АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28 серпня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті
особи Шевченківський РВ ГУДМС України
в м. Києва, Служба у справах дітей
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації, Служба у
справах дітей Дніпровської районної в
м. Києві державної адміністрації, про
визнання особи такою, що втратила право
на користування жилим приміщенням,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/413/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Мальцев Д.О .Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до
неповнолітньої ОСОБА_4 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням, який
обґрунтовує тим, що позивач перебував з
ОСОБА_3, у шлюбі з 23.09.1995, який розірвано
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 30.05.2011. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1
народилась ОСОБА_4 - відповідач по
справі. З травня 2011 року колишня
дружина з донькою проживають окремо за
адресою: АДРЕСА_1, а в квартирі АДРЕСА_2
відповідач не проживає, не сплачує
комунальні платежі, не отримує
кореспонденцію за даною адресою, при
цьому вказує, що перешкод в
користуванні жилим приміщенням
відповідачу не чинить. Оскільки
відповідач у спірній квартирі не
проживає більше шести місяців, не
оплачує житлово-комунальні послуги, не
приймає участь у спільному побуті,
позивач вважає її такою, що втратила
право користування нею.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 серпня 2013 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи
Шевченківський РВ ГУДМС України в м.
Києві, Служба у справах дітей
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації, Служба у
справах дітей Дніпровської районної в
м. Києві державної адміністрації, про
визнання особи такою, що втратила право
на користування жилим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_2 залишено без
задоволення.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі, а саме: визнати
неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що в між
батьками досягнуто згоди про місце
проживання доньки, тому неповнолітня
ОСОБА_4 проживає з матір'ю у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1, яка на підставі права
власності належить їм в рівних долях,
по Ѕ частині.

Також на думку апелянта, судом першої
інстанції не надано належної оцінки
показанням свідків, які підтвердили
відсутність ОСОБА_4, за її місцем
реєстрації, понад 1 рік без поважних
причин.

Крім того, апелянт зазначає, що не
погоджується з висновком інспектору
Служби у справах дітей Шевченківської
районної державної адміністрації
міста Києва, в якому не враховано
неможливість проживання трьох дітей в
спірній квартирі.

Апелянт висловлює думку, що суд першої
інстанції не витребував на момент
винесення рішення, Акту обстеження
житлових умов проживання
неповнолітньої ОСОБА_4, чим допустив
неповне дослідження всіх обставин у
справі.

В судовому засіданні позивач
апеляційну скаргу підтримав, просив її
задовольнити з підстав, викладених у
скарзі.

Інші учасники в судове засідання не
з'явились, повідомлені належним чином,
причини своєї неявки суду не
повідомили, тому в силу ст.305 ЦПК
України, колегія суддів вважає за
можливе розглядати справу у його
відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., вислухавши пояснення позивача,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з правильно
встановлених в судовому засіданні
обставин та дійшов обґрунтованого
висновку про недоведеність факту того,
що неповнолітня ОСОБА_4, як член сім'ї
власника житла більше року без
поважних причин в спірній квартирі не
проживає та не цікавиться нею.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, так як він в повній мірі
відповідає встановленим обставинам
справи та вимогам Закону.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач з 23.09.1995 перебував з
відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому
шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась
дитина - ОСОБА_4

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 30.05.2011 шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 10.05.2012, яке набрало
законної сили згідно з ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 03.10.2012, за
ОСОБА_1 визнано особистою приватною
власністю квартиру АДРЕСА_2.

Згідно довідки ЖБК «Електрон» за
формою №3, в спірній квартирі
зареєстровані та проживають ОСОБА_1 з
2005року, ОСОБА_4 з 2005 року та ОСОБА_7 з 2011
року.

Комісією у складі голови правління ЖБК
«Електрон» - Шевченко В.K., мешканки
кв.НОМЕР_1 ОСОБА_9, мешканки кв.НОМЕР_2
ОСОБА_10 актами від 05.06.2012, 10.07.2012, 24.09.2012
встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4 у
квартирі АДРЕСА_2 не проживає.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з
урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному власником.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Посилання апелянта на те, що не надано
належної оцінки показанням свідків,
які підтвердили відсутність ОСОБА_4, за
її місцем реєстрації, понад 1 рік без
поважних причин, колегія суддів вважає
передчасними.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Так, в матеріалах справи наявні акти, за
якими неповнолітня ОСОБА_4 у квартирі
АДРЕСА_2 не проживає.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, неповнолітня навчається в ЗСШ
№70 (т.1 а.с 168), що територіально
знаходиться за її місцем реєстрації,
тобто в Шевченківському районі міста
Києва, що говорить про непроживання
ОСОБА_4 з поважних причин, оскільки вона
є неповнолітньою, яка на даний час
проживає зі своєю матір'ю, при цьому
батько - позивач по справі проживає у
спірній квартирі з іншою сім'єю та не
виявляє інтересу щодо проживання своєї
доньки - ОСОБА_4 разом з ним в спірній
квартирі, про що правильно зазначив суд
першої інстанції в оскаржуваному
рішенні.

Доводи апелянта про те, що у висновку
інспектору Служби у справах дітей
Шевченківської районної державної
адміністрації міста Києва, не
враховано неможливість проживання
трьох дітей в спірній квартирі, а судом
не витребувано Акту обстеження
житлових умов проживання
неповнолітньої ОСОБА_4, не спростовують
висновку суду першої інстанції,
оскільки не стосуються предмету позову
щодо права користування
неповнолітньої ОСОБА_4 спірною
квартирою.

Таким чином, суд першої інстанції в
повному обсязі дослідив, проаналізував
та дав належну оцінку, поданим
сторонами доказам, що мають значення в
конкретній справі, доводять існування
відповідних юридичних обставин,
застосував норми матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, та дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
неповнолітня ОСОБА_4 має право
користуватися квартирою АДРЕСА_2, як
член сім'ї позивача та власника цієї
квартири, на рівні з іншими жильцями
вказаної квартири є обґрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги
законності рішення суду першої
інстанції не спростовують, рішення
суду першої інстанції ухвалене без
порушення норм матеріального та
процесуального права, тому підстави
для задоволення апеляційної скарги,
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28 серпня 2013 року відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 серпня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: