У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Виконавчого комітету
Маріупольської міської ради,
Управління Держземагентства у м.
Маріуполі Донецької області про
визнання рішення Маріупольської
міської ради та державного акту на
земельну ділянку недійсним, усунення
перешкод у користуванні майном та за
зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні майном та
стягнення моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 на рішення Іллічівського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 24 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду із указаним позовом
та просили визнати недійсним рішення
Маріупольської міської ради про
передачу відповідачам у приватну
власність земельну ділянку АДРЕСА_1
площею 0,0947 га, та державний акт, виданий
відповідачам на підставі даного
рішення, зобов'язати відповідачів
знести металеві ворота з боку заїзду
загального користування.

У травні 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7
звернулися до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
просили зобов'язати останніх відновити
тверді межі земельної ділянки по
АДРЕСА_1 з відновленням межових знаків
відповідно до даних кадастрової
зйомки, які є в матеріалах технічної
документації на земельну ділянку,
зобов'язати ОСОБА_5 знести огорожу, яка
порушує межу їх земельної ділянки та
відновити огорожу по межі довжиною 57,64
м, яка розділяє території земельних
ділянок сторін по справі, без
здійсненні виходу з території належної
відповідачам земельної ділянки на їх
земельну ділянку.

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 24
квітня 2014 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 30 липня 2014 року, позов
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсним рішення
Маріупольської міської ради від 04
листопада 2008 року про передачу ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 у приватну власність
земельної ділянки АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт про
прав власності на земельну ділянку
АДРЕСА_1 площею 0,0947 га, виданий ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_6 управлінням земельних
ресурсів 26 серпня 2009 року на підставі
рішення Маріупольської міської ради
від 04 листопада 2008 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі заявники просять
скасувати зазначені судові рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги
за первинним позовом та відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), правильно виходили із того, що
земельна ділянка приватизована
відповідачами включає в себе територію
проїзду між домоволодіннями сторін, а
збільшення площі земельної ділянки, що
була у користуванні відповідачів за
первинним позовом в процесі складання
технічної документації та прийняття
рішення про приватизацію земельної
ділянки розміром 947 кв. м разом із
проїздом відбулося без достатніх
правових підстав. Разом з тим, позовні
вимоги за зустрічним позовом визнані
такими, що не підлягають задоволенню,
оскільки є доведеними.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 24
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 30 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова