АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/1927/13
Номер провадження 22-ц/786/109/14
Головуючий у 1-й інстанції Попов М.С.
Доповідач Карпушин Г. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі: Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі: головуючого судді:
Карпушина Г.Л.; суддів: Корнієнка В.І.,
Триголова В.М.. при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Полтавагаз», на рішення Карлівського
районного суду Полтавської області від
14 листопада 2013 року по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Полтавагаз» в особі
Карлівського управління по
експлуатації газового господарства до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
послуги по газопостачанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за послуги по
газопостачанню з тих підстав, що
останній є абонентом позивача та на
його ім'я відкрито особистий рахунок
НОМЕР_1. В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не в
повному обсязі сплачував за надані
послуги з газопостачання станом на
01.09.2013 р. у нього виникла заборгованість
в розмірі 1 412, 59 грн.

Рішенням Карлівського районного суду
Полтавської області від 14 листопада 2013
року в задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Полтавагаз» в особі Карлівського
управління по експлуатації газового
господарства до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за послуги по
газопостачанню відмовлено в повному
обсязі.

З даним рішенням суду не погодився
представник ПАТ «Полтавагаз» та подав
на нього апеляційну скаргу в якій
просить рішення Карлівського
районного суду Полтавської області від
14 листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Апелянт вважає рішення
місцевого суду таким, що не відповідає
наявним в справі матеріалам та
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а також посилається на те, що судом
неповно з'ясовані обставини справи.

Судове засідання проводилось в
присутності сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та мотиви апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, укладеним
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин. Суд оцінює незалежність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач відноситься до пільгової
категорії громадян, яким надається 50%
знижка на комунальні послуги. До 2001
року відповідачу надавалась знижка на
оплату послуг з газопостачання, але з
2001 року по 2007 рік така пільга не
надавалась. Договір між сторонами про
надання послуг по газопостачанню був
укладений в 2007 році. Відповідно до ч. 4
ст. 22 ЗУ «Про міліцію», в редакції, яка
діяла на момент виникнення
заборгованості, а саме з 2001 по 2007 рік,
працівникам міліції та членам їх сімей
надається 50% знижка по оплаті жилої
площі, комунальних послуг, а також
палива.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач відноситься до
пільгової категорії громадян, яким
надається 50% знижка на комунальні
послуги.

Проте, повністю з таким висновком,
колегія суддів, погодитись не може з
наступних підстав.

Порядок надання населенню послуг з
газопостачання визначено Правилами
надання населенню послуг з
газопостачання, затверджених
постановою КМУ № 2246 від 9 грудня 1999 року
«Про затвердження Правил надання
населенню послуг з газопостачання» з
подальшими змінами та доповненнями
(далі - Правила).

Пунктом 18 Правил передбачено, що в разі
отримання права на пільги з оплати
природного або скрапленого газу
споживач повинен звернутися до
газопостачального підприємства з
письмовою заявою та документами, що
підтверджують право на пільги.

Згідно ч.ч.1,7 ст.22 Закону України «Про
міліцію», працівникам міліції та
членам їх сімей надається 50-процентна
знижка по оплаті жилої площі,
комунальних послуг, а також палива в
межах норм, встановлених
законодавством.

Приймаючи рішення на підстав
викладених вище норм закону, місцевим
судом, залишено поза увагою, що
вирішуючи на підставі ч. 4 ст. 22 Закону
України від "Про міліцію" спори щодо
реалізації прав працівників міліції на
пільгове споживання електричної
енергії необхідно одночасно
застосувати норми Законів України про
Державні бюджети на відповідний рік,
положення ст. 102 Бюджетного кодексу
України, постанови Кабінету Міністрів
України від 29.01.03 року №17 « Про Єдиний
державний реєстр осіб, які мають
пільги», від 31.03.2003 року №426 «Про
затвердження Порядку надання пільг,
компенсацій і гарантій працівникам
бюджетних установ,
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу» та інші
нормативні акти.

Так, відповідно до положень
нормативних актів, які місцевим судом
не враховано, витрати на матеріальне і
побутове забезпечення, на яке згідно з
законами України мають право окремі
категорії працівників, в тому числі на
покриття знижки плати за користування
житлом (квартирної плати), паливом,
телефоном та плати за комунальні
послуги (водопостачання, газ,
електрична та теплова енергія),
здійснювалися за рахунок і в межах
бюджетних асигнувань на утримання цих
бюджетних установ. Порядок надання
таких пільг для працівників органів
внутрішніх справ визначався
постановою КМУ України від 31.03.2003 року
№426.

Зважаючи на недостатні фінансові
можливості держави щодо належного
забезпечення всіх працівників
бюджетних установ встановленими
пільгами та недотримання відповідачем
умов та порядку отримання пільг по
оплаті комунальних послуг, в період
часу з 2001 по 2007 роки, останній повинен
був проводити оплату послуг з
газопостачання в повному обсязі.

На підставі викладеного вимоги
позивача є обгрунтованими та
правомірними, а висновки суду першої
інстанції, про підстави їх не
задоволення передчасними та
неналежними.

Відповідно до п.17 Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
затверджених постановою КМУ № 2246 від 9
грудня 1999 року, розрахунковим періодом
для розміру оплати послуг з
газопостачання є календарний місяць.
Плата за надані протягом
розрахункового періоду послуги з
газопостачання вноситься не пізніше10
числа наступного місяця, якщо
договором не встановлено іншого
терміну. Обов'язок споживача послуг по
їх оплаті у строки визначені договором
або законом, закріплений ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги».

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Місцевим судом під час розгляду справи,
було встановлено, що заборгованість по
оплаті послуг з газопостачання
виникла, у зв'язку з оплатою
відповідачем у період часу з 2001 по 2007
рік 50% вартості отриманих послуг. Даний
факт визнавався сторонами, був
зазначений в рішенні суду та не
оспорювався позивачем при подачі
апеляційної скарги.

Крім того, даний факт був перевірений
колегією суддів, шляхом огляду
абонентських книг по оплаті послуг з
газопостачання наданих відповідачем.
Проведеною перевіркою, при одночасному
звірянні з розрахунком заборгованості
наданим позивачем, встановлений
місцевим судом факт підтвердився.

Твердження представника позивача, що
строк позовної давності ними не
пропущено, оскільки він переривався
внаслідок постійної зміни суми боргу, є
необґрунтованими. Оглядом
абонентських книг та вивченням
розрахунку заборгованості
встановлено, що відповідачем починаючи
з 01.01.2007 року погашення боргу за минулий
період не проводилося. Всі проплати,
які ним проводилися були поточними, а
різниця між нарахованими сумами та
сумами платежів, виникала внаслідок
недотримання відповідачем строку
оплати отриманих послуг.

Беручи до уваги, встановлені обставини
справи та наведені вище норми закону,
зважаючи, на те, що відповідач під час
розгляду справи в суді першої
інстанції усно заявляв про
застосування судом наслідків спливу
строку позовної давності, що
підтверджується журналом судового
засідання, колегія суддів вважає, що в
задоволенні позовних вимог позивача
необхідно відмовити у зв'язку з
пропуском останніми строків позовної
давності.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Полтавагаз» та зміни рішення
Карлівського районного суду
Полтавської області від 14 листопада 2013
року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Полтавагаз» - задовольнити частково.

Рішення Карлівського районного суду
Полтавської області від 14 листопада 2013
року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення, посилання суду на
безпідставність позовних вимог
позивача, як підставу для відмови у їх
задоволені, зазначивши, що підставою
для відмови у задоволенні позову є
пропуск строку позовної давності.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Г.Л. Карпушин