Справа № 683/2935/14-ц
18 листопада 2014 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого - судді Цимбалюка О.В.
при секретарі Поважнюк О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Старокостянтинівський районний сектор управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області, про визнання такими, що втратили право на проживання та зобов'язання зняти з реєстрації,
В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить визнати її такою, що втратила право на проживання в квартирі АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Крім неї та онука, в квартирі зареєстрована донька ОСОБА_2, яка проживає за межами України, в Італії і не бажає повертатись в Україну, однак залишається зареєстрованою в квартирі.
Оскільки ОСОБА_2 без поважних причин не проживає у належній позивачці квартирі і не бажає в добровільному порядку знятись з реєстрації у цій квартирі, тому її слід визнати такою, що втратила право на проживання житлом та зняти з реєстрації.
Позивачка, в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідачка, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів - в порядку ст.224 ЦПК України.
Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом об'єктивно встановлено, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1. Крім неї та онука, в квартирі зареєстрована донька ОСОБА_2, яка проживає за межами України, однак залишається зареєстрованою в квартирі.
Зазначені обставини підтверджуються: довідкою про склад сім'ї № 043621 від 09.10.2014 року, свідоцтвом про право власності на квартиру, актами обстеження квартири АДРЕСА_1: від 06.05.2014 року, 02.10.2013 року, 24.09.2010 року, 10.10.2008 року, 10.12.2007 року, 13.09.2005 року та 16.10.2006 року, в яких зафіксовано, що ОСОБА_2 у зазначеній квартирі не проживає.
Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 відсутня у квартири АДРЕСА_1 понад дев'ять років без поважних причин, а тому втратила право користування цим житлом.
Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 224-226 ЦПК України, ст.ст.319 ч.1, 346 ч.1 п.1 ЦК України, ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, суд
Позов ОСОБА_1 задоволити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
В решті позовних вимог відмовити.
На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя