Справа № 144/1665/13-ц Провадження №
22-ц/772/148/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Герман О. С.Категорія:
45Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінни-цької
області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Зайцева А.Ю., Чорного В.І.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю представника відповідача
сільськогосподарського товариства з
обме-женою відповідальністю «Ренет» с.
Марківка, Теплицького району
Вінницької області Марунича В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Він-ниці, в залі судових
засідань апеляційного суду Вінницької
області цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до сільськогосподарського
товариства з обмеже-

ною відповідальністю «Ренет» за
участю третьої особи, яка не заявляє
са-

мостійних вимог щодо предмета
спору, на стороні відповідача відділу

Держземагентства у Теплицькому
районі Вінницької області про визнан-

ня недійсним договору оренди
землі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Теплицького ра-йонного суду
Вінницької області від 26 листопада 2013
року,

В С Т А Н О В И Л
А:

14 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернувся в
Теплицький районний суд Вінни-цької
області з позовом до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою від-повідальністю «Ренет» (
далі - СТОВ «Ренет» ) про визнання
недійсним дого-вору оренди землі. Позов
мотивований тим, що позивач на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ВН № 052747 є
власником зе-мельної ділянки площею
2,7872 га, що знаходиться на території
Бджільнянської сільської ради
Теплицького району Вінницької області
та призначена для веде-ння товарного
сільськогосподарського виробництва.
Між сторонами у справі 01 липня 2006 року
був укладений договір оренди вказаної
земельної ділянки стро-ком на десять
років, зареєстрований у секторі ДЗК
Теплицького району Вінни-цької
області, про що в Державному реєстрі
вчинено запис від 26 червня 2007 року за №
09. Отримавши в листопаді 2011 року
примірник цього договору, позивач
виявив відсутність невід'ємних до
нього документів: плану

або схеми земельної ділянки, що
передається в оренду, її кадастрового
плану, акта визначення меж земельної
ділянки в натурі ( на місцевості ), що
унеможли-влює її ідентифікацію на
місцевості, акту приймання-передачі
об'єкта оренди. У договір уже після його
підписання відповідач самостійно вніс
доповнення та зміни щодо індексації
орендної плати, визначеної постановою
Кабінету Мініст-рів України від 13.12.2006
року № 1724, без погодження і відома
ОСОБА_3 В укладеному договорі оренди
землі відсутні такі його істотні умови
як існуючі обмеження ( обтяження ) щодо
використання земельної ділянки, умови
переда-чі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, договір не містить
інформації про об'єкт оренди (
кадастровий номер, місце ро-зташування
земельної ділянки ). Оскільки сторони
договору не досягли згоди щодо всіх
його істотних умов, він є недійсним, що
спонукало ОСОБА_3 зверну-тися в суд з
даним позовом.

Рішенням Теплицького районного суду
Вінницької області від 26 листопада 2013
року у позові ОСОБА_3 відмовлено ( а. с.
31-32 ).

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, позивач ОСОБА_3
ос-каржує його в апеляційному порядку,
просить дане рішення Теплицького
ра-йонного суду Вінницької області від
26 листопада 2013 року скасувати,
ухвали-ти нове рішення про задоволення
позову. Апелянт вважає оскаржуване
рішення незаконним, ухваленим з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, висновок суду, на
його думку, не відповідає фактичним
обставинам спра-ви ( а. с. 39-40 ).

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обгрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивіль-ного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони поси-лаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Умовами
обгрунтованості є повне і всебічне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, доведеність тих обставин,
які суд вважає встановленими,
відповідність висновків суду
обстави-нам справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Вказаний спір з приводу використання
за призначенням на умовах оренди
земельної ділянки, що виник і має місце
між сторонами у справі, регулюється
Земельним і Цивільним кодексами
України, Законом України «Про оренду
зем-лі».

Ухвалюючи рішення про відмову у
позові з тих підстав, що в оспорюваному
договорі відсутні окремі його істотні
умови, суд першої інстанції врахував
виз-начені статтею 15 Закону України
«Про оренду землі» істотні умови, що
повин-ні бути в умовах оспорюваного
правочину на час його укладення ( 01
липня 2006 року ); відсутність хоча б
однієї з цих істотних умов є підставою
для від-мови у державній реєстрації
договору, для визнання його недійсним.

Судом встановлено, що в
оспорюваному договорі оренди землі від
01 липня 2006 року строком дії десять
років відсутня така істотна його умова
як передача у заставу та внесення до
статуного фонду права оренди земельної
ділянки. У пункті 26 цього договору
зазначено, що на орендовану земельну
ділянку вста-новлено ( не встановлено )
обмеження ( обтяження ) та інші права
третіх осіб. Однак, не закреслено те, що
чинне з цього у договорі. Саме це й
послужило ОСОБА_3 обгрунтуванням
заявленого позову, крім тієї обставини,
що в договір без погодження з позивачем
внесено зміни щодо індексації орендної
плати.

Суд першої інстанції не погодився з
позицією позивача про наявність
доста-тніх підстав для визнання
договору оренди земді недійсним. Суд
зазначив, що станом на 01 липня 2006 року
така істотна умова договору як
передача у заста-ву та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки у частині 1 статті 15
Закону України «Про оренду землі» була
відсутня.

Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» однією з істотних умов
договору оренди землі є саме існуючі
обмеження ( обтяження ) щодо
викорис-тання земельної ділянки, а не
відомості про відсутність чи наявність
таких об-межень. Тобто, в договорі мають
бути вказані конкретні види обтяжень (
обме-жень ) щодо використання земельної
ділянки у разі їх наявності. При цьому
обов'язково зазначаються підстави
встановлення обтяжень ( обмежень ). Суд
прийняв до уваги додані до договору
оренди землі державний акт на право
власності на земельну ділянку та
кадастровий план останньої з
відображенням того, чи існують
обтяження ( обмеження ) у використанні
земельної ділянки, чи встановлені
земельні сервітути.

Отже, всі необхідні істотні умови
договору, яких сторони досягли,
підпису-ючи його, у цьому правочині
вказані; в подальшому договір в
установленому порядку був
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Теплицькому районі Він-ницької
області.

Жодних зауважень, застережень від
ОСОБА_3 щодо нерозуміння ним, нез-годи з
окремими умовами договору під час його
підписання у 2006 році не над-ходило, аж
до 14 жовтня 2013 року, за два з половиною
роки до закінчення тер-міну дії
договору.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
досягнення сто-ронами взаємної згоди з
усіх істотних умов договору та,
враховуючи недоведе-ність позивачем
заявлених вимог, вмотивовано відмовив
у позові, дав оцінку фактові пропуску
ОСОБА_3 процесуального строку позовної
давності за заяв-леними вимогами.

Відповідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
не-додержання в момент його вчинення
сторонами вимог, встановлених
частина-ми першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Саме на
дану норму права посилається, крім
іншого, апелянт у скарзі на судове
рішення, заз-начаючи також ненадання
судом оцінки стану реєстраційної
справи оспорюва-ного договору,
реєстрації договору оренди землі не у
Теплицькому відділенні Вінницької
регіональної філії ДП «Центр ДЗК», а у
відділі Держкомзему у Теп-лицькому
районі Вінницької області. Проте,
вказані мотиви апеляційної скарги є
надуманими, такими, що не спростовують
висновку суду першої інстанції що-до
безпідставності позову, на увагу вони
не заслуговують.

Суд першої інстанції дав вірну
оцінку запереченням представника
відповіда-ча на заявлений ОСОБА_3 позов
як такий, що є необгрунтованим, не
відпові-даючим нормам матеріального
права, якими регулюються
правовідносини, що мають місце між
сторонами у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
за-перечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено,
що апеляційний суд відхиляє
апеля-ційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
319, 324, 325 ЦПК Украї-ни, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Теплицького районного суду
Вінницької області від 26 листопада 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до сільсько-господарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ренет» за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні відповідача відділу
Держземагентства у Теплицькому районі
Вінниць-кої області про визнання
недійсним договору оренди землі -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: