Справа № 161/9917/14-ц
Провадження № 2/161/3069/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 листопада 2014 року

Луцький міськрайонний суд
Волинської області

у складі:

головуючого судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Сидоренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" від імені якого
діє філія - Волинське обласне
управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, третя особа , яка не заявляє
самостійних вимог - управління
державної міграційної служби у
Волинській області, про виселення з
житлового приміщення, зняття з
реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

23 червня 2014 року публічне акціонерне
товариство (надалі - ПАТ) "Державний
ощадний банк України" від імені якого
діє філія - Волинське обласне
управління АТ "Ощадбанк" звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа , яка не заявляє
самостійних вимог - управління
державної міграційної служби у
Волинській області, про виселення з
житлового приміщення, зняття з
реєстраційного обліку.

Посилається на те, що між
відкритим акціонерним товариством
"Державний ощадний банк України",
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "Державний
ощадний банк України" та ОСОБА_4 05
вересня 2007 року було укладено
Кредитний договір № 3291, відповідно до
п. 1.1 якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 180 000,00 (сто вісімдесят
тисяч ) грн. під 9,5 % річних. Кредит, як
випливає із п. 1.2. Кредитного договору
надавався на 120 місяців, з терміном
остаточного погашення Кредиту не
пізніше 04 вересня 2017 року на споживчі
потреби. Банк повністю виконав свої
зобов'язання за дійсним кредитним
договором. Відповідно до п. 1.5.
Кредитного договору позичальник
зобов'язувався щомісяця, не пізніше
останнього робочого дня кожного
місяця, здійснювати погашення кредиту
та сплачувати нараховані банком
проценти ануїтетними платежами в сумі
2329,16 грн., шляхом внесення готівки до
каси банку або шляхом безготівкових
перерахувань, починаючи з вересня 2007
року на відповідні позичкові рахунки
позичальника, відкриті у філії -
Волинське обласне управління АТ
"Ощадбанк". Сплату останнього
ануїтетного - платежу здійснити до 04
вересня 2017 року. Згідно п. 4.3.1.
Кредитного договору, позичальник
зобов'язався належним чином виконувати
взяті на себе зобов'язання за цим
договором. Окрім того, п. 4.3.2. Кредитного
договору позичальник зобов'язався
повернути кредит в сумі 180 000,00 грн.,
своєчасно сплачувати проценти за
користування кредитом, своєчасно
сплачувати комісійні винагороди,
встановлені цим договором, а у випадку -
невиконання або неналежного виконання
взятих на себе зобов'язань по цьому
Договору сплатити штрафні санкції, у
строки та на умовах, що визначені цим
Договором.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 08 квітня 2010 року
по справі № 2-1576/2010 було задоволено
вимогу банку та стягнуто солідарно з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь
банку 192 201,29 грн. заборгованості за
кредитним договором. Крім того,
рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 06 березня 2013
року по справі № 161/2306/13-ц було
задоволено вимогу банку та стягнуто
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
банку 89 719,66 грн. заборгованості за
кредитним договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором в
повному обсязі між банком та ОСОБА_1 05
вересня 2007 ржу було укладено іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим № 3502 (надалі - Іпотечне
майно), відповідно до якого в іпотеку
Банку передано двокімнатну квартиру №
23, загальною площею 47,5 кв.м, житловою
площею 26,9 кв.м, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (п.1.2. Іпотечного
договору). Відповідно до п. 1.2.
іпотечного договору вказаний вище
предмет іпотеки належить ОСОБА_1 на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченим ОСОБА_7,
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу
Волинської області 05 вересня 2000 року,
зареєстрованим в реєстрі за № 3774.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 14 жовтня 2013 року
по справі № 161/11798/13-ц задоволені
позовні вимоги банку та в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_4 за
кредитним договором № 3291 від 05 вересня
2007 року у розмірі 286504,78 грн., звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
двокімнатну квартиру № 23, загальною
площею 47,5 м.кв., житловою площею 26,9 м.кв.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить на праві власності ОСОБА_1
шляхом продажу квартири на прилюдних
торгах в межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження".

З довідки місцевого обчислювального
центру від 09 грудня 2013 року № 101701
вбачається, що за місцем знаходження
іпотечного майна, а саме: двокімнатної
квартири №23, загальною площею 47,5 м.кв.,
житловою площею 26,9 м.кв., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

07 травня 2014 року на адресу
відповідачів банком були надіслані
вимоги про звільнення житлового
приміщення, які останні отримали 10
травня 2014 року, що підтверджується
підписами у рекомендованих
повідомленнях про вручення поштового
відправлення, виплату поштового
переказу.

Всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя добровільно
звільнити житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання вимоги
про добровільне звільнення житлового
приміщення. Якщо мешканці не
звільняють квартиру у встановлений
законом строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Посилаючись на наведене, позивач
просить суд виселити з квартири
АДРЕСА_1, наступних мешканців: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі зняттям з
реєстраційного обліку в УДМС України у
Волинській області. Крім того, просить
стягнути з відповідачів понесені ним
судові витрати по справі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримав з наведених у
позовній заяві мотивів. Просив позов
задовольнити, проти заочного розгляду
справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи, про що свідчать повідомлення
про вручення судових повісток. Суд зі
згоди позивача вважає можливим
провести заочний розгляд справи по
наявних доказах, відповідно до вимог ч.
1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши наявні у справі письмові
докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
між відкритим акціонерним товариством
"Державний ощадний банк України",
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "Державний
ощадний банк України" та ОСОБА_4 05
вересня 2007 року було укладено
Кредитний договір № 3291, відповідно до
п. 1.1 якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 180 000,00 (сто вісімдесят
тисяч ) грн. під 9,5 % річних. Кредит, як
випливає із п. 1.2. Кредитного договору
надавався на 120 місяців, з терміном
остаточного погашення Кредиту не
пізніше 04 вересня 2017 року на споживчі
потреби. Банк повністю виконав свої
зобов'язання за дійсним кредитним
договором.

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору
позичальник зобов'язувався щомісяця,
не пізніше останнього робочого дня
кожного місяця, здійснювати погашення
кредиту та сплачувати нараховані
банком проценти ануїтетними платежами
в сумі 2329,16 грн., шляхом внесення
готівки до каси банку або шляхом
безготівкових перерахувань, починаючи
з вересня 2007 року на відповідні
позичкові рахунки позичальника,
відкриті у філії - Волинське обласне
управління АТ "Ощадбанк". Сплату
останнього ануїтетного-платежу
здійснити до 04 вересня 2017 року. Згідно
п. 4.3.1. Кредитного договору, позичальник
зобов'язався належним чином виконувати
взяті на себе зобов'язання за цим
договором. Окрім того, п. 4.3.2. Кредитного
договору позичальник зобов'язався
повернути кредит в сумі 180 000,00 грн.,
своєчасно сплачувати проценти за
користування кредитом, своєчасно
сплачувати комісійні винагороди,
встановлені цим договором, а у випадку
невиконання або неналежного виконання
взятих на себе зобов'язань по цьому
Договору сплатити штрафні санкції, у
строки та на умовах, що визначені цим
Договором.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 08 квітня 2010 року
по справі № 2-1576/2010 було задоволено
вимогу банку та стягнуто солідарно з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь
банку 192 201,29 грн. заборгованості за
кредитним договором. Крім того,
рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 06 березня 2013
року по справі № 161/2306/13-ц було
задоволено вимогу банку та стягнуто
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
банку 89 719,66 грн. заборгованості за
кредитним договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором в
повному обсязі між банком та ОСОБА_1 05
вересня 2007 ржу було укладено іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим № 3502 (надалі - Іпотечне
майно), відповідно до якого в іпотеку
Банку передано двокімнатну квартиру №
23, загальною площею 47,5 кв.м, житловою
площею 26,9 кв.м, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (п.1.2. Іпотечного
договору). Відповідно до п. 1.2.
іпотечного договору вказаний вище
предмет іпотеки належить ОСОБА_1 на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченим ОСОБА_7,
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу
Волинської області 05 вересня 2000 року,
зареєстрованим в реєстрі за № 3774.

Згідно із ст. 12 Закону України "Про
іпотеку'' у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки .

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку"
передбачено звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі рішення
суду. Керуючись викладеним банк
звертався до суду з позовною заявою про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 14 жовтня 2013 року
по справі № 161/11798/13-ц задоволені
позовні вимоги банку та в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_4 за
кредитним договором № 3291 від 05 вересня
2007 року у розмірі 286504,78 грн., звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
двокімнатну квартиру № 23, загальною
площею 47,5 м.кв., житловою площею 26,9 м.кв.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить на праві власності ОСОБА_1
шляхом продажу квартири на прилюдних
торгах в межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ст. 3 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні",
реєстрація це "внесення відомостей до
паспортного документу про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації".

Як вбачається з довідки місцевого
обчислювального центру від 09 грудня 2013
року №101701, за місцем знаходження
іпотечного майна, а саме: двокімнатної
квартири №23, загальною площею 47,5 м.кв.,
житловою площею 26,9 м.кв., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані три особи - відповідачі
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
(а.с.25)

П. 3.3.11 Іпотечного договору передбачено,
що іпотекодавець зобов'язаний після
прийняття рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки, на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
предмет іпотеки протягом 1 (одного)
місяця з дати отримання такої вимоги, а
також сприяти виселенню всіх
мешканців, які зареєстровані та/або
фактично проживають за адресою
знаходження предмету іпотеки.

У відповідності до вимог ч.І ст. 40
Закону України „Про іпотеку" звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців.

Відповідно до ч.3 ст. 109 Житлового
кодексу України звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому.

Всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя добровільно
звільнити житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання вимоги
про добровільне звільнення житлового
приміщення. Якщо мешканці не
звільняють квартиру у встановлений
законом строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Як встановлено судом, на адресу
відповідачів банком неодноразово
надсилались вимоги щодо звільнення
вищевказаного житлового приміщення,
які останні отримували, що
підтверджується підписами у
рекомендованих повідомленнях про
вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу. Проте
відповідачі станом на день розгляду
справи в добровільному порядку не
звільнили вищевказане житлове
приміщення.

За таких обставин, суд приходить
до висновку про виселення останніх з
квартири АДРЕСА_1, зі зняттям з
реєстраційного обліку в УДМС України у
Волинській області.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, вимога позивача про
відшкодування відповідачами понесених
судових витрат підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 213-215, 224-226
ЦПК України, ст.40 Закону України "Про
іпотеку", ст. 109 ЖК України, ст. 6-7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити мешканців: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення, зі
зняттям з реєстраційного обліку в УДМС
України у Волинській області.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в користь
публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" 243,60
грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок)
судових витрат по справі, по 121,80грн. з
кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Л.В. Івасюта