Справа № 244/440/14-ц
Провадження №
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" лютого 2014 р.

Сніжнянський міський суд Донецької
області у складі:

головуючої - судді Корекян Н.Р.,

при секретарі - Гайтерової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сніжне подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Сніжнянського міського управління
юстиції Петуніної Г.С. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
боржника - ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

06.02.2014 року до Сніжнянського міського
суду надійшло подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Сніжнянського
міського управління юстиції Петуніної
Г.С. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за кордон боржника - ОСОБА_2, до
повного виконання зобов"язань за
виконавчими документами.

В поданні зазначається, що на
примусовому виконанні у відділі ДВС
Сніжнянського міського управління
юстиції перебуває виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-1691, виданого
14.12.1999 року Сніжнянським міським судом
про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів н утримання
доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку,
починаючи 07.12.1998 року і до досягнення
повноліття.

04.02.2002 року у відношенні боржника
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню рішення суду. В
добровільному порядку вимоги
виконавчого документу боржником не
виконуються без поважних причин.
Станом на 31.01.2014 року боржником не
вчинено дій направлених на виконання
рішення суду, що свідчисть про умисне
його невиконання, а тому виникла
необхідність у тимчасовому обмеженні
його права на виїзд за межі України.

Представник ВДВС Сніжнянського
міського управління юстиції, належним
чином повідомлений про розгляд справи,
до судового засідання не з*явився,
подав заяву, в якій просив розглянути
справу без його участі.

Дослідивши матеріали подання, суд
вважає необхідним відмовити в
задоволенні подання з наступних
підстав.

Згідно з ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника-фізичної
особи у праві виїзду за межі України
вирішується судом за
місцезнаходженням органу ДВС за
поданням держвиконавця, погодженим з
начальником відділу ДВС.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

З огляду на дану норму Конституції
України, слід прийти до висновку, що
обмеження особи права вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом, є
обмеженням її конституційного права на
свободу пересування, гарантованого
державою.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок врегульовано
Законом України від 21 січня 1994 року "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України"(зі змінами),
яким визначено випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України та встановлено порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачена
можливість тимчасового обмеження
виїзду за кордон боржника у
виконавчому провадженні до виконання
рішення суду за ухвалою суду. В
статті 6 цього Закону лише передбачена
можливість тимчасово відмовити у
видачі паспорту громадянинові України,
або паспорт може бути тимчасово
затримано чи вилучено у випадку
ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням.

Крім того, згідно з п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець в процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника -
юридичної особи за межі України
- до виконання зобов'язань за
рішенням.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 11 ЗУ
"Про виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст. 32 ЗУ "Про
виконавче провадження", заходами
примусового виконання рішень є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувану певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

До матеріалів справи не додано жодних
доказів того, що боржнику відомо про
існування відкритого виконавчого
провадження. Будь-які підтвердження
про вручення боржнику копії постанови
про відкриття виконавчого провадження
суду не надані. Відсутні докази щодо
прийнятих першочергових заходів
примусового виконання, відсутні
відомості про наявність чи відсутність
майна боржника.

Суду не надано доказів того, чи мали
місце виклики боржника державним
виконавцем до відділу ДВС та доказів
того, що боржник не з'являється без
поважних причин до відділу ДВС на такі
виклики.

При відсутності майна чи грошей, на які
державний виконавець може звернути
стягнення - стягнення може відбуватися
тривалий час шляхом стягнення частки
від доходу (заробітку) щомісячно.
Будь-яких доказів про ухиляння
боржника від виконання
-держвиконавець суду не надав.

Крім того, відповідно до п. 3 ст. 18 ЗУ "Про
виконавче провадження" у виконавчому
документі повинні бути зазначені
відомості, які ідентифікують боржника.

Зважаючи на викладене вище, суд прийшов
до висновку про відсутність підстав
вважати, що боржник ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням іншого органу
(посадової особи), а вжиті державним
виконавцем заходи по примусовому
виконанню цих зобов'язань вичерпані та
не принесли позитивного результату,
крім того в поданні не зазначено
ідентифікаційний номер боржника, що
порушує вимоги п. 3 ст. 18 ЗУ "Про
виконавче провадження".

За таких обставин обмеження боржника у
праві вільно залишати територію
України позбавлене законних
підстав та призвело б до порушенням
його конституційного права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Сніжнянського
міського управління юстиції Петуніної
Г.С. про встановлення тимчасового
обмеження виїзду за межі України
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Донецької області
через Сніжнянський міський суд. Ухвала
набирає законної сили після закінчення
строку на подання апеляційної скарги. У
разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом..

Суддя
Н. Р. Корекян