________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа
Провадження № 2/520/551/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Малярчук О.М..

Розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог - Одеська
міська рада про захист права власності
від порушень, не пов»язаних із
позбавленням володіння,

Встановив,

ОСОБА_1 звернулась до суду з
вимогами ухвалити рішення, яким
зобов»язати ОСОБА_2 знести самочинно
зведену прибудову до квартири АДРЕСА_1,
стверджуючи, що прибудова негативно
впливає на якісні властивості її -
позивачки - квартири. У судовому
засіданні представник позивачки
вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не
визнав.

Представник Одеської міськради до суду
не з»явився, про час та місце слухання
справи сповіщений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Суд вислухав представників сторін,
вивчив матеріали справи і встановив
наступне:

На підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого УЖКГ
виконкомом Одеської міськради 28 лютого
2003 року квартира АДРЕСА_2 належить на
праві спільної часткової власності
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 Суміжна квартира
АДРЕСА_1 належить на праві власності
ОСОБА_2. 28.02.2013 року за №01-0791
Управлінням архітектури та
містобудування Одеської міськради
ОСОБА_2 були видані містобудівні умови
та обмеження забудови земельної
ділянки для реконструкції квартири
АДРЕСА_1. 14 березня 2013 року Інспекція
ДАБК в Одеській області зареєструвала
декларацію №ОД17 про початок
виконання будівельних робіт з
реконструкції квартири АДРЕСА_1 з
улаштуванням прибудови для розміщення
аптеки. ОСОБА_2 виконав реконструкцію
квартири, зробив прибудову і розмістив
аптеку у цих приміщеннях. Постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 4.07.2013 року і Постановою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 5.11.2013 року
скасовано реєстрацію декларації від
14.03.2013 року про початок будівельних
робіт з тих підстав порушення ОСОБА_2
прав та законних інтересів ОСОБА_1, тому
як реєстрація декларації була
проведена без узгоджень з усіма
власниками суміжних приміщень
проектних рішень щодо реконструкції
квартири №91. Посилаючись на зазначені
судові рішення ОСОБА_1 звернулась до
суду з вимогами зобов»язати ОСОБА_2
знести самочинну прибудову до квартири
№91, стверджуючи, що реконструкція
суміжної квартири «вплинула на якісні
властивості квартири, що належить їй-
позивачці- на праві власності».

Представник відповідача, не визнаючи
позов, вважає, що ОСОБА_1 не надала до
суду письмових доказів на
підтвердження своїх доводів щодо
порушення її права власності на
квартиру.

При наведених обставинах суд
погоджується з доводами відповідача
про недоведеність позовних вимог з
таких підстав:

Ч.1 ст.376 ЦК України визначає, «житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотним
порушенням будівельних норм і правил».

У п.5 і п.17 Постанови №6 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного Кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва)» Пленум ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ надав
такі роз»яснення « відповідно до вимог
ст.376 ЦК право звернення до суду з
позовом про знесення або перебудову
самочинно зведеного об»єкта
нерухомості мають як органи державної
влади так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права. Позов про знесення самочинно
збудованого нерухомого майна може бути
пред»явлено власником чи користувачем
земельної ділянки або іншою особою,
права якої порушено, зокрема, власником
(користувачем) суміжної земельної
ділянки з підстав, передбачених
ст.ст.391,396 ЦК, ст.103 ЗК.»

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами
про знесення самочинної прибудови з
підстав, визначених ст.391 ЦК України,
яка захищає право власника майна від
порушень, не пов»язаних із
позбавленням володіння. Власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Ні в позові
ні в поясненнях в судовому засіданні
позивачева сторона не зазначила в чому
полягає порушення її права власності
на квартиру. В позовній заяві ОСОБА_1
вказала, що самочинна прибудова до
квартири №91» вплинула на якісні
властивості належної їй квартири».
Яким чином проявляється цей вплив і
якими доказами це підтверджується
позивачка не зазначила (від виконання
судової будівельно-технічної
експертизи позивачка відмовилась).

Ухвалюючи дане рішення, суд керується
положеннями п.22 постанови № 6 Пленум
ВССУ від 30.03.2012 року, де зазначено «
знесення самочинного будівництва є
крайньою мірою і можливе лише тоді,
коли використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності».

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_1 є
недоведеним.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову
до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог, Одеська міська рада
про захист права власності від
порушень, не пов»язаних із
позбавленням володіння.

Рішення може бути оскаржене до
Одеського апеляційного суду через
Київський райсуд м.Одеси протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя
Калашнікова О. І.