У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 15 жовтня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П., Євтушенко
О.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 03
липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулось до суду з
позовом, у якому просило стягнути з
ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором від 21 червня 2011 року в сумі
197 543,83 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 03 червня 2008 року між ТзОВ
«Укрпромбанк» та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № 210-009/ФКВ-08, згідно з
яким останній отримав кредит у сумі
21 200 дол. США.

Відповідно до договору від 30 червня .2010
року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк»,
ТзОВ «Укрпромбанк» та НБУ, активи і
зобов'язання ТзОВ «Укрпромбанк» за
кредитним договором №210-009/ФКВ-08 від 03
червня 2008 року передано до ПАТ «Дельта
Банк».

21 червня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк»
та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір № 210-009/ФКВ-08, згідно
якого останній отримав кредит у сумі 176
304,42 грн зі сплатою 12,8% річних та
терміном повернення до 31 травня 2025
року.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх кредитних
зобов'язань, станом на 01 березня 2013 року
утворилася заборгованість у розмірі 197
543,83 грн, яку банк просив з нього
стягнути.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 05 травня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 03 липня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким
позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Дельта Банк» 197 543,83 грн
заборгованості за кредитним договором
№201-009/ФКВ-08 від 21 червня 2011 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі, поданій
представником ОСОБА_5, ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення
місцевого суду від 05 травня 2014 року,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
відсутності доказів про отримання
відповідачем кредитних коштів за
кредитним договором №201-009/ФКВ-08 від 21
червня 2011 року та із недоведеності
позивачем того факту, що кредитний
договір № 201-009/ФКВ-08
від 21 червня 2011 року є переукладеним
договором №201-009/ФКВ-08 від 03 червня 2008
року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення позову, апеляційний суд
виходив з того, що кредитний договір №
201-009/ФКВ-08 від 21 червня 2011 року є
реструктуризованим кредитним
договором № 201-009/ФКВ-08 від 03 червня 2008
року і відповідач, який не виконує
взятих на себе зобов'язань за цим
договором та має прострочену
заборгованість, повинен її сплатити.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду.

Рішення суду є правильним з
урахуванням додаткової угоди від
21 червня 2011 року, укладеної
сторонами до кредитного договору
№ 210-009/ФКВ-08 від 03 червня 2008 року, за
умовами якої позичальник надає
кредитору право купувати іноземну
валюту за курсом кредитора на
міжбанківському валютному ринку
України з метою погашення
заборгованості за цим договором без
отримання заяви про купівлю іноземної
валюти.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суд апеляційної інстанції з
урахуванням встановлених обставин
справи обґрунтовано дійшов висновку
про задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 03 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко