АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Немировської
О.В.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014
року

в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, третя особа - комунальне
підприємство «Чоколівське»
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації про
відшкодування збитків, майнової та
моральної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 р. ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулася
у суд з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків, майнової та
моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони
є власниками кв.АДРЕСА_1.

Вказували, що 13 квітня 2014 р. відбулося
залиття належної їм квартири, у зв'язку
з чим завдано матеріальних збитків та
моральної шкоди.

Зазначали, що 15 квітня 2014 р. комісією КП
«Чоколівське» Солом'янської в м. Києві
районної державної адміністрації, на
обслуговуванні якого перебуває
зазначений будинок, складено акт, яким
встановлено, що залиття відбулося з
вище розташованої квартири АДРЕСА_2 в
результаті недбалого ставлення до
сантехнічного обладнання її
мешканцем.

Посилаючись на викладені обставини,
просили стягнути з ОСОБА_2 на їх користь
майнову шкоду, завдану залиттям, в сумі
69 798 грн., витрати понесені на оренду
житла, остільки після затоплення водою
квартира тривалий час була непридатна
для проживання, в сумі 12 000 грн., 5 000 грн.
моральної шкоди, витрати, пов'язані з
проведенням експертизи, в сумі 3 000 грн.,
2 500 грн. витрат на правову допомогу, а
також сплачений судовий збір, в сумі 243
грн. 60 коп. та 829 грн. 98 коп.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 08 жовтня 2014 р. позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 матеріальну шкоду, в сумі 69 798
грн., моральну шкоду в сумі 2 000 грн.,
витрати пов'язані із залученням
спеціаліста в розмірі 3 000 грн., 633 грн. 36
коп. - витрат на правову допомогу та 941
грн. 58 коп. судового збору. В
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить, скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
представника відповідача, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити, позивача та її
представника, які заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з огляду на таке.

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог сторонами
не оскаржено, тому у відповідності до
положень ч.1 ст.303 ЦПК України колегія
суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, 13
квітня 2014 р. відбулося залиття
кв.АДРЕСА_1, належної ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
рівних частках, про що комісією КП
«Чоколівське» 15 квітня 2014 р. складено
акт, яким встановлено причиною залиття
недбале ставлення до сантехнічного
обладнання у кв.АДРЕСА_2, яка належить
ОСОБА_2 /а.с.8, 12, 61-62, 63-64/.

З метою встановлення вартості
завданого зазначеним залиттям
матеріального збитку, 21 липня 2014 р. між
ОСОБА_3 та суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_5
укладено договір №30/07-14 про проведення
експертного будівельно-технічного
дослідження, за проведення якого
позивачкою сплачено 3 000 грн. /а.с.13, 14/.

Відповідно до висновку експерта за
результатами проведеного експертного
будівельно-технічного дослідження від
24 липня 2014 р. за №27/40-14 розмір
матеріальної шкоди, заподіяної
власникам кв.АДРЕСА_1 внаслідок її
залиття, становить 69 798 грн. /а.с.15-19, 65-95/.

21 липня 2014 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6
укладено договір про надання послуг
адвоката, й у подальшому - 30 липня 2014 р.,
сторонами складено акт виконання
робіт, згідно якого позивачка оплатила
послуги з надання правової допомоги, в
сумі 2 500 грн. /а.с.20, 21, 22-23/.

Задовольняючи позовні вимоги частково
районний суд, з урахуванням вимог ст.151
ЖК України, ст.1166-1167, 1192 ЦК України
виходив з того, що внаслідок залиття
належної позивачам квартири їм завдано
матеріальної та моральної шкоди, яка
підлягає стягненню з відповідача, а
також на підставі вимог цивільного
процесуального законодавства
підлягають стягненню понесені ними
судові витрати на оплату проведеного
експертного дослідження, правової
допомоги та судового збору.

Зазначені висновки відповідають
обставинам справи і ґрунтуються на
нормах матеріального права, вони
повністю узгоджуються з сукупністю
зібраних у справі й належно оцінених у
рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те,
що акт про залиття, складений комісією
комунального підприємства та висновок
експертного будівельно-технічного
дослідження не відповідають вимогам
законодавства, ретельно перевірялися
судом першої інстанції, вони отримали
належну оцінку в рішенні суду та
обґрунтовано визнані безпідставними.

Однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. З ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Відповідно до
положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Так, на підтвердження заявленого
відповідачем не надано належних
доказів на спростування висновків суду
першої інстанції про саме його вину у
заподіянні позивачам матеріальної
шкоди внаслідок залиття водою належної
їм квартири.

Районний суд обґрунтовано поклав у
основу рішення суду висновок
спеціаліста ОСОБА_5 за результатами
проведеного експертного
будівельно-технічного дослідження №
27/40-14 від 24 липня 2014р., яким встановлено
розмір матеріальної шкоди, заподіяної
власникам кв.АДРЕСА_1 внаслідок її
залиття, яке відбулося 14 квітня 2014 р., в
сумі 69 798 грн., остільки даний висновок
складено висококваліфікованим
спеціалістом в галузі
будівельно-технічних досліджень, який
має тривалий стаж експертної роботи
/а.с.65-95/, й підстав для сумніву у
об'єктивності якого не встановив суд,
не вбачає таких і колегія суддів.

Посилання апеляційної скарги про
завищений розмір матеріальної шкоди,
заподіяної потерпілим внаслідок
залиття їх квартири носять голослівний
характер і нічим не підтверджені, в той
час як висновок спеціаліста належно
мотивований й узгоджується з
матеріалами справи, у їх сукупності.

Посилання апеляційної скарги про
недоведеність вимог в частині
заподіяння моральної шкоди
безпідставні.

Враховуючи характер та тривалість
моральних страждань, заподіяних
залиттям належної позивачам квартири,
що призвело до порушення їх
нормального ритму життя, необхідності
залишення помешкання з причин його
непридатності для проживання, колегія
суддів визнає правильними висновки
районного суду в частині визначення
моральної шкоди, в сумі 2 000 грн.

Оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав до покладення обов'язку по
відшкодуванню заподіяної позивачам
шкоди саме на відповідача.

Доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість стягнення на
користь позивачів судових витрат,
пов'язаних з оплатою проведеного по
справі експертного дослідження, в сумі
3 000грн., та правової допомоги, в розмірі
633 грн. 36 коп. - безпідставні.

Відповідно до матеріалів справи, такі
витрати понесені у зв'язку з розглядом
справи й документально підтверджені, а
також ґрунтуються на положеннях ст.79, 88
ЦПК України та вимогах Закону України
№ 4191-У1 від 20 грудня 2011 р. «Про
граничний розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

Разом з тим, викладаючи мотиви, за яких
визнано доведеним наявність підстав до
стягнення з відповідача судових
витрат, пов'язаних з оплатою по справі
правової допомоги, районний суд
помилково послався на постанову КМ
України від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про
граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави», в той
час як нині питання компенсації витрат
на правову допомогу регулюється
положеннями зазначеного Закону
України № 4191-У1 від 20 грудня 2011 р.

За таких обставин, вказані мотиви
прийнятого рішення підлягають зміні.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам.

Підстав до скасування судового
рішення, як про це ставиться в
апеляційній скарзі, колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 08 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №760/16917/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/14018/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Лазаренко В.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.