справа № 208/934/13-ц
№ провадження 2/208/402/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

31 січня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська у складі: судді
Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В., за
участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3, представника відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника третьої
особи: Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області - Кальчук
Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи:
Заводський відділ державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області,
реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання права власності
та зняття з майна арешту, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2013 р.
звернулась до суду з вказаним позовом
посилаючись на те, що 17 січня 1996 року її
мати ОСОБА_6 подарувала їй квартиру за
АДРЕСА_1.

Вони не зареєстрували в БТІ вказаний
договір, оскільки не знали про
необхідність це зробити.

Наприкінці 2012 року вона дізналась, що
на її квартиру накладено арешт судовим
виконавцем.

Вважає, що арешт на спірну квартиру
накладено необґрунтовано.

Просила зобов'язати відповідача
перевести її на легшу робо ту, яка
виключає дію несприятливих виробничих
факторів; стягнути з відповідача на її
користь середній заробіток з 18.07.2013 р.
до дня переве дення на легшу роботу та
5000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали із
зазначених у ньому підстав; відповідач
та його представник позов не визнали,
посилаючись на його необґрунтованість;
представник третьої особи: Заводського
відділу державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області вав жав, що позов не підлягає
задоволенню, оскільки арешт на спірну
квартиру накладено обґрунтовано.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

17 січня 1996 року мати позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_6 подарувала позивачеві квартиру
за АДРЕСА_1 де остання на той час була
зареєстрована та проживала, про що
свідчить договір дарування який було
посвідчено в Першій
дніпродзержинській нотаріальній
конторі. Уклавши та отримавши договір
дарування позивач та її мати не
зареєструвати його в БТІ. На той час
позивач мала прізвище Васильченко, а
згодом 15.05.1998 року вона вийшла заміж на
змінила прізвище на ОСОБА_1.

Наприкінці 2012 року позивач дізналась,
що на її квартиру накладено арешт
судовим виконавцем.

Звернувшись до ДВС Заводського району
м. Дніпродзержинська, позивачеві стало
відомо про те, що Заводським відділом
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції відкрито виконавче
провадження та винесено постанову від
20 травня 2004 року серії АА № 943524, якою
накладено арешт на квартиру за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу № 37732721 з Єдиного
реєстру заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна про арешти в розділі
Параметри запиту власником майна, а
саме квартири за адресою АДРЕСА_1,
являється громадянка ОСОБА_1, а в
розділі Запис чомусь власником майна є
її колишній чоловік ОСОБА_7, але ця
квартира ніколи не була спільною
сумісною власністю позивача та її
чоловіка ОСОБА_7, та отримала позивач її
до того, як було зареєстровано їхній
шлюб.

Зазначені відомості не відповідають
дійсності так як за весь цей час
позивач не вчиняла жодних нотаріальних
дій на підставі яких би відбулась зміна
власника, також зазначена квартири не
була предметом застави і позивач не
укладала договір поруки де б
відповідала своїм майном, а саме
квартирою за вищезазначеною адресою,
ніколи не викликалась до суду та не
була ні відповідачем ні
співвідповідачем по жодній цивільній
справі.

З метою зняття з арешту з нерухомого
майна яке належить позивачеві на праві
власності, а саме квартири за адресою
АДРЕСА_1, вона звернулася до начальника
Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції. Зазначена
заява була зареєстрована 24.09.2012 року в
канцелярії ВДВС Дніпродзержинського
МУЮ, цього ж дня позивач отримала
відповідь за вих. № 3/0916/19752 від 24.09.2012
року в якій їй було відмовлено в знятті
арешту з квартири за адресою АДРЕСА_1.

Арешт на квартиру позивача було
накладено на підставі ухвали
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 09.04.2004 року з
метою забезпечення позовних вимог за
цивільною справою № 2-1378-04 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення боргу.

Згідно вимог ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належить права володіння, користування
та розпорядженням своїм майном, а
згідно ст. 318 ЦК України усі суб'єкти
права власності є рівними перед
законом, ст. 319 ЦК України каже: власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд, крім
того згідно вимог ст. 386 ЦК України
Держава забезпечує рівний захист прав
суб'єктів

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Суд вважає, що ухвала Заводського
районного суду від 09.04.2004 року про
накладення арешту на квартиру позивача
порушує її права як власника цієї
квартири які встановлені та
гарантовані державою крім того право
власності є тим фундаментом на якому
базується правова система будь-якої
країни. Конституція України встановила
основні засади права власності.
Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається в порядку
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним. Примусове відчуження
об'єктів права власності може бути
застосоване лише як виняток з мотивів
суспільної необхідності, на підставі і
в порядку, встановлених законом, та за
умови попереднього і повного
відшкодування їх вартості. Примусове
відчуження таких об'єктів з наступним
повним відшкодуванням їх вартості
допускається лише в умовах воєнного чи
надзвичайного стану. Конфіскація майна
може бути застосована виключно за
рішенням суду у випадках, обсязі та
порядку, встановлених законом.

Керуючись ст. 41 Конституції України ст.
316, 319, 325, 328, 382, 386, 391, 392 ЦК України, ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,4
кв. м, житловою 25,3 кв. м з подальшою
реєстрацією в реєстраційній службі
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області.

Заводському відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції зняти
арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений 20
травня 2004 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін апеляційної скарги.

Суддя
Дячков С. В.