Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4484/14
Головуючий у 1-й інстанції Котляр А.М.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Мануйлова Ю.С.,
Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11 вересня 2014 року та
додаткове рішення Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 15
вересня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
про стягнення заборгованості за
кредитним договором в порядку регресу,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» про визнання
договору поруки удаваним правочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в порядку регресу.

В обґрунтування позову вказав, що 17.05.2007
року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір на
суму 42500 доларів США на споживчі цілі.
На забезпечення виконання зобов'язання
він уклав договір поруки з банком, за
яким зобов'язався солідарно
відповідати перед банком за виконання
ОСОБА_2 зобов'язання. Також був
укладений договір іпотеки, за яким
ОСОБА_2 передав в іпотеку банку
квартиру АДРЕСА_1. У 2010 році кредитне
зобов'язання за договором перейшло до
ПАТ «Дельтабанк». У зв'язку із
неналежним виконанням ОСОБА_2 свого
зобов'язання перед банком, рішенням
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11.12.2012 року з нього та
ОСОБА_2 в солідарному порядку було
стягнуто заборгованість у розмірі 210444
грн. 04 коп., судовий збір в сумі 210,44 грн.
Під час виконання рішення суду ним була
сплачена заборгованість, а також
виконавчий збір у розмірі 21044 грн. та
210,44 грн. Всього ним було сплачено 233803,32
грн.

Просив суд стягнути вказану суму в
порядку регресу з ОСОБА_2.

У вересні 2014 року ОСОБА_3 збільшив
розмір позовних вимог. Вказав, що
сплатив залишок заборгованості по
кредиту на користь ПАТ «Дельтабанк» у
розмірі 179745 гривень, таким чином
зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним
договором повністю виконане. Просив
суд стягнути додатково суму у розмірі
179745 грн. та судовий збір у розмірі 1797,45
грн.

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою, в
якій просив суд визнати договір поруки
від 17.05.2007 року, укладений між ТОВ
«Украпромбанк» та ОСОБА_3 удаваним
правочином, визнати, що правовідносини
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 регулюються
правилами договору позики.

В обґрунтування позову вказав, що
працював водієм у ТОВ «Інтервіт»,
керівником якої був ОСОБА_3 В 2007 році
ОСОБА_3 вирішив придбати земельну
ділянку, та запропонував йому укласти
кредитний договір із банком, при цьому
сплачувати по кредиту буде ОСОБА_3, який
виступить поручителем за
зобов'язанням. Вважає, що насправді
було укладено не договір поруки, а
договір позики.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11 вересня 2014 року
первісний позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в
порядку регресу суму заборгованості за
кредитним договором в розмірі 390 189,04
грн., суму судових витрат у розмірі 3901,89
грн., а всього 349 090,93 грн.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2
відмовлено.

Додатковим рішення Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 15
вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 суму сплаченого
судового збору у розмірі 2125,48 грн.

На вказані рішення суду ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
рішення суду, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити зустрічний позов.

Сторони завчасно повідомлені про час
розгляду справи, доказів про
поважність причин неявки до
апеляційного суду не надали. А тому
колегія на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України
ухвалила розглядати справу без участі
сторін.

Заслухавши доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Згідно зі ст.554 ЦК України
після виконання поручителем
зобов'язання, забезпеченого порукою,
кредитор повинен вручити йому
документи, які підтверджують цей
обов'язок боржника. До поручителя, який
виконав зобов'язання, забезпечене
порукою, переходять усі права
кредитора у цьому зобов'язанні, в тому
числі й ті, що забезпечували його
виконання, що передбачено ст. 556 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст. 544 ЦК
України боржник, який виконав
солідарний обов'язок, має право на
зворотну вимогу (регрес) до кожного з
решти солідарних боржників у рівній
частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього.

Як вбачається із матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції, що 17.05.2007 року між ТОВ
«Укрпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений
Кредитний договір (надалі - Кредитний
договір), відповідно до якого
позичальник отримав кредитні кошти у
розмірі 42500,00 доларів США, з терміном
повернення кредитних коштів - 16.05.2017
року (а.с. 6-9).

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язань за Кредитним
договором між ТОВ «Укрпромбанк»,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 17.05.2007 року був
укладений договір поруки №249-02/П-07 від
17.05.2007 pоку, відповідно до якого ОСОБА_3
зобов'язався солідарно в повному
обсязі відповідати перед Банком за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_2 (а.с. 13).

30.06.2010 року між ТОВ
«Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та НБУ
було укладено договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь AT «Дельта
Банк», відповідно до якого в порядку,
обсязі та на умовах, визначених
договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає
(відступає) AT «Дельта Банк» права
вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов'язань перед НБУ, внаслідок чого AT
«Дельта Банк» замінює ТОВ
«Укрпромбанк» як кредитора (стає новим
кредитором) у зазначених зобов'язаннях,
а внаслідок передачі прав вимоги до
боржників, AT «Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимагати від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами. Таким чином ПАТ «Дельта
Банк» набуло право вимоги за Кредитним
договором №249-02/К-07 від 17.05.2007 року та
забезпечувальними договорами.

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальника зобов'язань за Кредитним
договором №249-02/К-07 від 17.05.2007 pоку, ПАТ
«Дельта Банк» у квітні 2012 року
звернулось до Хортицького районного
суду м. Запоріжжя із позовом про
солідарне стягнення суми
заборгованості з позичальника ОСОБА_2
та поручителя ОСОБА_3 відповідно до
договору поруки №249-02/П-07 від 17.05.2007
року.

Рішенням Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 11.12.2012 року,
позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» були
задоволені, та стягнуто з боржників
суму заборгованості у розмірі 210 444,04
грн. та судові витрати у розмірі 2104,44
грн. (а.с. 14).

Виконавчий лист про стягнення
суми заборгованості з ОСОБА_3
знаходився в провадженні
Бабушкінського ВДВС ДМУЮ. В ході
виконавчого провадження, 16.04.2014 року
ОСОБА_3 сплатив заборгованість в сумі 210
444,04 грн., судовий збір в сумі 210,44 грн.,
виконавчий збір в сумі 21044 грн. та 210,44
грн. (ас. 16-17).

Постановою державного виконавця
від 07.05.2014 року виконавче провадження
було закінчено у зв'язку із його повним
виконанням. (а.с. 74, 109)

Станом на 28.07.2014 року загальна
сума заборгованості ОСОБА_2 становила 13
503,08 доларів США, відповідно до курсу
НБУ 160 124,69 грн.

ОСОБА_3 платежами від 15.08.014,
27.08.2014, 28.08.2014 та 29.08.2014 року повністю
доплатив Банку заборгованість ОСОБА_2
за кредитним договором, які виникли
після ухвалення рішення суду від 11.12.2012
року у сумі 179 745 гривень 45 копійок
(а.с.150-152). У зв'язку із цим, 01.09.2014 року
начальником Дніпропетровського
відділення № 7 ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3
була видана довідка про те, що
Кредитний договір припинив з 01.09.2014
року свою дію у зв'язку із повним
виконанням зобов'язань, кредитор не має
фінансових та майнових претензій до
позичальника та поручителя за
Кредитним договором. (а.с.153)

Суд першої інстанції відмовив у
задоволенні вимог позивача ОСОБА_3 щодо
сплачених ним суми виконавчого збору в
сумі 210 44 грн. та 210,44 грн. (а.с. 16-17).

Рішення суду в цій частині не
оскаржується.

Задовольняючі позовні вимоги
ОСОБА_3 про стягнення регресу, суд
першої інстанції встановив, що у
зв'язку із неналежним виконанням
ОСОБА_2 свого зобов'язання за кредитним
договором, сума заборгованості 210 444,04
грвн., яка була стягнута в солідарному
порядку з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3
рішенням суду від 11.12.2012 року була
сплачена ОСОБА_3. Та після чого
платежами від 15.08.014, 27.08.2014, 28.08.2014 та
29.08.2014 року ОСОБА_3 була сплачена уся
заборгованість за кредитним
договором, які виникли після ухвалення
рішення суду від 11.12.2012 року у сумі 179 745
гривень 45 копійок (а.с.150-152)

Оскільки ОСОБА_3, будучи
солідарним боржником перед ПАТ «Дельта
Банк», сплатив заборгованість ОСОБА_6 у
сумі 210 444,04 грвн. + 179 745 гривень 45
копійок, чим повністю виконав
зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта
Банк», а тому після його повного
виконання, у нього, як боржника, що
виконав солідарний обов'язок, виникло
право вимагати у ОСОБА_2 повернення
сплаченого основного боргу в порядку
регресу, а також процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

За доводами апеляційної скарги
ОСОБА_3 повернув остаток
заборгованості за кредитом за власною
ініціативою, без вимоги Банку погасити
залишок по кредитному договору, а тому
його вимоги безпідставні.

Між тим, п. 2,3 Договору поруки від
17.05.2007 року передбачено, що
відповідальність поручителя настає у
випадку невиконання (неналежного
виконання) Боржником зобов'язань за
кредитним договором. Поручитель і
боржник несуть перед Кредитором
солідарну відповідальність.
Поручитель відповідає перед
Кредитором в тому ж обсязі, що і
Боржник, включаючи повернення кредиту,
сплату процентів, штрафних санкцій та
відшкодування збитків.

В пункті 2.4 Кредитного договору
вказано, що повернення кредиту
здійснюється щомісячно по 10 число
кожного місяця. Дозволяється
дострокове повне або часткове
повернення кредиту. Пункт 4.4.2
Кредитного договору дозволяє
достроково повернути кредит або його
частину на умовах, передбачених
договором.

За матеріалами справи ОСОБА_2
належним чином своє зобов'язання не
виконує, у зв'язку із чим утворилась
заборгованість. Поручитель ОСОБА_3
сплатив заборгованість ОСОБА_2, після
чого достроково повернув наданий
кредит, таким чином, повністю виконавши
зобов'язання. Отже, будучи солідарним
боржником, ОСОБА_3 має право у разі
неналежного виконання ОСОБА_2 свого
зобов'язання, самостійно сплатити
кредит та вимагати повернення
сплачених ним коштів в порядку регресу.

Тому колегія судів не
погоджується із доводами ОСОБА_2, який
вважав, що ОСОБА_3 виплатив залишок по
кредиту без вимоги Банку, і його
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Як було встановлено судом, на
підставі рішення суду від 11.12.2012 року,
поручителем ОСОБА_3 було сплачено за
виконавчими листами 210 444,04 грн., та
судовий збір в сумі 210,44 грн, після чого
ОСОБА_3 платежами від 15.08.014, 27.08.2014, 28.08.2014
та 29.08.2014 року повністю доплатив Банку
заборгованість ОСОБА_2 за кредитним
договором, які виникли після ухвалення
рішення суду від 11.12.2012 року у сумі 179 745
гривень 45 копійок (а.с.150-152). У зв'язку із
цим, 01.09.2014 року ПАТ «Дельта Банк»
ОСОБА_3 видав довідку про те, що
Кредитний договір припинив з 01.09.2014
року свою дію у зв'язку із повним
виконанням зобов'язань. (а.с.153), і після
чого у нього виникло право на
повернення цих коштів від боржника
ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу у межах
вимог, заперечень та доказів наданих
сторонами.

Відповідач з посиланням на докази
в апеляційній скарзі не спростував
розмір сплачених поручителем Банку
платежами від 15.08.014, 27.08.2014, 28.08.2014 та
29.08.2014 року його заборгованості за
кредитним договором, які виникли після
ухвалення рішення суду від 11.12.2012 року у
сумі 179 745 гривень 45 копійок (а.с.150-152),
або що сума заборгованості була
невірно визначена.

Між тим, суд першої визначаючі
суму регресу суд першої інстанції
допустився помилки і визначив її у
розмірі 210 444,04 грн. + 179 745 гривень 45
копійок = 390189,04 грвн., а суму 2104,44 грвн.
судового збору, сплачену ОСОБА_3 за
судовим рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2012
року. Суд помилково замість віднесення
до регресу, відніс 2104,44 грвн до судових
витрат у цієї справі.

При цьому стягнув суму судового
збору сплачену при уточненому позові
1791,45 грвн. та + 2104,44 грвн. судового збору,
сплачену ОСОБА_3 за судовим рішенням
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11.12.2012 року = стягнув як
судові витрати у сумі 3901,89 грвн.

Оскільки у порушення вимог ст. 214
ЦПК України, суд невірно визначився із
правовим регулюванням стягнутої суми
2104,44 грвн., сплаченої позивачем за
судовим рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2012
року, колегія судів вважає за
необхідним змінити рішення суду в
частині суми регресу та судового збору.

Таким чином сума регресу, яка
підлягає стягненню складається із суми
боргу за кредитом 210 444,04 грн., сплачена
за судовим рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2012
року + 2104,44 грвн. судового збору,
сплачена за цим судовим рішенням + 179 745
гривень 45 копійок сплачена позивачем
Банку платежами від 15.08.014, 27.08.2014, 28.08.2014
та 29.08.2014 року заборгованість за
кредитом, яка утворилася після
ухвалення судового рішення від 11.12.2012
року = в всього 392 293,48 грвн.

За правилами ст. 204 ЦК України, яка
передбачає презумпція правомірності
правочину, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним. Правомірність договору
поруки №249-02/П-07 від 17.05.2007 pоку була
підтверджена також рішенням
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11.12.2012 року, яким за цим
договором було стягнуто з ОСОБА_3, як
солідарного боржника разом з боржником
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором.

Доводи апеляційної скарги проте, що
договір поруки був удаваним правочином
жодним доказом не підтверджені.

Оскільки рішення суду про
стягнення регресу відповідає
фактичним обставинам справи, нормам
процесуального та матеріального права,
колегія судів не вбачає підстав для її
скасування та ухвалення нового рішення
про відмову у задоволенні позову, як
проте вимагає відповідач.

Проте, як вже зазначалося вище, з
урахуванням неправильного визначення
судом першої інстанції правового
регулювання стягнення 2104,44 грвн.
судового збору, сплачену ОСОБА_3 за
судовим рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2012
року, рішення суду підлягає зміні.

Доводи апеляційної скарги проте,
що судом першої інстанції не вірно
визначено розмір судових витрат, які
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача частково
заслуговують на увагу.

При зверненні до суду позивач
сплатив 2 338,04 грвн судового збору (а.с.1) .
При збільшенні позовних вимог позивач
доплатив ще 1797 гривень 45 копійок
судового збору. (а.с.154) За вимогами
п.1.1ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий
збір» ставка судового збору становить 1
% від ціни позову, але не менше 0,2
мінімальної заробітної плати, та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати, що становить 1218*3= 3654
гривень.

Позивачем заявлені вимоги на суму
233 803,32 + 179745 = 413 548, 32 грвн. Судом
підлягають задоволенню вимоги на суму
392 293,48 грвн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України на користь позивача підлягають
понесені ним судові витрати
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

413 548, 32 грвн. - 3654 гривень
судового збору. Оскільки вимоги
підлягають задоволенню частково на
суму 392 293,48 грвн., то судовий збір, який
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача пропорційно
задоволеним вимогам складає 392 293,48 : 413
548, 32 * 3654 гривень = 3 466, 20 гривень.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд
стягнув судовий збір вище граничної
суми передбаченої п.1.1ч.2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», а тому
рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11 вересня 2014 року з
додатковим рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 11
вересня 2014 року підлягає зміні на
підставі пунктів 3, 4 статті 309 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11 вересня 2014 року з
додатковим рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 15
вересня 2014 року у цій справі в частині
суми регресу та судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, в порядку
регресу суму заборгованості за
кредитним договором № 249-02/К-07 від 17.05.2007
року в розмірі 392 293 (триста дев'яносто
тисяч сто вісімдесят дев'ять) гривень 48
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_3, ІПН суму судових
витрат у розмірі 3466 (три тисячі
чотириста шістдесят шість) гривень 20
копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді