АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Галичанського
А.Д.,Чупікової В.В.

секретар Тодоряк Г. Д.

з участю представника позивачки
ОСОБА_1, представника відповідачки
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
договором позики за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 29 вересня 2014 року,

встановила:

У червні 2014 року позивачка ОСОБА_3
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
договором позики.

Водночас просила забезпечити позов
шляхом накладення арешту на належну
відповідачці квартиру АДРЕСА_1,
заборонити відчуження квартири, а
також заборонити вчиняти дії, що можуть
спричинити перехід права власності на
указане майно.

Посилалася на те, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити
або зробити неможливим виконання
рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 29 вересня 2014 року
заяву позивачки ОСОБА_3 задоволено
частково.

Заборонено відповідачці ОСОБА_4
відчужувати квартиру АДРЕСА_1, яка
належить їй на праві власності.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати та постановити
нову ухвалу, якою у задоволенні заяви
позивачки про забезпечення позову
відмовити.

Посилається на порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову частково, суд першої інстанції
виходив з необхідності вжиття заходів
забезпечення позову.

Такий висновок суду є по суті
правильним.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з чч.1-3 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити
певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати
платежі або передавати майно
відповідачеві чи виконувати щодо нього
інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору,
на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня
2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Заявлений ОСОБА_3 позов у даній справі
про стягнення заборгованості за
договором позики з ціною позову 30294
гривні є позовом майнового характеру,
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Тому доводи апелянта про
безпідставність вжиття заходів
забезпечення позову, невідповідність
вжитих заходів предмету позову є
необґрунтованими.

У зв'язку з наявністю спору між
сторонами, конкретних обставин справи,
суд першої інстанції дійшов
підставного висновку, що
незабезпечення позову може призвести
до невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Апелянт посилається на неспівмірність
виду забезпечення позову із заявленими
позовними вимогами.

Такі доводи не заслуговують на увагу.

Вжитий захід забезпечення позову
забезпечує виконання рішення суду у
разі задоволення позову.

Як пояснила в суді апеляційної
інстанції представник апелянта у
відповідачки відсутнє інше рухоме чи
нерухоме майно, на яке можливо накласти
арешт з метою забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись п.
1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Чернівці від 29 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: А. Д. Галичанський

В.В. Чупікова