Справа № 521/8477/13-ц
Пр.№2/521/451/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2014 року місцевий
Малиновський районний суд м. Одеси у
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Одеського регіонального Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», Першого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
третя особа: приватний нотаріус
Дніпропетровського нотаріального
округу, ОСОБА_2 про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, заборону вчинення
виконавчих дій, суд
Позивач звернулася до суду з
позовом до Одеського регіонального
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», Першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, третя особа:
Приватний нотаріус Дніпропетровського
нотаріального округу, ОСОБА_2 та
просить визнати виконавчий напис
приватного нотаріуса
Дніпропетровського нотаріального
округу, ОСОБА_2 від 19.03.2013 року,
зареєстрований у реєстрі за №1486, щодо
звернення стягнення на автомобіль,
марки БМВ - 3180, д/н НОМЕР_1 таким, що не
підлягає виконанню. Заборонити Першому
Малиновському відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції вчиняти будь-які
дії стосовно спірного майна на
підставі виконавчого провадження,
відкритого відповідно виконавчого
напису приватного нотаріуса
Дніпропетровського нотаріального
округу, ОСОБА_2 від 19.03.2013 року.
В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначила, що спірний
виконавчий напис вчинено на стягнення
рухомого майна позивача за Договором
застави рухомого майна від 09 жовтня 2007
року, яким забезпечено виконання
зобовязань позивача, ОСОБА_1 за
Кредитним договором №ОД14/10/2007/840-К/252
від 09 жовтня 2007 року. На думку позивача,
у відповідача не було жодних правових
підстав на звернення до органів
нотаріату з заявою про вчинення такого
виконавчого документа. Позивач
зазначила, що виконавчий напис від
19.03.2013 року вчинений з численними
порушеннями закону, зокрема головна
дирекція ПАТ «КБ «Надра» маючи
юридичну адресу у м. Києві з невідомих
причин звернулась до приватного
нотаріуса Дніпропетровського
нотаріального округу, ОСОБА_2; сума
заборгованості у виконавчому написі не
відповідає дійсності; строк виконання
зобов*зання збільшено на два роки; при
вчиненні виконавчого напису позивача
не було особисто повідомлено та не
враховано наявність або відсутність
спору щодо розміру заборгованості.
Крім того, позивач вважає дії вчинені з
боку Першого Малиновського відділу ДВС
Одеського міського управління юстиції
щодо відкриття виконавчого
провадження, а також арешту майна та
оголошення заборони на його
відчуження, безпідставними та такими,
що порушують її права. З метою
відновлення свого порушеного права,
позивач звернулася з вказаним позовом
до суду.
Позивач та її представник у
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги, просили їх задовольнити у
Представник відповідача, ПАТ «КБ
«Надра», сповіщений належним чином, у
судове засідання не з*явився, проте
надала заперечення стосовно предмету
позову, зазначивши, що жодних порушень
законодавства при вчиненні
виконавчого напису ні за
місцезнаходженням банку чи його
управління, не має, виконавчий запис
був вчинений у точній відповідності до
ст.. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому просила
відмовити у задоволені позовних вимог
Відповідач, Перший Малиновський
відділ ДВС Одеського міського
управління юстиції, сповіщені належним
чином, у судове засідання не з*явилися.
Виконавчою службою були надіслані до
суду заперечення проти позову, згідно
яких вбачається, що жодних порушень
вимог чинного законодавства, зокрема
ЗУ «Про виконавче провадження» при
вчиненні виконавчих дій щодо відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого напису №1486 від 19.03.2013 року,
оголошення розшуку та накладання
арешту на майно боржника, з боку ДВС не
було, тому вимоги спрямовані до Першого
Малиновського відділу ДВС Одеського
міського управління юстиції щодо
заборони проведення будь-яких
виконавчих дій, є безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.
Третя особа на боці відповідача,
приватний нотаріус Дніпропетровського
нотаріального округу, ОСОБА_2,
надіслала до суду заперечення стосовно
позовних вимог, посилаючись на те, що
предметом спору в цій справі є не
дійсний розмір боргу перед кредитором
або відсутність такого, а дотримання
нотаріусом діючого законодавства при
вчиненні виконавчого напису, а такі
порушення, навіть якби вони були
допущені, не можуть бути підставою для
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню. Крім того,
відповідно до п. 282 Інструкції „Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України", жодних порушень
законодавства при вчиненні
виконавчого напису не за
місцезнаходженням банку чи управління
банку немає. Виконавчий напис був
вчинений у точній відповідності до ст.88
Закону України «Про нотаріат», а саме
на підставі документів, що
підтверджують безспірність
заборгованості та з суворим
дотриманням ч.4 п. 283 Інструкції „Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України", тобто після
отримання Позивачем письмової вимоги
про усунення порушень.
Заслухавши пояснення позивача та
його представника, перевіривши
матеріали справи та дослідивши надані
сторонами докази, суд, надавши належну
юридичну оцінку правовідносинам, що
виникли між сторонами по справі,
проаналізувавши представлені письмові
докази, доходить висновку, що у
задоволенні заявленого позову слід
відмовити, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
У судовому засідання встановлено,
що 09 жовтня 2007 року між ВАТ «КБ«Надра»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір №ОД14/10/2007/840-К/252, за умовами
якого ОСОБА_1 було отримано кредитні
кошти у розмірі 14 000 доларів США, на
споживчі цілі, на умовах, визначених
даним кредитним договором, зі сплатою
Згідно з вимогами Закону України «Про
акціонерні товариства» № 514-У1 від
17.09.2008 року було внесено зміни до
Статуту ВАТ «КБ Надра» та змінено
найменування банку на Публічне
акціонерне товариство «КБ Надра» (ПАТ
«КБ Надра»), згідно із Свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи,
Серії А01 №794080.
У забезпечення виконання
договірних зобовязань за вказаним
кредитним договором, сторони
09 жовтня 2007 року уклали Договір
застави, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, ОСОБА_3 від
Відповідно до умов цього договору
заставодавець, ОСОБА_1, з метою
забезпечення належного виконання
зобовязання, що випливає з Кредитного
договору №ОД14/10/2007/840-К/252 від 09.10.2007
року, передала в заставу, а
заставодержатель, ПАТ «КБ «Надра» цим
прийняв у заставу в порядку і на умовах,
визначених у цьому договорі, предмет
застави, що належить заставодавцю на
Предметом вказаного договору
застави є транспортний засіб,
автомобіль марки BMW, модель 3181, 2002 року
випуску, легковий купе, об*єм двигуна
1995, номер шасі (кузов, рама, колесо)
НОМЕР_2, колір бежевий, реєстраційний
номер НОМЕР_1, тобто рухоме майно, яке на
підставі Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, виданого
РЕВ-2 ДАІ м.Одеси УДАІ ГУМВС України в
Одеській області від 23.08.2007 року,
належить гр. ОСОБА_1.
У звязку з порушенням ОСОБА_1 своїх
зобов*язань за кредитним договором
№ОД14/10/2007/840-К/252 від 09.10.2007 року, ПАТ «КБ
Надра» звернулося до приватного
нотаріуса Дніпропетровського
нотаріального округу, ОСОБА_2 із заявою
про вчинення виконавчого напису на
заставлене рухоме майно, згідно
договору застави від 09.10.2007 року.
19 березня 2013 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
нотаріального округу, ОСОБА_2 видано
виконавчий напис, яким звернено
стягнення на транспортний засіб -
автомобіль марки BMW, модель 3181, 2002 року
випуску, легковий купе, об*єм двигуна
1995, номер шасі (кузов, рама, колесо)
НОМЕР_2, колір бежевий, реєстраційний
номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1
та який є предметом застави.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону
України «Про нотаріат», для стягнення
грошових сум або витребування від
боржника майна нотаріуси вчиняють
виконавчі написи на документах, що
встановлюють заборгованість.
Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України
«Про нотаріат», нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років.
Частиною 4 п. 283 Інструкції
передбачено, що вчинення виконавчого
напису в разі порушення основного
зобов'язання здійснюється нотаріусом
після спливу тридцяти днів з моменту
одержання боржником письмової вимоги
про усунення порушень.
Згідно п. 284 зазначеної Інструкції
нотаріус вчиняє виконавчі написи,
зокрема, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
Пунктом 286 Інструкції передбачено,
що при вчиненні виконавчого напису
нотаріус повинен перевірити, чи подано
на обґрунтування стягнення документи,
зазначені у Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів.
Відповідно до п. 1 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року
для одержання виконавчого напису для
стягнення заборгованості за
нотаріально посвідченими угодами
подаються, зокрема, оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.
Виконавчий напис був вчинений з
дотриманням Закону України «Про
нотаріат», Інструкції „Про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України", тобто після отримання
позивачем письмової вимоги про
усунення порушень. Вищезазначене
підтверджується належним доказом
отримання позивачем відповідної
вимоги за вих. №2561 від 05.10.2012 року, а
саме: описом вкладення в цінний лист.
Після отримання зазначеної вимоги
позивач не пред'явив до банку чи до суду
жодних заперечень, що свідчить про
відсутність спору щодо розміру
заборгованості на момент вчинення
15.04.2013року ПАТ «КБ «Надра» звернулося
до Першого Малиновського відділу ДВС
ОМУЮ із заявою про відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого напису №1486 від 19.03.2013року.
На підставі зазначеного
виконавчого напису нотаріуса 19.03.2013
року, головним державним виконавцем
Першого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції,
Жердецьким Д.В. було відкрито виконавче
провадження ВП № 37683579.
Постановами ВП № 37683579 від 26.04.2013
року було накладено арешт, оголошено в
розшук автомобіль марки BMW, модель 3181,
2002 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 та зупинено виконавче
провадження на час проведення казаних
дій, пов*язаних з розшуком
транспортного засобу.

Зобовязання виникають із підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу,
зокрема: з договорів та інших
правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Зобовязання перестає діяти в разі
його припинення з підстав,
передбачених договором або законом ( ч.
1 ст. 598 ЦК України).

Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601,
604-609 ЦК України.

За відсутності інших підстав
припинення зобовязання, передбаченого
договором або законом, зобовязання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК
України).

Належним виконанням зобовязання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права
та обовязки сторін зобовязання.

Стаття 610 ЦК України визначає, що
порушенням зобовязання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобовязання.

У разі порушення зобовязання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом (ст. 611 ЦК
України).

Згідно ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання
боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про
заставу» встановлено, що звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави. Звернення
стягнення на заставлене майно
державного підприємства
(підприємства, не менше п'ятдесяти
відсотків акцій (часток, паїв) якого є
у державній власності) здійснюється за
рішенням суду.

Інше передбачено Законом України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», чинним з 1 січня
2004 року, який визначає правовий режим
регулювання обтяжень рухомого майна,
встановлених із метою забезпечення
виконання зобовязань, а також правовий
режим виникнення, оприлюднення та
реалізації інших прав юридичних і
фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Прикінцевими і перехідними
положеннями згаданого Закону
передбачено, що законодавчі та інші
нормативно-правові акти, прийняті до
набрання чинності цим Законом,
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Отже, Закон України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» є спеціальним
законом з питань правового режиму
регулювання обтяжень рухомого майна.
Положення Закону України «Про заставу»
застосовуються лише в частині, що не
суперечать Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Статтею 26 цього Закону визначено
позасудові способи звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
відповідно до якої обтяжувач має право
на власний розсуд обрати один із таких
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження: 1)
передача рухомого майна, що є предметом
забезпечувального обтяження, у
власність обтяжувача в рахунок
виконання забезпеченого обтяженням
зобовязання в порядку, встановленому
цим Законом; 2) продаж обтяжувачем
предмета забезпечувального обтяження
шляхом укладення договору
купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем або на публічних
торгах; 3) відступлення обтяжувачу
права задоволення забезпеченої
обтяженням вимоги у разі, якщо
предметом забезпечувального обтяження
є право грошової вимоги; 4) переказ
обтяжувачу відповідної грошової суми,
у тому числі в порядку договірного
списання, у разі, якщо предметом
забезпечувального обтяження є гроші
або цінні папери; 5) реалізація
заставленого майна на підставі
виконавчого напису нотаріуса.

Позивач, ОСОБА_1, в якості
обґрунтування позовних вимог,
зазначила, що виконавчий напис,
вчинений приватним нотаріусом з
порушенням діючого законодавства, у
звязку з тим, що на момент укладання
Договору застави від 09.10.2007року, не
діяла норма права про право обтяжувача
на власний розсуд обрати такий
позасудовий способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, як
реалізація заставленого майна на
підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зазначене обґрунтування суд не бере
до уваги, у звязку з тим, що п. 4.1.
Договору застави від 09.10.2007 р.
передбачено, що при порушенні
позичальником умов кредитного
договору щодо строків виконання
зобов'язання, у заставодержателя
виникає право на задоволення вимог,
забезпечених заставою, за рахунок
предмета застави.

Право на звернення стягнення на
предмет застави у банка виникло
відповідно ч. 1 ст.20 Закону України «Про
заставу», відповідно до якої,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

Вищезазначений пункт Договору був
чинний на час вчинення виконавчого
напису нотаріуса 19
березня 2013 року, будь яких підтверджень
визнання недійсності цього пункту
представником відповідача не надано.

Таким чином, спірні правовідносини
сторін врегульовано п. 4.1. Договору
застави від 09.10.2007 р. та Законом України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», якими
передбачено звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
на підставі виконавчого напису
нотаріуса.

Оскаржуваний виконавчий напис
нотаріуса підлягає виконанню,
оскільки його вчинено щодо рухомого
майна в період чинності п. 5 ч. 1 ст. 26
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Пленум Верховного Суду України своєю
Постановою № 2 від 31.01.1992 року „Про
судову практику в справах за скаргами
на нотаріальні дії або відмову в їх
вчиненні" від 31.01.1992р. з подальшими
змінами роз'яснив судам, що в справах
щодо оспорювання виконавчого напису
боржник може оспорити в позовному
провадженні лише правильність вимог,
зазначених у виконавчому напису.

Виконавчий напис був вчинений у
відповідності до Закону України «Про
нотаріат» та з дотриманням Інструкції
„Про порядок вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України", тобто після
отримання позивачем письмової вимоги
про усунення порушень. Будь-яких спорів
щодо розміру заборгованості за даним
кредитним договором між позивачем та
банком не було і немає зараз. Навіть при
поданні даної позовної заяви позивач
не наводить жодних розрахунків, не
доводить відсутності заборгованості
чи наявності боргу у меншому розмірі,
ніж визначений банком.

Крім того, враховуючи, що предметом
позову є визнання виконавчого напису
таким, що не підлягає виконанню.
Виконавчий напис, що вчиняється
нотаріусом, відноситься до
нотаріальних дій. Тобто оскаржується
правомірність вчинення нотаріусом
нотаріальної дії, зокрема - вчинення
виконавчого напису, але при цьому
вимоги позивача спрямовані лише до ПАТ
«КБ «Надра» та Першого Малиновського
ДВС ОМУЮ, а приватний нотаріус
Дніпропетровського нотаріального
округу, ОСОБА_2 виступає третьою особою
на стороні відповідача.

Також суд не вбачає підстав для
задоволення позову в частині щодо
заборони проведення будь-яких
виконавчих дій Першим Малиновським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
у межах виконавчого провадження ВП №
37683579, оскільки судом не встановлено
порушень вимог законодавства
державним виконавцем при прийнятті
вище вказаних постанов.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

В порушення вимог вказаної вище ст.
60 ЦПК України ОСОБА_1 у позові навіть не
вказує, які конкретно вимоги чинного
законодавства були порушені державним
виконавцем при проведенні виконавчих
дій.

Враховуючи зазначене, суд вважає,
що позов є необґрунтованим та таким, що
не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

На підставі вище викладеного, суд
робить висновок, що обставини
викладені позивачем на підтвердження
своїх позовних вимог, при дослідженні
судом в ході судового слідства, не
знайшли жодного документального
підтвердження, тому не можуть бути
достатньою правовою підставою для
задоволення позовних вимог.

У разі відмови у задоволенні позову,
відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України, ст.7
Закону України «Про судовий збір»,
судовий збір не підлягає стягненню або
поверненню.

Керуючись ст. ст. 590, 321, 386, 391 ЦК
України, ст. 20 Закону України «Про
заставу», ст. ст. 24, 26 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209,
213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1
до Одеського регіонального Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», Першого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
третя особа: приватний нотаріус
Дніпропетровського нотаріального
округу, ОСОБА_2 про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, заборону вчинення
виконавчих дій - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Буран О.М.