Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/240/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2014
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого - судді Левка Т.Ю., при
секретарі - Роман К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Виноградів цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Виноградівського районного
нотаріального органу ОСОБА_2 про
скасування постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
приватного нотаріуса Виноградівського
районного нотаріального органу ОСОБА_2
про скасування постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії та
зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, єдиним
спадкоємцем якої є її брат позивач
ОСОБА_1, так як спадщина відкрилася та
була прийнята до 01.04.2004 року,
застосуванню підлягають норми
законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР від
18.07.1963 року.

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину в
порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, тобто
вступив у володіння та управління
спадковим майном, що підтверджується
довідкою Фанчиківської сільської ради
№ 455 від 9.08.2013 року.

12.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
приватного нотаріуса ОСОБА_2 з питанням
оформлення спадкових прав, в
результаті чого було відкрито спадкову
справу № 42/2013 після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Однак, приватним нотаріусом
Виноградівського районного
нотаріального округу ОСОБА_2, було
винесено постанову від 12.12.2013 року про
відмову у вчиненні нотаріальної дії, на
житловий будинок АДРЕСА_1

Представник позивача ОСОБА_6, який діє
на підставі нотаріальної довіреності,
в судове засідання не з'явився, згідно
поданої до суду заяви просить справу
розглянути у його відсутності, позовні
вимоги підтримує повністю та просить
суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання
також не з'явилася, згідно поданої
заяви просить справу розглянути у її
відсутності.

Обстеживши матеріали справи, та
враховуючи, що у справі наявні достатні
матеріали про права і взаємовідносини
сторін, суд приходить до висновку, що
позов є підставним та підлягає
задоволенню, оскільки в судовому
засіданні встановлені ті обставини на
які посилається позивач в своїй
позовній заяві.

В судовому засіданні належними
доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4, єдиним спадкоємцем
якої є її брат- позивач ОСОБА_1, так як
спадщина відкрилася та була прийнята
до 01.04.2004 року, застосуванню підлягають
норми законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР від
18.07.1963 року.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української PCP
від 18.07.1963 року, для прийняття спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
Української PCP від 18.07.1963р., визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину в
порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, тобто
вступив у володіння та управління
спадковим майном, що підтверджується
довідкою Фанчиківської сільської ради
№ 455 від 9.08.2013 року.

12.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
приватного нотаріуса ОСОБА_2 з питанням
оформлення спадкових прав, в
результаті чого було відкрито спадкову
справу № 42/2013 після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Спадкова маса після смерті спадкодавця
ОСОБА_4 складається з будинку АДРЕСА_1.

Право власності спадкодавця на
нерухоме майно підтверджується
наступними доказами. 10.12.1966 року ОСОБА_7
подарував в рівних частинах будинок за
адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_4.
Даний договір дарування 10.12.1966 року був
посвідчений секретарем Фанчіківської
сільської ради та зареєстрований в
книзі для запису нотаріальних дій під
№ 26.

У зв'язку з неспівпаданням прізвища
спадкодавця, зазначеного в договорі
(ОСОБА_4 -ОСОБА_4) та адреси будинку
(АДРЕСА_2 - АДРЕСА_1), позивач звернувся
до суду з заявою про встановлення
юридичного факту.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 30.10.2013 року, яке набрало
законної сили 11.11.2013 року, встановлено
юридичний факт належності ОСОБА_4,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, договору
дарування будинку, укладеного 10.12.1966
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7. Також
встановлено юридичний факт, що
предметом зазиаченого договору
дарування є житловий будинок з
господарськими спорудами та адресою:
АДРЕСА_1.

Спадкодавець ОСОБА_4 на підставі
договору дарування від 10.12.1966 року була
власником 1/2 частини будинку адресою:
АДРЕСА_1.

Інша 1/2 частина будинку успадкована
ОСОБА_4 після смерті її сестри ОСОБА_8 в
порядку ст. 549 ЦК У PCP 1963 року, тобто
ОСОБА_4 проживала на момент смерті зі
спадкодавцем, вступила у володіння та
управління спадковим майном, що
підтверджується довідкою
Фанчиківської сільської ради № 456 від
09.08.2013 року.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, була
одноосібним власником будинку АДРЕСА_1.
Для оформлення спадкових прав позивач
звернувся до відповідача з заявою про
видачу йому свідоцтва про право на
спадщину на будинок АДРЕСА_1, для
вчинення вказаної нотаріальної дії ним
були подані оригінал договору
дарування від 10.12.1966 року, посвідчений
секретарем Фанчіківської сільської
ради та зареєстрований в книзі для
запису нотаріальних дій під № 26 та
належним чином посвідчене рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
30.10.2013 року по справі № 308/15948/13-ц.

12.12.2013 року приватний нотаріус ОСОБА_2
винесла постанову про відмову в
чиненні нотаріальної дії, а саме: про
відмову в видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1.
Підстава відмови - відсутність
державної реєстрації
правовстановлюючого документу на
будинок.

Однак, договір дарування будинку
укладений 10.12.1966 року, тобто до набрання
чинності законом України від 1.07.2004 року
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» та
Цивільним кодексом України від 01.01.2004
року, якими передбачено що якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, то право власності виникає
з моменту державної реєстрації.

На момент укладання договору дарування
- 10.12.1966 року - були чинними наступні
підзаконні акти: Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах та селищах
міського типу Української PCP,
затверджена заступником міністра
комунального господарства Української
PCP 31.01.1966 року, яка втратила чинність на
підставі наказу Держжитлокомунгоспу
від 13.12.1995 року №56.

Зазначений нормативний акт передбачав
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення право
власності не залежало від державної
реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 ЗУ від 01.07.2004 року
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Отже, в разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, оформлене в передбаченому
законом порядку до набрання чинності
законом України від 01.07.2007 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
Цивільним кодексом України від 01.01.2004
року, спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину.

Дана позиція узгоджується з
роз'ясненнями, викладеними в п.3.1. листа
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування».

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ
«Про судову практику у справах про
спадкування» № 7 від 30 травня 2008 p. у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до ст. 50 Закону України
нотаріальна дія або відмова у її
вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

За таких встановлених у судовому
засіданні обставин, суд, розглядаючи
вказану справу в межах заявлених вимог
та наданих позивачем доказів, які
оцінені судом в їх сукупності, вважає
що позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. 548 ЦК Української PCP від
18.07.1963 р., ч. 4 ст.3 ЗУ від 01.07.2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
Інструкцією про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української PCP,
що затверджена Міністерством
комунального господарства
Українського PCP 31.01.1966 року, п.3.1. листа
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування», 23 Постанови Пленуму ВСУ
«Про судову практику у справах про
спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р., ст. 50
Закону України «Про нотаріат», ст.ст.
118-119 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову приватного
нотаріуса Виноградівського районного
нотаріального округу ОСОБА_2 від 12.12.2013
року про відмову у вчиненні
нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_1
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Зобов'язати приватного нотаріуса
Виноградівського районного
нотаріального округу ОСОБА_2 видати
ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину
за заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко