Справа № Провадження №372/1509/14
22-ц/780/4746/14 Головуючий у І інстанції
Кравченко М.В.Категорія18Доповідач у 2
інстанціїПоліщук М.А. 21.10.2014
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Малорода О.І., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Токар Т. Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою Кредитної спілки «Українська
кредитно-фінансова група» на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 16 червня 2014 року у справі за
позовом Кредитної спілки «Українська
кредитно-фінансова група» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до Кредитної спілки
«Українська кредитно-фінансова група»,
третя особа: ОСОБА_3 про припинення
договору поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року кредитна спілка
«Українська кредитно-фінансова група»
звернулась до суду з зазначеним
позовом та просила стягнути з
відповідачів на її користь в
солідарному порядку заборгованість в
сумі 99 289 грн. 19 коп.

Позов обґрунтований тим, що 31.07.2007 року
між КС «Українська кредитно-фінансова
група» і ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір, згідно якого
позивач надав відповідачу кредитні
кошти у розмірі 50 441 грн. строком на 3
місяці зі сплатою за користування
кредитом процентів, які становлять 0,164%
річних від суми залишку кредиту за
кожен день користування кредитом, а
відповідач зобов'язався повернути
кредит та сплатити відсотки за його
користування. В рахунок забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором, цього ж дня між КС
«Українська кредитно-фінансова група»
та ОСОБА_4 було укладено договір поруки,
згідно з яким останній зобов'язався
солідарно відповідати перед позивачем
за виконання умов вищевказаного
кредитного договору а також можливих
штрафних санкцій у розмірах та у
випадках, передбачених договором.
Оскільки позичальник ОСОБА_3 умов
кредитного договору щодо повернення
кредиту належним чином не виконує, їй
було нараховано відсотки за
подвійною ставкою у зв'язку з чим,
станом на 03.02.2014 року заборгованість
боржника перед Банком становить: 12
187,70грн. - сума заборгованості по тілу
кредиту та 87 101,49грн. - заборгованість
із відсотків за користування
кредитом.

В травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом, в якому
просив припинити дію Договору поруки
від 31.07.2007 року, укладеного між ним і
кредитною спілкою «Українська
кредитно-фінансова група».

Позов обґрунтований тим, що Банком був
пропущений визначений законом, а саме
ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний
строк пред'явлення вимоги до
поручителя, а тому вважає, що договір
поруки припинив свою дію.

Ухвалою Обухівського районного суду
Київської області від 16 червня 2014 року
первісний позов до ОСОБА_4 залишено
без розгляду.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 16 червня 2014 року
в задоволенні первісного позову
відмовлено, зустрічний позов
задоволено. Припинено дію договору
поруки укладеного 31.07.2007 року між
ОСОБА_4 та кредитною спілкою
«Українська кредитно-фінансова група»
і ОСОБА_3.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
кредитна спілка «Українська
кредитно-фінансова група» подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду в частині відмови у
задоволенні первісного позову
скасувати, ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню із наступних
підстав.

Відповідно до ст.212 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду
не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову про стягнення
заборгованості за кредитом із
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
того, що кредитний договір не був
підписаний позичальником, що свідчить
про відсутність згоди боржника з усіма
істотними умовами договору та
відсутність у неї зобов'язань перед
банком.

Крім цього, судом зазначено, що
кредитною спілкою суттєво з
порушенням договору змінено умови
договору в частині підвищення
відсоткової ставки, про що не було
повідомлено позичальника.

Також суд вказав, що позов не
підлягає задоволенню з підстав
пропуску позивачем строку позовної
давності, про застосування якого було
заявлено відповідачами у письмовій
заяві.

Проте повністю погодитись із
вказаними висновками не можна,
оскільки вони не в повній мірі
відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено
обставини, які не оспорюються.

31 липня 2007 року між кредитною спілкою
«Українська кредитно-фінансова група»
і ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір, згідно якого позивач надав
відповідачу кредитні кошти у розмірі 50
441 грн. строком на 3 місяці зі сплатою за
користування кредитом процентів, які
становлять 0,164% річних від суми залишку
кредиту за кожен день користування
кредитом з цільовим призначенням на
будівництво.

В цей-же день 31 липня 2007 року з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між кредитною
спілкою «Українська
кредитно-фінансова група»
(Кредитодавець), ОСОБА_4 (Поручитель),
ОСОБА_3 (Позичальник) було укладено
договір поруки, згідно з яким
Поручитель зобов'язався відповідати
за виконання зобов'язань Позичальника
по кредитному договору від 31.07.2007
року перед Кредитодавцем, та у
випадку невиконання Позичальником
своїх зобов'язань Поручитель і
Позичальник зобов'язались солідарно
відповідати перед позивачем за
виконання умов вищевказаного
кредитного договору а також можливих
штрафних санкцій у розмірах та у
випадках, передбачених договором.

Згідно видаткового касового ордеру 31
липня 2007 року ОСОБА_3 отримала
кредитні кошти в розмірі 50 441грн.
(а.с.13).

12 лютого 2014 року кредитна спілка
повідомила ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про
наявність заборгованості за
кредитним договором.

При апеляційному розгляді
встановлено, що суд першої інстанції
прийшов до невірних висновків про
відсутність у ОСОБА_3 зобов'язань по
виконанню кредитного договору та
наявності підстав відмови в позові
за пропуском строку позовної
давності.

Як вбачається, висновок суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_3 в
розділі 11 не підписано кредитний
договір не відповідає обставинам
справи.

На кожному аркуші кредитного
договору (копія) від 31 липня 2007 року,
додатку№1 до Кредитного договору -
Графіку розрахунків та договору
поруки є підпис Позичальника ОСОБА_3
(а.с.5-7).

Отримання ОСОБА_3 кредитних коштів та
виконання нею своїх зобов'язань щодо
їх повернення до 29 квітня 2009 року
підтверджується видатковим касовим
ордером, запереченнями на позов
ОСОБА_3 (а.с.42-43).

Сторонами визнано, що останній
платіж по поверненню кредитних
коштів ОСОБА_3 здійснила 29 квітня 2009
року.

Вказані обставини свідчать про
укладення кредитного договору та
його відповідність як положенням
ст.ст.203, 207 ЦК України так і положенням
ст.1054 ЦК України.

Не можна погодитись також із
висновками суду щодо спливу позовної
давності, що відповідно до п.4 ст.267 ЦК
України є самостійною підставою
відмови у позові.

Згідно із ч.1 ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Суд правильно виходив із того, що
відповідно до п.10.5 Кредитного
договору стронами визначено строк
позовної давності тривалістю 5 років.

Проте судом невірно визначено
початок перебігу позовної давності -

31 жовтня 2007 року.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Дійсно згідно п.2.1 Кредитного
договору кредит було надано строком
на 3 фактичних місяці від дати
надання Позичальнику кредиту, тобто
до 31 жовтня 2007 року.

Проте відповідно до п.10.2 Договору
кредитний договір діє до повного
виконання Сторонами власних
обов'язків за цим Договором.

ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання
повернути кредит та сплатити
проценти за користування ним.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не
підлягає доказуванню обставина
визнана сторонами - 29 квітня 2009 року
ОСОБА_3 здійснила останній платіж по
погашенню кредиту.

Таким чином, початком перебігу
позовної давності є 30 квітня 2009 року.

Оскільки позов до суду подано 17
березня 2014 року (здано на пошту),
тобто в межах 5 річного строку
позовної давності, визначеної
договором, то суд першої інстанції
неправильно застосував положення п.4
ст.267 ЦК України про відмову в
позові за спливом позовної давності.

Разом з тим колегія суддів
погоджується із висновком суду про
незаконність і необґрунтованість
позовних вимог в частині стягнення
заборгованості із відсотків за
користування кредитом в сумі 87
101,49грн.

Суд першої інстанції вірно вказав на
те, що відповідно до п.3.7 Кредитного
договору позивачем не надано
доказів визнання Кредитним комітетом
кредитодавця спірного кредиту як
кредиту з підвищеним ризиком, а тому
дії Кредитодавця по нарахування
процентів з подвійною ставкою є
незаконними.

Оскільки рішення суду в частині
позову Кредитної спілки «Українська
кредитно-фінансова група» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором ухвалене з
неправильним застосуванням норм
матеріального права, висновки суду
не відповідають обставинам справи,
відповідно до ст.309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

2. До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Встановлено і підтверджується
належними доказами, що ОСОБА_3 31
липня 2007 року отримала від позивача
кредитні кошти в сумі 50 441грн.

Взяті на себе зобов'язання щодо
повернення кредиту та відсотків за
користування ним в розмірі 0,164%
річних від суми залишку кредиту за
кожен день користування кредитом
(пункт 3.1 Договору) у встановлений
договором строк не виконала.

Станом на 03 лютого 2014 року ОСОБА_3 має
заборгованість по сплаті основної
суми (тіла) кредиту в сумі 12 187,70 грн.,
що підтверджується належними
доказами.

Крім цього, відповідно до пунктів 3.1,
3.2 Кредитного договору стягненню із
ОСОБА_3 підлягають відсотки за
користування кредитом в розмірі 0,164%
річних від суми залишку кредиту за
кожен день користування кредитом.

Розрахунок процентів: період з 30
квітня 2009 року по 3 лютого 2014 року, як
зазначено в позовній заяві; число
днів у календарному році з 2009 року
по 2014 рік - 365 днів;

В період 30 квітня 2009 року по 30 квітня
2010 року розмір процентів становить
7295грн.55коп.

з 30 квітня 2010 року по 30 квітня 2011 року
розмір процентів становить
7295грн.55коп.

з 30 квітня 2011 року по 30 квітня 2012 року
розмір процентів становить
7295грн.55коп.

з 30 квітня 2012 року по 30 квітня 2013 року
розмір процентів становить
7295грн.55коп.

з 30 квітня 2013 року по 3 лютого 2014 року
розмір процентів становить
5576грн.60коп.

Всього процентів до стягнення 27
463грн. 25 коп. ( 7295, 55х3=21886,65 +5576,60).

Таким чином стягненню з ОСОБА_3 на
користь Кредитної спілки «Українська
кредитно-фінансова група» підлягає
заборгованість за кредитним
договором, яка складається із:

заборгованості по сплаті кредиту в
розмірі 12 187грн. 70коп.;

заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі
27463грн.25коп., а всього стягнути 39
650грн. 95коп. ( тридцять дев'ять тисяч
шістсот п'ятдесят тисяч гривень
дев'яносто п'ять копійок).

Відповідно до ст.88 ЦПК України
змінити розподіл судових витрат і
стягнути з ОСОБА_3 на користь Кредитної
спілки «Українська кредитно-фінансова
група» судові витрати в сумі
396грн.50коп. (триста дев'яносто шість
гривень п'ятдесят копійок).

В іншій частині рішення Обухівського
районного суду Київської області від 16
червня 2014 року не оскаржується і
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки
«Українська кредитно-фінансова група»
задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 16 червня 2014 року
в частині позову Кредитної спілки
«Українська кредитно-фінансова група»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором скасувати і
ухвалити в цій частині нове рішення:

Позов Кредитної спілки «Українська
кредитно-фінансова група» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Кредитної
спілки «Українська кредитно-фінансова
група» заборгованість за кредитним
договором, яка складається із:

заборгованості по сплаті кредиту в
розмірі 12 187грн. 70коп.;

заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі
27463грн.25коп., а всього стягнути 39
650грн. 95коп. ( тридцять дев'ять тисяч
шістсот п'ятдесят тисяч гривень
дев'яносто п'ять копійок).

В іншій частині рішення Обухівського
районного суду Київської області від 16
червня 2014 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Кредитної спілки «Українська
кредитно-фінансова група» судові
витрати в сумі 396грн.50коп. (триста
дев'яносто шість гривень п'ятдесят
копійок).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: