Номер провадження № 22-ц/785/1678/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Оверіної О.В., Кравця Ю.І.,

при секретарі Жус І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6 про звернення
стягнення на майно спадкодавця, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на заочне рішення
Київського районного суду міста Одеси
від 04 листопада 2011 року,

встановила:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що в червні 2010 року вона домовилась
із ОСОБА_8 про купівлю у нього житлового
будинку літ. «А» загальною площею 282
кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, розташованого на земельній
ділянці площею 0,0500 га, що належить
останньому на праві приватної
власності та сплатила аванс в розмірі
210 тисяч доларів США (еквівалент 1 680 000
грн. - один мільйон шістсот вісімдесят
тисяч гривень), і крім того, передала
ОСОБА_8 в борг 10 000 доларів США
(еквівалент 80000 грн. - вісімдесят тисяч
гривень) для оформлення документів на
земельну ділянку.

Проте, договір купівлі-продажу будинку
та земельної ділянки не був укладений,
оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8
помер.

Донька ОСОБА_8 - ОСОБА_4, яка успадкувала
? частину житлового будинку та ? частину
земельної ділянки, визнала борг в сумі
220 000 доларів США та надала суду
нотаріально посвідчену заяву, в якій не
заперечує проти визнання права
власності на успадковане нею майно за
позивачкою в рахунок погашення боргу.

На підставі наведеного, позивачка,
уточнивши свої позовні вимоги та
додатково визначивши в якості
відповідачки також ОСОБА_5, яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_6,
просила згідно із ч. 2 ст. 1282 ЦК України в
рахунок погашення боргу спадкодавця
ОСОБА_8 в сумі 1 млн.760 тис., що
еквівалентно 220 000 доларів США, звернути
стягнення на спадкове майно в натурі,
що передано спадкоємиці ОСОБА_4,
визнавши за позивачем право власності
на 1/2 частину житлового будинку літ. А
загальною площею 282,0 кв.м., житловою 66,3
кв.м., та на 0,025 га земельної ділянки, на
якій він розташований, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Встановити порядок
виконання рішення та стягнути судові
витрати.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 04 листопада 2011 року
позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину житлового будинку літ. А
загальною площею 282,0 кв.м., житловою 66,3
кв.м., та на 0,025 га земельної ділянки, на
якій він розташований, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання судових витрат. В
решті позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_7 В скарзі з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права ставиться
питання з урахуванням пояснень наданих
в суді апеляційної інстанції про
скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення про відмову
позивачеві у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із засад і
змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпаними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3, на підставі 1282
ЦК України щодо визнання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку літ. А загальною площею 282,0
кв.м., житловою 66,3 кв.м., та на 0,025 га
земельної ділянки, на якій він
розташований, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1., суд першої інстанції
виходив із того, що донька померлого
ОСОБА_8 - ОСОБА_4, яка успадкувала ?
частину житлового будинку та ? частину
земельної ділянки, визнала борг в сумі
220 000 доларів США та надала суду
нотаріально посвідчену заяву, в якій
зазначила, що повернути аванс
отриманого померлим її батьком ОСОБА_8
в сумі 220 000 доларів США (еквівалент 1760000
грн.) одноразовим платежем не має змоги
через відсутність необхідних
кількості грошей та не заперечує проти
визнання права власності на
успадковане нею майно за позивачкою в
рахунок погашення боргу її померлого
батька.

Проте, погодитись з такими висновками
районного суду колегія суддів не може,
оскільки суд внаслідок порушення норм
матеріального та процесуального права
дійшов цього висновку без всебічного,
повного й обґрунтованого з'ясування
дійсних обставин справи, а надані
докази по справі оцінені судом першої
інстанції односторонньо.

Апеляційним судом встановлено,
матеріалами справи підтверджено, що
22.06.2010 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3
складена розписка, зі змісту якої
вбачається, що ОСОБА_8 отримав від
ОСОБА_3 у якості авансу, за будинок якій
він продає, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 - 210 тисяч доларів США у період з
червня 2009 року по липень 2010 року,
загальна вартість будинку складає 600
000 доларів США, і залишок повного
розрахунку складає 390 000 доларів США
та зазначив, що остання сума розрахунку
за домовленістю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер
(свідоцтво про смерть від 28 вересня 2010
року, актовий запис № 1472).

Після смерті ОСОБА_8 його донька ОСОБА_4
22 жовтня 2010 року звернулася до Третьої
Одеської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини за заповітом.

10 грудня 2010 року до Третьої Одеської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини
звернулася ОСОБА_5, яка діє в інтересах
малолітньої ОСОБА_6

Третьою Одеською державною
нотаріальною конторою щодо майна
померлого ОСОБА_8 відкрита спадкова
справа за № 1240/2010, проте свідоцтв про
право на спадщину спадкоємці не
отримували, що також підтвердили
сторони в суді апеляційної інстанції.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 31 серпня 2010 року був
задоволений позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про
розподіл майна, набутого під час шлюбу
та суд, збільшуючи розмір частки
дружини в спільному майні, визнав право
власності на весь будинок АДРЕСА_1 за
ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 27 квітня 2011 року за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 заочне
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 31 серпня 2010 року скасовано,
ухвалено нове рішення.

Виділено ОСОБА_5 1/2 частину житлового
будинку літ. А, розташованого на
земельній ділянці площею 0,0500 га по
АДРЕСА_1 та визнано право власності за
нею на цю частину будинку.

Виділено ОСОБА_4 1/2 частину житлового
будинку літ. А, розташованого на
земельній ділянці площею 0,0500 га по
АДРЕСА_1 та визнано право власності за
нею на цю частину будинку.

В задоволені позову ОСОБА_5 про
розподіл одноповерхового будинку
(господарчого блоку) та земельної
ділянки по АДРЕСА_1 відмовлено.

Зі змісту нотаріально посвідченої
заяви ОСОБА_4, вбачається, що вона як
правонаступник померлого ОСОБА_8
визнала борг в розмірі 220 000 доларів США
(еквівалент 1 760 000 (один мільйон сімсот
шістдесят тисяч грн.) в повному обсязі,
але зазначеної суми для його погашення
одноразовим платежем на даний час у неї
немає, в зв'язку з чим вона не може
погасити борг, а тому не заперечує
погасити борг батька перед позивачкою
за рахунок стягнення на майно, яке
увійшло в спадкову масу та передано їй
як спадкоємиці.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів; здійснюючи
правосуддя суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорювань право чи
цивільний інтерес, саме вони є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту. Такі
способи передбачені статтею 16 ЦК
України.

За загальним правилом право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом (ч. 2 ст. 41
Конституції України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1218 ЦК України в склад
спадщини входять всі права і обов'язки,
які належали спадкодавцю на момент
відкриття спадщини і припинились в
результаті його смерті.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці
зобов'язані задовольнити шляхом
одноразового платежу, якщо
домовленістю між спадкоємцями та
кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового
платежу суд за позовом кредитора
накладає стягнення на майно, яке було
передане спадкоємцям у натурі.

Тобто зі змісту цієї норми закону
кредитор спадкодавця має право на
задоволення своїх вимог за рахунок
спадкового майна шляхом звернення
стягнення на це майно в установленому
законом порядку, а не визнання за ним
права власності на спадкове майно.

Крім того, умови та порядок
пред'явлення кредитором спадкодавця
вимог до його спадкоємців встановленні
ст. 1281 ЦК України.

Так, частиною 2 цієї статті передбачено,
що кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Згідно із ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор
спадкодавця, який не пред'явив вимоги
до спадкоємців, що прийняли спадщину, у
строки, встановлені частинами другою і
третьою цієї статі, позбавляються
права вимоги.

Проте, суд першої інстанції на
зазначені положення закону уваги не
звернув та встановивши, що ОСОБА_4
прийнявши спадщину після смерті її
батька ОСОБА_8 відмовилась оплатити
його борг, у зв'язку з відсутністю у неї
грошових коштів, дійшов помилкового
висновку про наявність правових
підстав для визнання права власності в
рахунок погашення боргу на частину
спірного будинку та земельної ділянки
за позивачем.

Отже, суд першої інстанції, в порушенні
вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на
вказані положення закону уваги не
звернув, неправильно застосував норм
матеріального права не встановив усіх
обставин, які мають значення для
вирішення справи, не визначився із
характером спірних правовідносин та
правовою нормою, що підлягає до
застосування та не дав їм належної
оцінки.

Зазначені обставини мають значення для
правильного вирішення справи і є
складовою предмета доказування.

Крім того, судом першої інстанції не
враховано, що згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК
України, якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд,
тому посилання суду першої інстанції
на нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_4
про визнання позову є безпідставними.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_3 у спосіб обраний нею
задоволенню не підлягають.

Оскільки неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права
призвело до неправильного вирішення
спору, рішення районного суду на
підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову позивачу у
задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п.
3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_7 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного
суду міста Одеси від 04 листопада 2011
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6 про звернення
стягнення на майно спадкодавця
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

О.В.Оверіна

Ю.І.Кравець