/929/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р.

Літинський районний
суд Вінницької області

в складі
головуючої судді: Білик Н. В.,

з участю
секретаря : Хижук Л.І.

розглянув у відкритому
судовому засіданні в смт Літині
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Літинської селищної ради про
визнання права власності.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1
із позовом про визнання права
власності. В позові зазначає, що 20.01.1997
року померла його мати, ОСОБА_2. Після
смерті якої відкрилася спадщина на
житловий будинок та прибудинкові
споруди. За життя мати отримала дозвіл
на будівництво будинку. За власні кошти
мати збудувала будинок , який було
введено в експлуатацію. До дня смерті
вона там проживала . Після смерті
позивач почав користуватись будинком,
тобто прийняв спадщину , однак не може
оформити право на спадщину через
відсутність правовстановлюючих
документів. Просить визнати право
власності за ОСОБА_1, на житловий
будинок, загальною 75,2 кв.м., житловою
площею 42,3 кв.м. літ. „А", веранда «а»,
ґанок, сарай літ. „В", погріб літ. «п/В»,
убиральня літ. «Г», огорожа №1, ворота
№2, хвіртка №3, які розташовані за
адресою по вул.. Волкова 28 смт. Літин
Літинського району Вінницької області.

Позивач, ОСОБА_1, суду пояснив, що
після смерті його матері відкрилась
спадщина , яку він бажає оформити , але
у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів
оформити спадщину на будинок із
господарськими спорудами в
нотаріальній конторі йому відмовили,
тому він був змушений звернутися до
суду із даним позовом, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник Літинської
селищної ради в судове засідання не
з'явився, надали суду заяву про розгляд
справи за їх відсутності. Не
заперечують проти заявленого позову.

Дослідивши матеріали, які є у
справі , взявши до уваги думку сторін,
суд вважає, що позов обгрунтований та
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що між
сторонами існують цивільні
правовідносини, пов'язані із
спадкуванням.

Свідоцтво про смерть (а.с.6)
свідчить, що ОСОБА_2 померла 20.01.1997 року.
Про те що, ОСОБА_2, була позивачу мамою
підтверджує копія свідоцтва про
народження серія І-АМ № 043151 від 16
червня 2006 року (а.с.7).

Про зміну прізвища покійної з
«Профателюк» на «Данилюк» підтверджує
копія свідоцтва про одруження (а.с.8).

При житті, ОСОБА_2 Рішенням № 343 від 23
листопада 1972 року надано земельну
ділянку під забудову . 10 грудня 1972 року
згідно акту було виділено в натурі
земельну ділянку №28 по вул. Волкова в
смт. Літині(а.с.11).

20 грудня 1972 року був укладений договір
між виконкомом Літинської селищної
ради та ОСОБА_2 про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового
будинку(а.с.12).

25 жовтня 1975 року було надано Дозвіл на
виконання робіт, а 4 січня 1979 році була
зроблена інвентаризаційна справа.

16 січня 1979 року відповідно до Акт
прийомки індивідуального
будинковолодіння, спірний будинок
введено в експлуатацію. Тобто ОСОБА_2,
належав житловий будинок загальною
площею 75,2 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м.
літ. „А", веранда «а», ґанок, сарай літ.
„В", погріб літ. «п/В», убиральня літ.
«Г», огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3,
які розташовані за адресою по вул..
Волкова 28 смт. Літин Літинського району
Вінницької області.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101
Цивільного кодексу Української РСР 1963
року, який діяв на час виникнення
правовідносин, громадяни могли мати у
власності житловий будинок. А саме ст.
100 ЦК Української РСР визначалось, що в
особистій власності громадян може бути
зокрема і жилий будинок. При цьому
глава десята цього кодексу не
пов'язувала наявність такого права з
його обов'язковою державною
реєстрацією. Та навпаки, ст. 128 ЦК
Української РСР визначався момент
виникнення права власності у набувача
майна за договором з моменту передачі
речі. Та відповідно до ст. 134 ЦК
Української РСР відчуження жилого
будинку, що знаходиться в сільській
місцевості можливо було лише за умови,
коли громадянину в установленому
порядку надається в користування
земельна ділянка при будинку.

Пунктом 4 Інструкції Мінкомгоспу
УРСР          31.01.1966 р.

встановлювалось, що реєстрації
підлягали всі будинки і домоволодіння,
які належали громадянам на праві
особистої власності, та розташовані в
межах міст і селищ міського типу УРСР.
Тобто Інструкцією не встановлювався
обов'язок щодо реєстрації будинків та
домоволодінь, розташованих у селі.

Проте, за загальновизнаним принципом
права закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції
України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події або факту
застосовується той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Зазначені документи свідчать про
належне володіння мамою позивача
майном, яке було збудовано на законних
підставах, не є самочинним
будівництвом та має усі необхідні
документи відповідно до законодавства,
яке діяло на момент набуття цього
майна.

Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України,
у разі спадкування права та обов'язки
спадкодавця переходять до спадкоємців.

Згідно ст.. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК
України, якщо у складі спадщини, яку
прийняв спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна.

Стаття 1218 ЦК України
передбачає, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно ст.392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право не оспорюється або не визнається
іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004
року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Керуючись ст..213-215 , 256 ЦПК
України, ст. 1216-1218,1225,1268,1276 ЦК України
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

В порядку спадкування після
смерті матері, ОСОБА_2, яка померла 20
січня 1997 році, визнати право власності
за ОСОБА_1, на житловий будинок,
загальною 75,2 кв.м., житловою площею 42,3
кв.м. літ. „А", веранда «а», ґанок, сарай
літ. „В", погріб літ. «п/В», убиральня
літ. «Г», огорожа №1, ворота №2, хвіртка
№3, які розташовані за адресою по вул..
Волкова 28 смт. Літин Літинського району
Вінницької області.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Літинський районний суд
протягом 10 днів з дня його
оголошення.

Суддя :
Білик Н. В.