Номер провадження: 22-ц/785/4711/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Мартинової К.П. , Кравця Ю.І.

при секретарі Железнова В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника ПАТ
"МАРФІН БАНК" на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської обалсті від 18 березня 2014 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Марфін Банк"
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості ,-

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до суду вказаним
позовом в якому, з урахуванням уточнень
просив стягнути з відповідачів на свою
користь заборгованість за кредитним
договором №01103/F0 від 10.08.2011р. в розмірі 2
226 244,72 гривень, в тому числі: 1 846 027,06
гривень (один мільйон вісімсот сорок
шість тисяч двадцять сім гривень 06
копійок) - заборгованість за наданим
кредитом (основний борг); 235 252,16 (двісті
тридцять п'ять тисяч двісті п'ятдесят
дві гривні 16 копійок) - заборгованість
по сплаті відсотків; 28 260,48 гривень
(двадцять вісім тисяч двісті шістдесят
гривень 48 копійок) - заборгованість за
пенею за несплату основного боргу; 96
102,68 гривень (дев'яносто шість тисяч сто
дві гривні 68 копійок) - заборгованість
за пенею за несплату процентів; 20 602,34
гривень (двадцять тисяч шістсот дві
гривні 34 копійки) штраф, а також просив
стягнути судові витрати по справі.

Договір поруки був укладений між
банком та ОСОБА_3 10.08.2011 року (а.с. 19).

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково, заперечував проти розміру
штрафів та пені.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської обалсті від 18 березня 2014
року позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Марфін Банк»
до ОСОБА_2, про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Марфін Банк» 2.103.896,16 гри, в тому числі:

1 846 027,06 гривень - заборгованість за
наданим кредитом (основний борг);

235 252,16 - заборгованість по сплаті
відсотків;

10.508,23гривень - заборгованість за пенею
за несплату основного боргу;

12.108,71гривень - заборгованість за пенею
за несплату процентів;

Суд стягнутив з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Марфін Банк» судові витрати в розмірі
3.200,00 грн.

В задоволені інших позовних вимог
відмовити

Додатковим рішенням Овідіопольського
районного суду Одеської області від 21
серпня 2014 року суд доповнив своє
рішення від 18 березня 2014 року виклавши
резолютивну частину рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 18.03.2014 р. у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором в наступній
редакції: Позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Суд стягнув в солідарному порядку з
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) на користь Публічного
акціонерного товариства «Марфін Банк»
(. МФО 328027) грошові кошти у
розмірі 2103 896,16 грн., в тому числі:

1 846027,06 гривень - заборгованість за
наданим кредитом (основний борг);

235 252,16 гривень - заборгованість по
сплаті відсотків;

10 508,23 гривень - заборгованість за пенею
за несплату основного боргу;

12 108,71 гривень - заборгованість за пенею
за несплату процентів;

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Марфін Банк» судові витрати в розмірі
1600 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Марфін Банк» судові витрати в розмірі
1600 грн.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ПАТ
"МАРФІН БАНК" просит рішення суду
змінити, позов задовольнити повністю,
вважаючи , що суд не дослідив всіх
обставин справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши доводи скарги, судова
колегія вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу суд повно та
всебічно з'ясував всі обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
обґрунтовано керувався нормами ЦПК
України.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 10 серпня 2011 року
між ПАТ«МАРФІН БАНК» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №01103/FO.

Відповідно до умов кредитного
договору, Банк зобов'язався надати
Позичальнику грошові кошти у вигляді
непоновлюваної кредитної лінії на суму
2 066 000,00 (два мільйони шістдесят шість
тисяч) гривень, з яких 2 000 000,00гривень на
кредит, та 66 000,00 гривень на сплату
страхових платежів, з « 10» серпня 2011р. і
терміном погашення по « 09» серпня 2016р.
включно, зі сплатою 16,5% (шістнадцять
цілих п'ять десятих відсотка) за
фактичний період користування
кредитними коштами (із розрахунку 360
календарних днів у році) від фактичної
суми заборгованості за кредитом, а
позичальник зобов'язується на умовах, в
розмірі та в строки, встановлені в
кредитному договорі повернути банку
кредит, сплатити щомісяця в період
сплати відсотки за користування
кредитними коштами, а також сплатити
комісії, пені та штрафи, передбачені
умовами договору.

Погашення Кредиту здійснюється
відповідно до умов кредитного
договору. Позичальник відповідно
повинен повернути кредит відповідно до
встановленого графіку.

На підставі письмового повідомлення
(заяви) про видачу кредитних коштів, а
саме від 10.08.2011р. про видачу 580.583,00грн.,
від 10.08.2011р. про видачу 1 270 405,50грн.,від
21.09.2011р про видачу 149 011,50грн. банком
надано позичальнику 2 000 000,00 гривень
кредиту. Факт видачі кредитних коштів
підтверджується зазначеними вище
клопотаннями про видачу траншів та
заявами на видачу готівки від 10.08.2011 №
124, № 23 та від 21.09.2011 року№ 111.

Відповідно до умов кредитного договору
термін погашення кредиту встановлений
09.08.2016 року.

Між банком та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки(а.с. 19).

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на кі вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна горона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію іередати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися ід
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином ідповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється говором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу
України, позичальник зобов'язаний
вернути позикодавцеві позику (кредит) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

В порушення умов Кредитного договору,
Боржник не виконував свої зобов'язання
щодо своєчасного погашення
заборгованості за кредитом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватись належним чином
повідно до умов договору та вимогам ЦК
України, інших актів цивільного
:онодавства.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки. Так, п. 6.1 Кредитного
договору, за порушення строків
повернення кредиту, сплати щентів,
Боржник сплачує пеню за кожен день
прострочки від суми простроченого
ітежу в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла в період
наявності простроченої заборгованості
за кредитами та процентами.

Станом на 10 квітня 2013 року
заборгованість відповідача за
кредитним договором 1103/FO від 10.08.2011р.
становить:

1 846 027,06 гривень (один мільйон вісімсот
сорок шість тисяч двадцять сім гривень
сопійок) - заборгованість за наданим
кредитом (основний борг);

235 252,16 (двісті тридцять п'ять тисяч
двісті п'ятдесят дві гривні 16 копійок) -
зргованість по сплаті відсотків:

Також позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з відповідачки:

28 260,48 гривень (двадцять вісім тисяч
двісті шістдесят гривень 48 копійок) -
)ргованість за пенею за несплату
основного боргу;

96 102,68 гривень (дев'яносто шість тисяч
сто дві гривні 68 копійок) - іргованість
за пенею за несплату процентів;

602,34 гривень (двадцять тисяч шістсот дві
гривні 34 копійки) штраф.

Згідно п. 5.2. Кредитного договору №01103/Т0
укладеного 10.08.2011 р. між

позивачем та відповідачем передбачено,
при порушенні позичальником будь-яких
термінів га строків повернення
кредиту, несвоєчасної сплати процентів
та комісій за користування кредитом,
позичальник сплачує Банку пеню в
розмірі 0,3% від суми несплаченого
платежу, за кожний день прострочення.

Позивач просить стягнути пеню за
останні 12 місяців перед зверненням
його до суду.

Згідно наданої банком інформації по
кредиту ОСОБА_2 станом на 05.02.14 р„
припинила сплачувати кредит та
відсотки по ньому у жовтні 2012 р„ тобто
до жовтня 2012 р. Відповідач виконувала
зобов'язання належним чином.
Прострочення платежів почалося з
листопада 2012 р., у звязку з чим пеня
повинна бути розрахована не за 12
місяців, а з листопада 2012 р. - з дня коли
ОСОБА_2 припинила сплачувати щомісячні
платежі по кредиту.

Крім того банк невірно розрахував пеню,
оскільки пеня розраховується не від
суми заборгованості, а від суми
несплаченого платежу (п.5.2. кредитного
Договору).

На підставі викладеного розмір пені за
неповернення основного боргу складає
10.508,23 грн., а розмір пені за
неповернення основного боргу складає
12.108,71 грн.

По цих підставах позовні вимоги про
стягнення пені за неповернення
основного боргу та відсотків
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 10.508,23 та 12.108,71 грн. відповідно.

Відповідно до п.5.2. кредитного договору
за кожний випадок порушення
позичальником на строк більш ніж 60
календарних днів зобов'язань по
поверненню кредиту, сплаті процентів
та комісій за користування кредитом
банк має право нарахувати, і
позичальник зобов'язаний сплатити на
першу вимогу банку, штраф у розмірі 10%
від суми простроченого платежу.

Згідно умов кредитного договору (п.5.2.)
за порушення строків повернення
кредиту ОСОБА_2 сплачує пеню в розмірі
0,3%. Згідно цього ж пункту банк має право
стягнути за теж з саме порушення ще 10%.

За положеннями ст.61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

У разі встановлення у договорі різних
видів цивільно-правової
відповідальності за різні порушення
його умов, одночасне застосування
таких заходів відповідальності
свідчить про недотримання положень,
закріплених у ст. 61 Конституції України
щодо заборони подвійної
цивільно-правової відповідальності за
одне і те саме порушення. Пеня та штраф
є різновидами неустойки, тобто одним і
тим самим видом юридичної
відповідальності, а не окремими видами
штрафних санкцій, а тому не можуть бути
застосовані одночасно.

Таким чином, вимога позивача щодо
застосування пені в розмірі 0,3% за
порушення строків повернення кредиту
та штраф у розмірі 10% за порушення
зобов'язань по товерненню кредиту та
сплаті процентів є незаконною, у
зв'язку з чим позовні вимоги про
стягнення штрафу не підлягають
задоволенню.

Через викладене суд прийшов до
обгрунтованого висновку, що з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути заборгованість за
кредитним договором у загальному
юзмірі 2.103.896,16 гривень, в тому числі: 1 846
027,06 гривень - заборгованість за наданим
кредитом (основний борг); 235 252,16 -
заборгованість по сплаті відсотків;
0.508,23 гривень - заборгованість за пенею
за несплату основного боргу; 12.108,71
ривень - заборгованість за пенею за
несплату процентів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволені
яких позивачеві відмовлено.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214 ,215
ЦПК України і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обгрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А
Л И Л А

Апеляційну скаргу представника ПАТ
"МАРФІН БАНК" -відхилити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської обалсті від 18 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення , однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
О.В. Оверіна

Судді
Ю.І.
Кравець

К.П.
Мартинова