ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7577/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Набудович І.О.

при секретарі Козін В.Є.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління Держземагенства у м. Києві, Головне управління юстиції у м. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача Київської міської ради, треті особи: Головне управління Держземагенства у м. Києві, Головне управління юстиції у м. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 Позивач, як спадкоємець померлого за законом, отримала свідоцтва про право на спадщину від 19.11.2012 року за реєстровим № 1579 та № 1581 на грошові вклади та на квартиру, видані приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 Проте, за життя ОСОБА_4 не оформив у встановленому законом порядку на себе спадкове майно, що залишилося після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_6 у вигляді земельної ділянки № 50 загальною площею 0,0694, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Вказана земельна ділянка належала померлій ОСОБА_6 на підставі державного акту серія ІІІ-КВ № 138997 від 17.02.2000 року. Вважає, що померлий батько фактично прийняв спадщину, але не оформив це право у встановленому законом порядку. Постановою приватного нотаріуса КМНО № 213/02-31 від 18.09.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті своєї матері. За таких обставин позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, тому змушена звернутися до суду та просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно - земельну ділянку № 50 загальною площею 0,0694, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

До суду позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглядати справу в її відсутності.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких просив розглядати справу без участі представника відповідача та винести рішення на підставі вимог чинного законодавства.

Третя особа - Головне управління Держземагенства у м. Києві в судове засідання не з'явилися, надали письмові пояснення, просили справу розглядати без участі їх представника та винести рішення на підставі вимог чинного законодавства.

Третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилися, надали письмові пояснення, просили справу розглядати без участі їх представника та винести рішення на підставі вимог чинного законодавства.

Третя особа - Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання свого представника не направили, належним чином повідомлені про час та день розгляду справи, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04.05.2012 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 6).

Померлий ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 15.05.1980 року (а.с. 8).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-КВ № 138997 від 17.02.2000 року власником земельної ділянки № 50 загальною площею 0,0694, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий № :90:875:0050 є ОСОБА_6 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті м. Києва від 07.09.2001 року (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, повторно складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві 13.09.2001 року, ОСОБА_4 є сином ОСОБА_6 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки № 50 загальною площею 0,0694, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Спадкоємцем померлої ОСОБА_6 за законом був її син - ОСОБА_4

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилася до 1 січня 2004 року, тому на момент її відкриття до відповідних правовідносини застосовувалися норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_4, як спадкоємець померлої ОСОБА_6 першої черги, із відповідною заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа щодо майна померлої не відкривалася, свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалося.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_4, поданої в СТ «Піон» 08.09.2001 року про переоформлення на нього земельної ділянки після смерті матері ОСОБА_6 (а.с. 17). Також, згідно з довідкою Садового товариства «Піон» № 14/11-04 від 26.11.2014 року членські взноси, які всі члени товариства повинні платити кожний місяць, були сплачені станом на грудень 2004 року (а.с. 111).

З матеріалів справи убачається, що в даному випадку ніким не оспорюється та обставина, що померлий ОСОБА_4, як спадкоємець померлої ОСОБА_6 першої черги, після смерті своєї матері здійснював правомочності володіння та користування земельною ділянкою, прийняв спадщину, фактично вступивши таким чином в управління або володіння спадковим майном.

Отже, померлий ОСОБА_4, набувши право на спадкування земельної ділянки та фактичне прийняття спадщини, у встановленому законом порядку це право не оформив.

16 травня 2012 року позивач, як спадкоємець померлого ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрито спадкову справу № 13/2012 (а.с. 51-105).

19 листопада 2012 року приватним нотаріусом позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти та квартиру АДРЕСА_1, що належали померлому ОСОБА_4

Постановою приватного нотаріуса КМНО № 213/02-31 від 18.09.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті своєї матері.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку право приватної власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 зареєстровано на ім'я ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-КВ № 138997 від 17.02.2000 року.

Як убачається, на даний час єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_4 щодо отримання спадкового майна, а саме земельної ділянки АДРЕСА_2 являється позивач ОСОБА_2

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець померлого, не в змозі оформити в нотаріальній конторі своє право власності на спадкову земельну ділянку у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують прийняття спадщини померлим ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до положень частини першої статі 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Спадкування за правом спадкової трансмісії, в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК), застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом.

Оскільки позивач, як спадкоємець померлого ОСОБА_4, позбавлена можливості здійснити своє право на спадкування та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, таке право підлягає відновленню в судовому порядку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності.

За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як наголошує ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку АДРЕСА_2.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 75, 88, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 321, 328, 392, 1217, 1218, 1270, 1276 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку 50, загальною площею 0,0694 га, наданої для ведення садівництва, кадастровий номер :90:875:0050, яка розташована по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Набудович