Справа № 2/331/1502/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року

м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя
в складі :

головуючого - судді -
Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі -
Постарнак М.М.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Дзьобко
В.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Запоріжжі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричинених внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду в рамках кримінального
провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України, з цивільним позовом до
ОСОБА_4, Запорізького обласного
управління ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 11 листопада 2013 року о 21
годині 30 хвилин, ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «ВАЗ-2101», державний номер
НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині
вул. Набережна Магістраль в м.
Запоріжжі зі сторони вул. Української в
напрямку вул. Запорізької, не
впевнився в безпеці руху та в порушення
п.п. 8.7.3г1, п. 10.1, дорожнього знаку 5.16 ПДР
України, не надав перевагу в русі водію
ОСОБА_5, внаслідок чого відбулося
зіткнення його автомобіля з передньою
частиною автомобіля «ВАЗ-2105».

Внаслідок зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди вона, як
пасажир автомобіля «ВАЗ-2105», д/н
НОМЕР_5, згідно висновку
судово-медичної експертизи № 607 від
26.12.2013р., зазнала тілесних ушкоджень:
тяжка обширна проникаюча склеральна
рана лівого ока у лімба на ділянці від 7
до 11 годин умовного циферблату
годинника з випаданням скловидного
тіла, з наступним утворенням ерозії до
средінних слоїв ока 3 годинах умовного
циферблату годинника , гифеми, з
частковим гемофтальмом лівого очного
яблука, зі зниженням зору на 0,02 на ліве
око (гострота зору та травми склала 1,0
на обидва ока), рана на верхній повіці
лівого ока, синець в області лівого ока,
крововилив на бікову оболонку лівого
ока, які в сукупності кваліфікуються як
тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за
собою стійку втрату загальної
працездатності більше 1/3.

Відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП
застраховано у ПпАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» згідно
полісу № АС/7042288 від 22.10.2013п., за умовами
якого ліміт за заподіяння шкоди майну
становить 50000,00 грн., за заподіяння
шкоди життю і здоров'ю становить 100000,00
грн., а франшиза - 500,00 грн.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди їй було завдано матеріальної
шкоди її автомобіля в розмірі 10000,00 грн.,
з яких: 9500,00 грн. - повинно відшкодувати
ЗОУ ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія», 500,00 грн. - повинен
відшкодувати ОСОБА_4

Крім того, вважає, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди їй було
завдано матеріальної шкоди в розмірі
9131,38 грн., до складу якої входять
витрати на лікування та сплата шкоди,
пов"язаної з тимчасовою втратою
працездатності, яку у відповідності до
вимог Закону України «Про обов"язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» повинна
відшкодувати ЗОУ ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія».

Крім того, вважає, що внаслідок ДТП їй
також заподіяна моральна шкода, яку
вона оцінює у 50000,00 грн., оскільки
внаслідок ДТП вона зазнала фізичну
біль та страждання внаслідок
пошкодження здоров"я, вона вимушена
тривалий час не працювати, постійно
відвідувати лікувальні установи,
витрачати сімейні кошти на придбання
ліків, що в свою чергу призвело до
постійного головного болю та болю,
пов'язаного з пошкодженням ока;
неможливості самостійно себе
обслуговувати та догляду членами
родини; неможливістю матеріально та
фізично утримувати родину.

У відповідності до Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик відшкодовує
моральну шкоду в розмірі не більше ніж 5
% ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього
Закону, тобто 456,56 грн., яку вважає за
необхідне стягнути з ЗОУ ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія»

Іншу частину моральної шкоди в розмірі
49543,44 грн., вважає, що повинен
відшкодувати ОСОБА_4.

На підставі викладеного, просить суд
стягнути з ЗОУ ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на її
користь матеріальну шкоду, спричинену
внаслідок ДТП, а саме: за пошкодження
здоров'я та лікування в розмірі 9131,38
грн., за пошкодження майна (знищення
автомобіля), в розмірі 9500,00 грн.,
моральну шкоду в розмірі 456,56 грн.;
стягнути з ОСОБА_4 на її користь
матеріальну шкоду (франшизу) в розмірі
500,00 грн., моральну шкоду в розмірі 49543,44
грн.

Вироком Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 14 квітня 2014 року визнано
ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України та призначено йому
покарання у вигляді 3 років позбавлення
волі без позбавленням права керувати
транспортними засобами. На підставі ст.
71 КК України частково приєднано не
відбута частина покарання за вироком
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 20.02.2007р., та остаточно
ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 3
років 1 місяця позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
завдану шкоду в розмірі 69091,22 грн..

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 18 червня 2014 року апеляційна
скарга обвинуваченого ОСОБА_4
задоволена частково. На підставі п. «в»
ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014
році» від 08.04.2014р. ОСОБА_4 звільнено від
призначеного йому вироком Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 14
квітня 2014 року покарання. В частині
вирішення цивільного позову вирок
скасовано, а матеріали направлено на
новий судовий розгляд у порядку
цивільного провадження. В решті цей же
вирок залишено без змін.

Після належної реєстрації та
оформлення, позовна заява ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Запорізького обласного
управління ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди була
передана в провадження судді
Жовтневого районного суду міста
Запоріжжя Скользнєвої Н.Г..

В процесі розгляду справи в суді
позивач уточнив коло осіб-учасників
процесу, замінивши первісного
відповідача - Запорізьке обласне
управління ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на
належного відповідача - ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія». Крім того, уточнив свої
позовні вимоги та остаточно просив суд
стягнути з ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на її
користь матеріальну шкоду, спричинену
внаслідок ДТП, пов'язану з витратами на
її лікування в розмірі 20548,72 грн.,
матеріальну шкоду, пов'язану із стійкою
втратою працездатності в розмірі 14616,00
грн., моральну шкоду в розмірі 1027,40 грн.;
стягнути з ОСОБА_4 на її користь
матеріальну шкоду в розмірі 600,00 грн.,
моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням
здоров'я та знищенням автомобіля в
розмірі 67500,00 грн.

В суді представник позивачки звернувся
до суду з клопотанням про прийняття
відмови від позовних вимог до
відповідача ОСОБА_4, яке було
підтримано його довірителем.

Ухвалою суду від 20 листопада 2014 року
прийнята відмова ОСОБА_3 від позовних
вимог до ОСОБА_4 про стягнення витрат з
оцінки матеріальних збитків
автомобіля ВАЗ-2105, державний номер
НОМЕР_5 в сумі 600, 00 грн. та моральної
шкоди в розмірі 67500, 00 грн. Закрито
провадження по справі № 2/331/1502/14 за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди , спричинених
внаслідок дорожньо- транспортної
пригоди. Продовжено розгляд справи за
позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства « Українська
пожежно- страхова компанія» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди , спричинених
внаслідок дорожньо- транспортної
пригоди.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник,
кожен в окремості, у судовому засіданні
підтримали позовні вимоги до ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» та просили суд їх
задовольнити, додатково зазначивши, що
вимога щодо стягнення моральної шкоди
передбачена ст. 26-1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а тому є законною та
обґрунтованою.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги позивача
ОСОБА_3 визнав частково, а саме в
частині стягнення з ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на її
користь матеріальної шкоди,
спричиненої внаслідок ДТП, пов'язаної з
витратами на її лікування в розмірі
20548,72 грн., матеріальної шкоди,
пов'язаної із стійкою втратою
працездатності в розмірі 14616,00 грн.. В
частині стягнення з ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 1027,40
грн., заперечував, посилаючись на те, що
ОСОБА_4 проведений к ОСОБА_3 розрахунок
у відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, у зв'язку з чим
позивачка звернулася до суду із заявою
про відмову від позову до ОСОБА_4, а отже
у зв'язку з відсутністю у позивача
претензій щодо моральної шкоди,
остання не має права вимагати її від
ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія». На підставі викладеного,
просив суд позовні вимоги позивача
ОСОБА_3 щодо стягнення з ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» на її користь матеріальної
шкоди, спричиненої внаслідок ДТП,
пов'язаної з витратами на її лікування
в розмірі 20548,72 грн., матеріальної шкоди,
пов'язаної із стійкою втратою
працездатності в розмірі 14616,00 грн.
задовольнити, а в частині стягнення
моральної шкоди в розмірі 1027,40 грн.
відмовити.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача,
перевіривши наявні в матеріалах справи
докази, взявши до уваги пояснення
позивача та представників позивача та
відповідача, кожного в окремості,
приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено та не
заперечується сторонами, що 11
листопада 2013 року о 21 годині 30 хвилин,
ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ВАЗ-2101»,
державний номер НОМЕР_1, рухаючись по
проїзній частині вул. Набережна
Магістраль в м. Запоріжжі зі сторони
вул. Української в напрямку вул.
Запорізької, не впевнився в безпеці
руху та в порушення п.п. 8.7.3г1, п. 10.1,
дорожнього знаку 5.16 ПДР України, не
надав перевагу в русі водію ОСОБА_5,
внаслідок чого відбулося зіткнення
його автомобіля з передньою частиною
автомобіля «ВАЗ-2105».

11 листопада 2013 року за фактом
дорожньо-транспортної пригоди до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань внесено відомості за
ознаками вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України.

Вироком Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 14 квітня 2014 року визнано
ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України та призначено йому
покарання у вигляді 3 років позбавлення
волі без позбавленням права керувати
транспортними засобами. На підставі ст.
71 КК України частково приєднано не
відбута частина покарання за вироком
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 20.02.2007р., та остаточно
ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 3
років 1 місяця позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
завдану шкоду в розмірі 69091,22 грн.. (а.с.
38-40)

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 18 червня 2014 року апеляційна
скарга обвинуваченого ОСОБА_4
задоволена частково. На підставі п. «в»
ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014
році» від 08.04.2014р. ОСОБА_4 звільнено від
призначеного йому вироком Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 14
квітня 2014 року покарання. В частині
вирішення цивільного позову вирок
скасовано, а матеріали направлено на
новий судовий розгляд у порядку
цивільного провадження. В решті цей же
вирок залишено без змін. (а.с. 41-45)

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Внаслідок зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6,
як пасажир автомобіля «ВАЗ-2105», д/н
НОМЕР_5, згідно висновку
судово-медичної експертизи № 607 від
26.12.2013р., зазнала тілесних ушкоджень:
тяжка обширна проникаюча склеральна
рана лівого ока у лімба на ділянці від 7
до 11 годин умовного циферблату
годинника з випаданням скловидного
тіла, з наступним утворенням ерозії до
средінних слоїв ока 3 годинах умовного
циферблату годинника , гифеми, з
частковим гемофтальмом лівого очного
яблука, зі зниженням зору на 0,02 на ліве
око (гострота зору та травми склала 1,0
на обидва ока), рана на верхній повіці
лівого ока, синець в області лівого ока,
крововилив на бікову оболонку лівого
ока, які в сукупності кваліфікуються як
тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за
собою стійку втрату загальної
працездатності більше 1/3.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об"єктом, використання,
зберігання або утримання кого створює
підвищену небезпеку.

Відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП
застраховано у ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» згідно
полісу № АС/7042288 від 22.10.2013п., за умовами
якого ліміт за заподіяння шкоди майну
становить 50000,00 грн., за заподіяння
шкоди життю і здоров'ю становить 100000,00
грн., а франшиза - 500,00 грн.

Згідно ст. 3 Конституції України,
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканість і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, захисту
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано шкоду у результаті порушення
її цивільного права, має право на її
відшкодування.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди , є шкода
( в тому числі моральна шкода),
пов'язана: з лікуванням потерпілого; з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; із стійкою втратою
працездатності потерпілим; із смертю
потерпілого.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обгрунтовані витрати, які пов'язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбання лікарських засобів.
Зазначені витрати та необхідність їх
здійснення мають бути підтверджені
документально відповідним медичним
закладом охорони здоров'я.

Також, згідно ст. 25 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності потерпілим
відшкодовується не отримані доходи за
підтвердженим відповідним закладом
охорони здоров'я час втрати
працездатності. Доходи потерпілого
оцінюються в таких розмірах - для
непрацюючої повнолітньої особи -
допомога у розмірі, не меншому
мінімальної заробітної плати,
встановленої чинним законодавством.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_6 було завдано
матеріальної шкоди в розмірі 20548,72 грн.,
до складу якої входять витрати на
лікування, обстеження спеціалістами,
придбання медикаменті та проведення
операцій. (а.с. 79, 81-117)

Згідно п. 26.2 статті 26 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», мінімальний розмір
страхового відшкодування
(регламентної виплати) за шкоду,
пов'язану із стійкою втратою
працездатності потерпілим внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
становить: у разі встановлення I
групи інвалідності - 36 мінімальних
заробітних плат у місячному розмірі,
встановлених законом на дату настання
страхового випадку; у разі
встановлення II групи інвалідності - 18
мінімальних заробітних плат у
місячному розмірі, встановлених
законом на дату настання страхового
випадку; у разі встановлення III групи
інвалідності - 12 мінімальних
заробітних плат у місячному розмірі,
встановлених законом на дату настання
страхового випадку; у разі визнання
неповнолітньої (малолітньої) особи
дитиною-інвалідом - 18 мінімальних
заробітних плат у місячному розмірі,
встановлених законом на дату настання
страхового випадку.

Як встановлено матеріалами справи та
не заперечується стороною відповідача
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_3 зазнала тяжких тілесних
ушкоджень, внаслідок чого тривалий час
лікувалася та відповідно до довідки до
акту огляду медико-соціальної
експертної комісії серії АВ № 0287516 від
21 липня 2014 року останній встановлено 3
(третю) групу інвалідності, яка
встановлена на період з 01 серпня 2014
року по 01 серпня 2015 року. (а.с. 80)

Аналізуючи перелічені норми
матеріального права, дослідивши
письмові докази сторін по справі та
перевіривши їх відповідність вимогам
ЦПК України, взявши до уваги пояснення
позивача, представників позивача та
відповідача, кожного в окремості, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_6 до ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» про
відшкодування матеріальної шкоди,
спричиненої внаслідок ДТП, пов'язаної з
витратами на її лікування в розмірі
20548,72 грн., матеріальної шкоди,
пов'язаної із стійкою втратою
працездатності в розмірі 14616,00 грн., є
законними, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача щодо
стягнення на його користь з
відповідача по справі моральної шкоди
у розмірі 1027,40 грн., суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом. Тобто,
відшкодування моральної шкоди може
здійснюватися не тільки в силу
договору, але й закону.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.3 постанови "«Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від
31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її
вини. Відповідальність заподіювача
шкоди без вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених
законодавством (п.5 Постанови).

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації.

Як на спричинення відповідачем
позивачу моральної шкоди, остання
посилається на те, що вона зазнала
душевного стресу у зв'язку із
пошкодженням автомобіля та здоров'я
внаслідок ДТП; внаслідок ДТП вона
зазнала фізичну біль та страждання
внаслідок пошкодження здоров"я, була
вимушена тривалий час не працювати,
постійно відвідувати лікувальні
установи, витрачати сімейні кошти на
придбання ліків, що в свою чергу
призвело до постійного головного болю
та болю, пов'язаного з пошкодженням ока;
неможливості самостійно себе
обслуговувати та догляду членами
родини; неможливістю матеріально та
фізично утримувати родину, через що
вона несе певні моральні страждання.

У відповідності до статті 26-1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Страховиком (у випадках,
передбачених підпунктами "г" і "ґ"
пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2
статті 41 цього Закону, - МТСБУ)
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної
пригоди, моральна шкода у розмірі 5
відсотків страхової виплати за шкоду,
заподіяну здоров'ю.

Факт ушкодження здоров'я ОСОБА_3 під
час дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується як зібраними у справі
доказами, так і поясненнями сторін у
справі.

За подібних обставин та, керуючись
наведеними нормами матеріального
права, суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позовної
вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення з ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» на її користь моральної
шкоди, спричиненої внаслідок
ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди в
розмірі 1027,40 грн.

Крім того, слід зазначити, що
відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3
цієї ж статті Закону, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Аналогічним чином питання обов'язків
доказування та питання доказів регулює
ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При цьому слід зазначити, що
доказування не може ґрунтуватися лише
на припущеннях.

Представник відповідача не надав суду
жодного доказу в обґрунтування своєї
позиції з приводу позовних вимог
позивача щодо стягнення з ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» на користь ОСОБА_3 моральної
шкоди, спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в
розмірі 1027,40 грн., а тому є
неспроможними та судом до уваги не
приймаються.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК
України, якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», ставка судового
збору за подання позовної заяви
майнового характеру встановлена в
розмірі 1 відсотка ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Оскільки мінімальна заробітна плата на
1 січня 2014 року становить 1218,00 грн., то з
ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» на користь держави підлягає
стягненню судовий збір за подання
позовної заяви майнового характеру в
розмірі 361,92 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 215-216, 88 ЦПК
України, ст. 23, 1166, 1187, 1188 ЦК України,
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», яке
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Фрунзе, буд. № 40 (), на
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої та мешкаючої за
адресою: АДРЕСА_1 (ІПН: НОМЕР_3, паспорт
НОМЕР_4, виданий Шевченківським РВ УМВС
України в Запорізькій області 29.11.1997 р.)
матеріальну шкоду, пов"яз ану з
витратами на лікування в сумі 20548
(двадцять тисяч п'ятсот сорок вісім)
гривень 72 копійок, матеріальну шкоду,
пов"язану із стійкою втратою
працездатності в розмірі 14616
(чотирнадцять тисяч шістсот
шістнадцять) гривень 00 копійок,
моральну шкоду в розмірі 1027 (одна
тисяча двадцять сім) гривень 40 копійок,
а всього 36192 (тридцять шість тисяч сто
дев"яносто дві) гривні 12 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», яке
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Фрунзе, буд. № 40 () на
користь держави (Державний бюджет
Жовтневого району м. Запоріжжя, код
ЄДРПОУ: - 38025440, Банк одержувача: - ГУДКСУ
у Запорізькій обл.., МФО: 813015, рахунок:
0003, код бюджетної кодифікації:
22030001) судовий збір в розмірі 361 (триста
шістдесят одна) гривень 92 копійок.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя
шляхом подання апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення суду.

Суддя:

Н.Г.Скользнєва

20.11.2014