Номер провадження: 22-ц/785/6312/14
Головуючий у першій інстанції Бобуйок
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Процик М.В., Заїкін А.П.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у
користуванні власністю, виселення та
вселення, та за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в інтересах неповнолітніх:
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_2, яка діє в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Орган опіки та піклування Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради про визнання права
користування житловим приміщенням, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, що діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 21 травня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

12.09.2009 року ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в інтересах неповнолітніх:
ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради, за участю
третьої особи: Орган опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
про встановлення порядку користування
будинком та розподіл особистих
рахунків.

У вересні 2013 року, уточнивши свої
позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9
просили визнати за ними право
користування житловими та нежитловими
приміщеннями будинку АДРЕСА_1 та
зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати
ОСОБА_5 у прийнятті будинку до
експлуатації, посилаючись на те, ще
ОСОБА_5 оселилася проживати у спірному
будинку у квітні 2001 року як спадкоємиць
своєї померлої сестри та після її
смерті прийняла спадщину у повному
обсязі та зареєструвалася у будинку.
ОСОБА_6, ОСОБА_11 з неповнолітніми
ОСОБА_9, ОСОБА_8 оселилися проживати у
зазначений будинок як члени родини
ОСОБА_5 та зареєструвалися у ньому, та
за час проживання у зазначеному
будинку придбали право користування
ним, а за ОСОБА_5 рішенням Апеляційного
суду Одеської області від 28 травня 2013
року було визнано право на спадщину на
зазначений будинок після смерті її
сестри та визнано право власності на
будівельні матеріали з яких споруджено
спірний будинок та з цих підстав вони
придбали право користування усіма
житловими та нежитловими приміщеннями
спірного будинку та прийняття його
до експлуатації.

ОСОБА_10 та Малиновська районна
адміністрація Одеської міської ради
остаточним уточненням позовних вимог
та у відповідності до ст. ст. 24, 31 ЦПК
України були виключені з числа сторін,
які приймають участь у справі.

13.11.2009 року ОСОБА_2, яка діє в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у
користуванні власністю, виселення та
вселення.

ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 у своєму
позові просить виселити ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 з будинку АДРЕСА_1, посилаючись
на ст. 48 Закону України «Про власність».
Позивачка посилається на те, що 24
вересня 2007 року Малиновським районним
судом м. Одеси було скасовано рішення
Іллічівського районного суду м. Одеси
від 26 червня 2001 року, яким у ОСОБА_5 було
вилучено самочинно збудований
житловий будинок АДРЕСА_1 та
зобов'язано Іллічівську районну
адміністрацію Одеської міської ради
прийняти зазначений будинок на баланс.
На підставі скасованого рішення
Іллічівського районного суду м. Одеси
ОСОБА_5 була зареєстрована у
зазначеному будинку та отримала
свідоцтво про право власності на
нього.

Однак, рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 23 вересня 2009
poку було визнано незаконними та
скасовані розпорядження Іллічівської
РА виконавчого комітет Одеської
міської ради № 754 від 23 серпня 2001 року,
розпорядження Іллічівської РА
виконавчого комітету Одеської міської
ради № 151 від 23.08.2001 року, розпорядження
Іллічівської РА виконавчого комітету
Одеської міської ради № 816 від 13.09.2001
року, розпорядження органу
приватизації від 07.02.2002 року, виданого
УЖКГ Одеської міської ради на ім'я
ОСОБА_5, свідоцтво про право власності
УЖКГ Одеської міської ради від 07.02.2002
року, виданого на ім'я ОСОБА_5, та за
ОСОБА_2 з її неповнолітніми дітьми було
визнано право користування будинком
АДРЕСА_1. Зазначене рішення набрало
законної сили 05 жовтня 2009 року.

З цих підстав ОСОБА_2 вважає, що
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11 втратили
будь-які права на спірний будинок та як
особи, які перешкоджають їй
користуватися будинком АДРЕСА_1
повинні бути виселеними з нього.

Назвавши свій позов про усунення
перешкод в користуванні , виселення та
вселення, ОСОБА_2 фактично просила
усунути перешкоди в користуванні та
виселення відповідачів. ( т.3 а.с.3).

17.05.2010 року ухвалою Малиновського
районного суду м. Одеси зазначені
позови були об'єднані в одне
провадження.

Позивачка ОСОБА_2 свій позов у
судовому засіданні підтримала
повністю, у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11 просила
повністю відмовити.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_8 позов
ОСОБА_2 не визнали у повному обсязі,
просили у його задоволенні відмовити, а
свій позов до ОСОБА_2 повністю
задовольнити.

ОСОБА_11 позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6
підтримав у повному обсязі та 18.03.2014
року подав до Малиновського районного
суду м. Одеси заяву, у якій просив суд
розглядати справу у його відсутності.

Третя особа Орган опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради у
судове засідання не з'явилася.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 21 травня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення
перешкод у користуванні власністю,
виселення та вселення - відмовлено
повністю.

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в
інтересах неповнолітніх: ОСОБА_8,
ОСОБА_9 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - Орган опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання права користування
житловим приміщенням - задоволено
повністю.

Визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 право користування
житловими та нежитловими приміщеннями
будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 не перешкоджати
ОСОБА_5 у прийняті будинку до
експлуатації.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_2, що діє
в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, позов ОСОБА_2, що діє також в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4
- задовольнити, а в задоволенні позову
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах
неповнолітніх: ОСОБА_8, ОСОБА_9 -
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, суд першої інстанції
виходив з того, що рішенням
Апеляційного суду Одеської області від
28 травня 2013року за ОСОБА_5 визнано право
на спадщину за заповітом на будинок
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_13 та право
власності на будівельні матеріали з
яких споруджено спірний будинок,
ОСОБА_5 зареєстрована в спірному
будинку з квітня 2001року, а члени її
родини з 2004року, тому вона набула право
користування приміщеннями в яких
проживає та зареєстрована.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки ОСОБА_5 та члени її
родини мають право користування
спірними приміщеннями, то підстав для
їх виселення не вбачається.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який
їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що за час свого
життя ОСОБА_13, мати ОСОБА_2 та рідна
сестра ОСОБА_5 збудувала будинок
АДРЕСА_1 у який оселилася та проживала
без реєстрації. Будинок до
експлуатації прийнятий не був.

16.12.1998 року ОСОБА_13 - сестра ОСОБА_5
зробила розпорядження, щодо усього
свого майна та на ім'я ОСОБА_5 склала
заповіт, посвідчений секретарем
виконкому Сподобівської сільради
Шевченківського району, Харківської
області, зареєстрований в реєстрі № 223.
Відповідно до якого за своїм
волевиявленням передала ОСОБА_5
спадкові права не тільки на своє майно,
але і усі майнові права, у тому числі
права на прийняття будинку до
експлуатації та користування ним.

23 квітня 2001 року ОСОБА_13 померла та
одразу після її смерті ОСОБА_5
вселилась у спірний будинок, стала
володіти майном після її смерті та
управляти будинком: здала його на
баланс в Іллічівську району
адміністрацію, приватизувала його та
отримала свідоцтво про право
власності, які в подальшому були
скасовані рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 23 вересня 2009
року, а 30.11.2001 року ОСОБА_5
зареєструвалася у зазначеному
будинку.

Дані обставини визнаються сторонами
та встановлені рішеннями
Малиновського районного суду м. Одеси
від 23 вересня 2009 року та Апеляційного
суду Одеської області від 28 травня 2013
року, тому у відповідності до ст.ст. 60-63
ЦПК України вважаються доведеними та
підтверджуються усіма матеріалами
справи.

ОСОБА_5 оселилася проживати у спірний
будинок як спадкоємиця та прийняла
спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК
УРСР 1963 року.

У подальшому, як члени родини ОСОБА_5 у
будинок оселилися проживати донька
ОСОБА_5 ОСОБА_6, яка зареєструвалася
28.07.2004 року, онуки ОСОБА_5 ОСОБА_15
ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєструвався 28.07.2004
року) та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та зять
ОСОБА_5 - ОСОБА_7, який зареєструвався у
будинку 18.06.2004 року.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 23 вересня 2009 року, яким
були скасовані правовстановчі
документи на ім'я ОСОБА_5, питання щодо
позбавлення права користування
будинком АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та членів її
родини не вирішувалося.

На підставі рішення Апеляційного
суду Одеської області від 28 травня 2013
року за ОСОБА_5 визнано право на
спадщину за заповітом на будинок
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_13 та право
власності на будівельні матеріали з
яких споруджено спірний будинок.

Суд першої інстанції обгрунтовано
прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не
надала суду доказів того, що ОСОБА_5 та
члени її родини незаконно оселилися у
будинку, втратили право користування
ним, не проживають у зазначеному
будинку.

Напроти в суді першої інстанції
ОСОБА_2 пояснила, що вона та її діти
проживають у одній кімнаті цього
будинку, а іншу частину будинку
займають інші особи, але вона спроб
оселитися до іншої частини будинку не
робила. Крім того, рішенням
Апеляційного суду Одеської області від
28 травня 2013 року встановлено, що права
користувача спірного будинку не
порушено.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року ОСОБА_2 у задоволенні позову до
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області, за участю третіх
осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про зняття з
реєстраційного обліку відмовлено.

На підставі наведеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що ОСОБА_5 оселилася
як член родини ОСОБА_13, є спадкоємицею
після її смерті за заповітом, отримала
право на спадщину після смерті сестри
та проживає у будинку по цей час, тобто
вселилася з законних підстав, отримала
право прийняття будинку до
експлуатації, сплачує усі комунальні
послуги, провела усі необхідні дії щодо
газифікації, електрифікації будинку та
проживає сумісно з членами своєї
родини у будинку АДРЕСА_1

ОСОБА_2 не є власником спірного
будинку, тому не може вимагати
усунення перешкод у користування
власністю та виселення ОСОБА_5 на
підставі Закону України «Про
власність».

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_5 , як особа за
якою визнано право на спадщину за
заповітом на будинок АДРЕСА_1 та право
власності на будівельні матеріали з
яких споруджено зазначений будинок має
право прийняти його до експлуатації.
ОСОБА_2 заперечує ці права ОСОБА_5 та
заперечує проти прийняття будинку до
експлуатації на ім'я ОСОБА_5, тому
ОСОБА_5, як особа якій належить право
власності на будівельні матеріали має
право у відповідності до ст. 391 ЦК
України на захист права власності від
порушень, не пов'язаних із позбавленням
володіння, може вимагати від ОСОБА_2 не
перешкоджати їй у прийнятті будинку
до експлуатації.

Доводи апеляційної скарги про те,
що ОСОБА_5 з сім;єю не проживає в
спірному будинку спростовуються
позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні будинком шляхом
виселення ОСОБА_5 з сім;єю із будинку,
тобто ОСОБА_2 сама визнає, що ОСОБА_5 з
сім;єю проживають в будинку .

Посилання в апеляційній скарзі на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року якою було задоволено позов
ОСОБА_2 та зобов;язано Малиновський
районний відділ ОМУ МВС України в
Одеській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_14 за адресою : АДРЕСА_1 є
необгрунтованими, оскільки дана
постанова ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 10
липня 2014року скасована .

В апеляційній скарзі вказується на
те, що у ОСОБА_5 відсутні документи на
будинок АДРЕСА_1 і що ОСОБА_5 не
зверталась до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів не приймає до уваги
дані доводи, оскільки вони
спростовуються рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Одеської
області від 28.05.2013року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 21 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді
А.П.Заїкін

М.В. Процик