АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/267/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Рунчева О.В. Доповідач - Глущенко
Н.Г. Категорія 51/52
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г

суддів -
Колодяжної Н.Є., Осіяна О.М.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Нікопольського
міскрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 червня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Комунального
закладу «Нікопольський центр
первинної медико-санітарної допомоги»
про визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, стягнення
коштів на лікування, визнання
недійсними записів у трудовій книжці
та поновлення строків звернення до
суду з позовом, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Нікопольського
міскрайонного суду Дніпропетровської
області від 10.06.2013 року, в частині
відмови в її позовних вимогах, та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити ці її позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на те, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим, оскільки ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема,
позивачка вважає, що суд неповно
з'ясував фактичні обставини справи та
не дав належної оцінки наявним в
матеріалах справи доказам / а. с. 181-188 /.

Зазначеним рішенням від 10.06.2013 року суд
поновив ОСОБА_2 строк для звернення до
суду з позовом про визнання незаконним
та скасування наказу, поновленні на
роботі та стягненні середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
але відмовив ОСОБА_2 в її позовних
вимогах до КП «Нікопольський центр
первинної медико-санітарної допомоги»
про визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, стягнення
коштів на лікування, визнання
недійсними записів у трудовій книжці /
а. с. 173-178 /.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2,
згідно записів в її трудовій книжці / а.
с. 127-129 /, була прийнята за переводом на
посаду старшої медичної сестри
діагностичного відділення
Нікопольського міжрегіонального
лікувально-діагностичного центру
відповідно до наказу № 1 від 01.06.1994 року,
а 18.09.1996 року, на підставі наказу № 57 §2
від 27.09.1996 року, переведена на посаду
медсестри діагностичного відділення.

На підставі п. 2 рішення сесії
Нікопольської міської ради від 15.11.2002
року № 47-4/ХХУІ «Про затвердження
статутів комунальних установ охорони
здоров'я м. Нікополя та про
перейменування Нікопольського
лікувально-діагностичного центру» -
Нікопольський
лікувально-діагностичний центр
перейменовано в Нікопольську міську
поліклініку
консультативно-діагностичної
допомоги.

Наказом №51 від 28.12.2001 року позивачка
02.01.2002 року переведена на посаду
медичної сестри кабінету
ультразвукової діагностики.

У зв'язку з реорганізацією поліклініки
консультативно-діагностичної допомоги
у відділення міської лікарні № 3, на
підставі рішення виконкому
Нікопольської міської ради від 08.06.2005
року № 325 / а. с. 80-81 /, наказу відділу
охорони здоров'я Нікопольської
міськради від 26.09.2005 року № 200 / а. с. 83 /,
наказу Нікопольської міської лікарні
№ 3 від 25.11.2005 року № 111-р / а. с. 82 /,
наказу № 57 § 17 від 01.12.2005 року, -
позивачка переведена на посаду
медичної сестри кабінету
ультразвукової діагностики філії
поліклінічного відділення міської
лікарні № 3.

Потім, 01.02.2006 року, згідно наказу № 31 від
21.02.2006 року, позивачка переведена на
посаду медичної сестри кабінету
ультразвукової діагностики
діагностичного відділення філії
поліклініки.

Згідно Класифікатору професій ДК 003-95,
наказу Держстандарту України від 27.07.1995
року № 257, наказу МОЗ від 23.02.2000 року № 33
- з 15.05.2009 року (на підставі наказу № 111
від 15.05.2009 року) посаду позивачки слід
вважати - сестра медична кабінету
ультразвукової діагностики
діагностичного відділення філії
поліклініки.

Зазначене вище підтверджується і
іншими матеріалами справи, зокрема:
довідкою КЗ «Нікопольський центр
первинної медико-санітарної допомоги»,
згідно якої ОСОБА_2 за штатним розписом
працювала у КЗОЗ «Міська лікарня № 3» у
підрозділі філія поліклініки і
отримувала заробітну плату із
загального фонду КЗОЗ «Міська лікарня
№3» /а.с.162/, власноручно написаною
заявою ОСОБА_2 від 01.12.2005 року про
переведення її з посади медичної
сестри кабінету ультразвукової
діагностики Нікопольської міської
поліклініки
консультативно-діагностичної допомоги
на посаду медичної сестри кабінету
ультразвукової діагностики філії
поліклінічного відділення міської
лікарні № 3 /а.с.126/ та заявами ОСОБА_2
(сестри медичної кабінету
ультразвукової діагностики
діагностичного відділення філії
поліклініки) від 28.05.2010 року та від
04.05.2011 року про надання щорічних
відпусток / а. с. 205,204 /.

Згідно довідки КЗ «Нікопольський центр
первинної медико-санітарної допомоги»,
профспілкові внески, утримані із
заробітної плати працівника КЗОЗ
«Міська лікарня 3» ОСОБА_2,
перераховувались на рахунок
Нікопольської міської організації
профспілок працівників охорони
здоров'я, рахунок № / а.с.161 /.

На підставі рішення Нікопольської
міської ради VI скликання від 20.01.2012 року
№ 38-16/УІ припинено діяльність КЗ
«Міська лікарня № 3» шляхом приєднання
до КЗ «Нікопольський центр первинної
медико-санітарної допомоги» / а. с. 98 /.

Згідно наказу КЗ «Нікопольський центр
первинної медико-санітарної допомоги»
від 30.01.2012 року № 29 працівники міської
лікарні № 3, в тому числі і позивачка,
підлягали ознайомленню з рішенням
міської ради № 38-16/УІ / а. с. 5 /.

Наказом КЗ «Нікопольський центр
первинної медико-санітарної допомоги»
від 30.01.2012 року № 30, на підставі ч. 2 ст. 32
КЗпП України, у зв'язку з приєднанням
міської лікарні № 3 до центру первинної
медико-санітарної допомоги,
працівникам призначено, в тому числі і
позивачці, робочим місцем виконання
своїх посадових обов'язків, кабінети на
базі амбулаторії № 5 КЗ «НЦПМСД» по вул.
І. Богуна, 3 / а. с. 6 /.

З наказами КЗ «Нікопольський центр
первинної медико-санітарної допомоги»
№ 29 від 30.01.2012 року та № 30 від 30.01.2012 року
позивачка ОСОБА_2 була ознайомлена,
однак від підпису про ознайомлення з
цими наказами відмовилася, що
підтверджується відповідним актом № 16
від 30.01.2012 року / а. с. 132 /.

Позивачка ОСОБА_2 на своє робоче місце в
амбулаторії №5 (згідно наказу № 30 від
30.01.2012 року) не вийшла жодного разу в
період з 01.02.2012 року по 29.02.2012 року, що
підтверджується відповідними за цей
період актами №№ 1-22 /а. с. 133-153 /.

Від надання письмових пояснень, щодо
причин невиходу на роботу, позивачка
відмовилась, що підтверджується актом
№ 2 від 02.02.2012 року / а. с. 164 /.

Факт невиходу на роботу в період з
01.02.2012 року по 29.02.2012 року підтвердила в
судовому засіданні і сама ОСОБА_2, яка
пояснила, що на роботу до амбулаторії №
5 КЗ «Нікопольський центр первинної
медико-санітарної допомоги» за
адресою: м. Нікополь, вул. І.Богуна, 3 не
виходила, так як вважає своїм робочим
місцем КУОЗ «Нікопольська міська
поліклініка
консультативно-діагностичної
допомоги» за адресою: м. Нікополь, вул.
Лапинська,49, куди вона і приходила до
13.02.2012 року.

Позивачка ОСОБА_2 01.02.2012 року звільнена
з роботи за прогул без поважних причин
по п.4 ст.40 КЗпП України на підставі
наказ № 44/2к від 29.02.2012 року / а. с. 158-159 /.
Згода на звільнення позивачки по п.4
ст.40 КЗпП України була надана
профкомом, що підтверджується
відповідним протоколом № 6 від 13.03.2013
року / а. с. 163 /.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що, в силу ст. 36, п. 4
ст. 40, 237-1 КЗпП України, позовні вимоги
ОСОБА_2 про визнання незаконним та
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди, стягнення коштів на лікування,
визнання недійсними записів у трудовій
книжці, - задоволенню не підлягають,
оскільки позивачка звільнена з роботи
у відповідності з вимогами трудового
законодавства, а записи в її трудовій
книжці за № № 11,12 зроблені на підставі
відповідних наказів, які є чинними.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

При вище наведених обставинах справи,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
позивачка звільнена з роботи на
підставі п.4 ст. 40 КЗпП України у
відповідності з вимогами трудового
законодавства, а записи в її трудовій
книжці за № № 11,12 зроблені на підставі
відповідних наказів, які є чинними,
тому підстав для задоволення її
позовних вимог немає.

Правильним є висновок суд про те, що
позивачка, відповідно до вимог ч. 2 ст. 32
КЗпП України, була переміщена в КЗ
«Нікопольський центр первинної
медико-санітарної допомоги», а не
переведена без згоди позивачки (як
вважає остання) на інше місце її роботи.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
позивачки не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Посилання позивачки в апеляційній
скарзі на те, що вона ніколи не була
працівником міської лікарні № 3, а вся
реорганізація Нікопольської міської
поліклініки
консультативно-діагностичної допомоги
є незаконною, - не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки є надуманими та
спростовуються вище зазначеними
письмовими доказами, які знаходяться в
матеріалах справи і були досліджені
судом першої інстанції, що і зазначено
в рішенні суду від 10.06.2013 року.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування судового
рішення, судом апеляційної інстанції
не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міскрайонного
суду Дніпропетровської області від 10
червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ: