Справа № 272/118/14-ц
Провадження № 2/272/150/14
УХВАЛА

30 січня 2014 року

Суддя Андрушівського районного
суду Житомирської області Палазюк
В.М. розглянувши заяву приватної
багатопрофільної
виробничо-комерційної фірми «Дана» про
забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И
В :

Позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення з відповідача боргу за
договором майнового найму
транспортного засобу в сумі 10250 грн.

При цьому позивач подав заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на житловий будинок АДРЕСА_1.
Крім того позивач просить заборонити
ОСОБА_1 продавати, дарувати,
відчужувати іншим способом, передавати
в заставу, проводити будь-які ремонтні
роботи в даному будинку, а також
заборонити Житомирському бюро
технічної інвентаризації,
реєстраційній службі Андрушівського
районного управління юстиції надавати
витяги з реєстру прав власності на
даний будинок.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду цивільної
справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК
України позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві.

Крім того п.3 ч.2 ст.151 ЦПК України
передбачено, що у заяві про
забезпечення позову повинні бути
зазначені інші відомості, потрібні для
забезпечення позову, які вимагаються з
метою забезпечення можливості точної
ідентифікації обтяженого майна і
належного та своєчасного виконання
судових рішень. У відповідності до ч. 3
ст. 152 ЦПК України види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз»яснень, які
містяться у п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22
грудня 2006 року « Про практику
застосування судами цивільного
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв»язку із
застосуванням відповідних заходів.

З вищенаведеного вбачається, що
застосування даного виду забезпечення
позову можливе лише у тих випадках,
коли є дані про те, що майно, на яке
заявник просить накласти арешт,
належить відповідачеві.

В матеріалах справи відсутні
документи, які б вказували, що
відповідачу на праві власності
належить житловий будинок за
зазначеною адресою, інші відомості про
даний будинок, які давали б можливість
визначити співмірність заявлених
вимог із вартістю будинку та
необхідністю арешту всього будинку, а
також, що вжиті заходи забезпечення
позову, про які просить позивач, будуть
забезпечувати позов та ними не будуть
порушені права інших осіб.

За таких обставин, суд вважає, що
заява про забезпечення позову
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У
Х В А Л И В:

У задоволенні заяви приватної
багатопрофільної
виробничо-комерційної фірми «Дана» про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії до апеляційного суду
Житомирської області через
Андрушівський районний суд.

Суддя:В. М. Палазюк