Номер провадження: 22-ц/785/7012/14
Головуючий у першій інстанції Єршова
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Парапана В.Ф., Драгомерецького
М.М.

при секретарі - Волчанському О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 04 червня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Одеської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль» про припинення
іпотеки,

встановила:

Позивачка звернулася до Приморського
районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль», про
припинення іпотеки нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1, яка виникла на
підставі договору іпотеки, укладеного
між ОСОБА_4 та ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
посвідченого 27 березня 2007 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
та зареєстрованого у реєстрі за № 1102 та
застосування наслідків припинення
іпотеки шляхом вилучення запису про
обтяження майна, квартири АДРЕСА_1,
іпотекою з державного реєстру іпотек.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначила, що 21 березня 2007
року між нею та ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», яке на даний час реорганізовано
у Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль», в особі
Одеської обласної дирекції (далі -
Відповідач) було укладено кредитний
договір №014/0029/74/1896.

27 березня 2007 року у забезпечення
виконання кредитного договору між
Позивачкою та Відповідачем було
укладено договір іпотеки, за умовами
якого квартиру АДРЕСА_1 передано в
іпотеку Відповідачу.

22 червня 2011 року Приморським районним
судом м. Одеси було прийнято рішення по
справі № 2-5829/11 про стягнення з
Позивачки на користь Відповідача
заборгованості за договором кредиту.

В подальшому Відповідач звернувся з
виконавчим листом, виданим Приморським
районним судом м. Одеси по справі №
2-5829/11 до відділу державної виконавчої
служби.

У грудні 2012 року державною виконавчою
службою проведено опис та арешт
предмета іпотеки.

У квітні 2013 року державною виконавчою
службою предмет іпотеки, квартиру
АДРЕСА_1, передано на реалізацію через
прилюдні торги.

Прилюдні торги, які були проведені 15
травня 2013 року, 26 червня 2013 року та 9
серпня 2013 року - не відбулись.

Відділом державної виконавчої служби
на адресу Відповідача було направлено
письмову пропозицію за вихідним № 18155
від 14 серпня 2013 року про придбання
предмету іпотеки за початковою ціною
шляхом заліку своїх забезпечених вимог
в рахунок ціни квартири. 14 серпня 2013
року представником Відповідача було
отримано дану пропозицію, однак
Відповідач, як іпотекодержатель, не
скористався своїм правом придбати
предмет іпотеки.

Таким чином на даний час між Позивачкою
та Відповідачем зберігаються
правовідносини іпотеки, обтяження
майна залишаються в силі, обов'язки
іпотекодавця передбачені статтями 9, 10
Закону України "Про іпотеку"
зберігаються: зберігається обов'язок
утримання майна, нести витрати,
пов'язані із оподаткуванням, ремонтом
та інші. Нереалізація права
Відповідачем, як іпотекодержателем,
задовольнити свої вимоги шляхом
придбання предмету іпотеки за
початковою ціною, шляхом заліку своїх
забезпечених вимог в рахунок ціни
майна, порушують право Позивачки
розпоряджатися своїм майном.
Вищезазначені обставини змусили
ОСОБА_4 звернутися за захистом своїх
прав до суду.

У судове засідання сторони не
з'явилися. Представник позивача надав
до суду заяву про розгляд справи за
його відсутністю, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, був повідомлений
належним чином, що підтверджується
розпискою про одержання ним судової
повістки, причини неявки суду не
повідомив.

Рішенням суду позов задоволений в
повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням,
представник Банку звернувся з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати це рішення та постановити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі,
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю-доповідача, доводи апеляційної
скарги та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
позовних вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає у зв'язку з тим, що районний
суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин, та вірно
послався на діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були
встановлені наступні обставини.

21 березня 2007 року між ОСОБА_4 та
Відкритим акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль", яке на даний
час реорганізовано у Публічне
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль", в особі Одеської обласної
дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль"
було укладено кредитний договір
№014/0029/74/1896 (а.с.25-27).

27 березня 2007 року між ОСОБА_4 та
Відкритим акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Одеської обласної дирекції ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль" було укладено
договір іпотеки, за умовами якого
квартиру АДРЕСА_1 передано в іпотеку
банку (а.с.8-9).

22 червня 2011 року Приморським районним
судом м. Одеси було ухвалено заочне
рішення по справі № 2-5829/11 за позовом
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ПП «Агенство нерухомості
«Альянс» про стягнення заборгованості
за кредитом.

В подальшому Публічне акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Одеської обласної дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль" звернулося до
Другого Суворовського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції з
виконавчим листом №2-5929, виданим
Приморським районним судом м. Одеси
11.08.2011 року, про стягнення з ОСОБА_4
боргу у розмірі 2999970,83 грн.

У квітні 2013 року Другим Суворовським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1,
передано на реалізацію через прилюдні
торги Одеській філії приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція» згідно договору
№10/095/12/І від 05.04.2013 року (а.с.13-15).

Прилюдні торги, які були проведені 15
травня 2013 року, 26 червня 2013 року та 9
серпня 2013 року - не відбулись, майно не
було реалізовано в зв'язку з
відсутністю попиту (а.с.16-21)

Другим Суворовським Відділом
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції на адресу
Відповідача було направлено письмову
пропозицію за вихідним № 18155 від 14
серпня 2013 року про придбання предмету
іпотеки за початковою ціною шляхом
заліку своїх забезпечених вимог в
рахунок ціни квартири. 14 серпня 2013 року
представником Відповідача було
отримано дану пропозицію, однак
Відповідач, як іпотекодержатель, не
скористався своїм правом придбати
предмет іпотеки.

02.09.2013 року Другим Суворовським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
було винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві
(а.с.11-12).

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про
іпотеку" (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
протягом десяти днів з дня оголошення
прилюдних торгів такими, що не
відбулися, іпотекодержателі та інші
кредитори боржника відповідно до
пріоритету їх зареєстрованих вимог
мають право придбати предмет іпотеки
за початковою ціною шляхом заліку
своїх забезпечених вимог в рахунок
ціни майна. У цьому випадку придбання
предмета іпотеки іпотекодержателем
оформлюється протоколом і актом про
реалізацію предмета іпотеки у порядку,
встановленому статтею 47 цього Закону, а
нотаріус на підставі такого акта видає
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів, якщо прилюдні торги
не відбулися. Якщо іпотекодержатель не
скористався правом, передбаченим
частиною першою цієї статті, за
результатами перших прилюдних торгів,
призначається проведення на тих же
умовах других прилюдних торгів, які
мають відбутися протягом одного місяця
з дня проведення перших прилюдних
торгів. Початкова ціна продажу
предмета іпотеки на других прилюдних
торгах може бути зменшеною не більше
ніж на 25 відсотків. Якщо
іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами других
прилюдних торгів призначається
проведення у тому самому порядку
третіх прилюдних торгів. Початкова
ціна продажу предмета іпотеки на
третіх прилюдних торгах може бути
зменшена не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна. Якщо
іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами третіх
прилюдних торгів, іпотека може бути
припиненою за рішенням суду.

На час звернення ОСОБА_4 до суду з
указаним позовом (січень 2014 року), вже
були проведені треті прилюдні торги,
які не відбулися у зв'язку з
відсутністю попиту і стягувачеві було
запропоновано залишити за собою
непродане майно боржника та після
спливу необхідного терміну, наданого
для висловлення свого бажання
стягувачу, вказаний виконавчий лист
було повернуто.

За змістом ч. 1 ст. 49 Закону України "Про
іпотеку" іпотекодержатель має право,
придбати предмет іпотеки шляхом заліку
своїх забезпечених вимог у рахунок
ціни майна, якщо треті прилюдні торги
визнано такими, що не відбулись, а якщо
він таким правом не скористався,
іпотека може бути припиненою за
рішенням суду.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку"
визначено, що підставами припинення
іпотеки, зокрема, є: припинення
основного зобов'язання або закінчення
строку дії іпотечного договору;
реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки; визнання іпотечного
договору недійсним; знищення (втрати)
переданої в іпотеку будівлі (споруди),
якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо
предметом іпотечного договору є
земельна ділянка і розташована на ній
будівля споруда), в разі знищення
(втрати) будівлі (споруди) іпотека
земельної ділянки не припиняється; з
інших підстав, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про
виконавче провадження» реалізація
арештованого майна, за винятком майна,
вилученого за законом з обігу та
зазначеного в частині восьмій статті 55
цього Закону, здійснюється
спеціалізованими організаціями, які
залучаються на тендерній (конкурсній)
основі, на підставі договорів між
Державною виконавчою службою та
спеціалізованими організаціями шляхом
його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах (частина перша статті 61 із
змінами, внесеними згідно із Законами
№ 1095-IV від 10.07.2003, № 1416-IV від 03.02.2004).

Якщо передане торговельним
організаціям майно не буде продано
протягом двох місяців, воно підлягає
переоцінці. Державний виконавець
переоцінює майно в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. У разі коли в місячний строк
після переоцінки майно не буде продано,
державний виконавець повідомляє про це
стягувача і пропонує йому вирішити
питання щодо залишення за собою
непроданого майна.

Якщо стягувач у 15-денний строк письмово
не заявить про своє бажання залишити за
собою непродане майно, арешт з майна
знімається, воно повертається
боржникові, а виконавчий документ у
разі відсутності у боржника іншого
майна, на яке може бути звернено
стягнення, повертається стягувачеві
без виконання (частина четверта статті
61 із змінами, внесеними згідно із
Законом №1095-IV від 10.07.2003).

Системний аналіз положень ст. ст. 3,17, 49
Закону України "Про іпотеку" (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) дає підстави
дійти висновку, що припинення іпотеки є
правом суду з урахуванням конкретних
обставин справи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно взяв до уваги те,
що на час звернення позивача до суду із
позовом, треті прилюдні торги не
відбулися у зв'язку з відсутністю
зареєстрованих покупців, відповідачу
було направлено пропозицію державної
виконавчої служби щодо залишення за
собою у рахунок часткового погашення
боргу непроданого майна за оцінкою
якою воно було передано на реалізацію
та не отримано відповідь, а тому дійсно
існували всі підстави для задоволення
позову. Банк не заперечував проти
продажу цього іпотечного майна, знав
про суму продажу.

Суд першої інстанції, виконавши всі
вимоги цивільно-процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з діючими нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин,
та дійшов до вірного висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які
посилався як на підставу своєї
апеляційної скарги. Посилання апелянта
на те, що виконавчий лист знову наданий
до ДВС на виконання не може бути
прийнято до уваги, так як з наданих
сторонами пояснень та документів
вбачається, що виконання проводиться
шляхом арешту та розшуку тільки
автомобіля боржниці, експертна оцінка
нерухомого майна боржниці та його
продаж не здійснюється у зв'язку з
відсутністю авансування таких дій з
боку Банка - апелянта.

Твердження апелянта в апеляційній
скарзі про те, що рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам
закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду і не
містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа
розглянута по суті правильно, законних
підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315,
317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» відхилити, рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 04 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може
бути оскаржена в касаційному порядку
до касаційного суду протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
В.Ф. Парапан

М.М. Драгомерецький