Провадження № 2-с/161/166/14
У Х В А Л А

08 грудня 2014 року
місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

у складі головуючого - судді
Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

представника стягувача - Борисюка
А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку заяву ОСОБА_2 про
скасування судового наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ по газопостачанню та
газифікації «Волиньгаз» звернулось в
суд із заявою про видачу судового
наказу про стягнення із ОСОБА_2 на свою
користь заборгованості за спожитий
природний газ в сумі 1474,94 грн. та 121,80
грн. на відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

17.1й.2014 року Луцьким
міськрайонним судом Волинської
області за вказаною заявою видано
судовий наказ.

ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про
скасування судового наказу та вказує,
заборгованості не визначає, оскільки
щомісячно у повному обсязі сплачує
кошти за спожитий газ згідно показів
лічильника, з приводу заборгованості
звертався до ПрАТ «Волиньгаз» із
заявою, яка була залишена без
реагування. Окрім того, заявником у
заяві про видачу судового наказу не
зазначено, за який період утворилася
заборгованість за газ. Просить
скасувати судовий наказ від 17.11.2014 року
у справі за заявою ПрАТ «Волиньгаз» про
стягнення з нього 1474,94 грн.
заборгованості за спожитий газ.

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не
зявився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча повідомлявся належним
чином про дату, час та місце розгляду
справи, його неявка не перешкоджає
розгляду справи.

Представник стягувача ПрАТ по
газопостачанню та газифікації
«Волиньгаз» - Борисюк А.А. у судовому
засіданні просив у задоволенні заяви
про скасування судового наказу
відмовити.

Заслухавши пояснення представника
стягувача, оцінивши та дослідивши
надані суду докази, суд приходить до
висновку, що заяву про скасування
судового наказу слід задовольнити, з
врахуванням наступного.

Із п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України із
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»
№14 від 23 грудня 2011 року вбачається, що
наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.

Оскільки боржник заперечує свій
обов'язок перед стягувачем, із поданих
суду документів суд вбачає спір про
право, суд приходить до висновку, що
заява підставна, а судовий наказ
підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 8 ст. 105-1, ст.ст. 209, 210 ЦПК
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про скасування
судового наказу - задовольнити.

Судовий наказ від 17 листопада 2014
року у справі № 161/18436/14-ц про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ПрАТ по
газопостачанню та газифікації
«Волиньгаз» заборгованості за
спожитий природний газ в сумі 1474,94 грн.
та 121,80 грн. на відшкодування витрат по
сплаті судового збору - скасувати.

Роз'яснити стягувачу ПрАТ по
газопостачанню та газифікації
«Волиньгаз», що заявлені ним вимоги про
стягнення заборгованості по оплаті
послу з утримання будинку та
прибудинкової території можуть бути
розглянуті у позовному провадженні з
додержанням загальних правил щодо
пред'явлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.