Справа
№ 573/2029/14-ц
провадження 2/573/500/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

20 листопада 2014 року м.
БілопілляБілопільський районний суд
Сумської області в складі:

головуючої
судді:
Свиргу
ненко Ю. М.,

при
секретарі:
Фе
дорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Білопілля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Білопільська
міська рада Сумської області, філіал
«Білопільська госпрозрахункова
виробнича дільниця» Комунального
підприємства «Сумське міське бюро
технічної інвентаризації», Комунальне
підприємство «Білопільський
Житловик», Комунальне підприємство
«Водоканал Білопілля» про усунення
перешкод у користуванні
каналізаційною спорудою,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні
каналізаційною спорудою. Свої вимоги
мотивувала тим, що в лютому 1992 року
згідно договору купівлі-продажу вона
придбала квартиру АДРЕСА_1. Вказаний
будинок обладнаний водопроводом та
каналізаційною мережею, а
каналізаційні стоки з нього скидалися
у вигрібну яму, з якої в подальшому
вивозилися машиною. Відповідачка
ОСОБА_2 є власником квартири №1 у
сусідньому чотирьохквартирному
будинку №34. Каналізаційну мережу з
цього будинку під’єднали до вигрібної
ями будинку №32, в якому вона мешкає. У
2007 році сім’я ОСОБА_2 затампонувала
каналізаційну трубу в колодязі, у
зв’язку з чим вона не має можливості
користуватися каналізаційною мережею.
На протязі семи років вона
неодноразово зверталася з даним
питанням до органів місцевої влади,
однак, до цього часу воно залишається
не вирішеним. У зв’язку з викладеними
вище обставинами ОСОБА_1 звернулась до
суду з даним позовом, в якому просила
зобов’язати ОСОБА_2 усунути перешкоди
в користуванні каналізаційною мережею,
що знаходиться по вул. Маяковського, 32 в
м. Білопілля Сумської області.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник за договором про
надання правової допомоги адвокат
ОСОБА_3 позов підтримали.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
за договором про надання юридичних
послуг адвокат ОСОБА_4 проти позову
заперечували.

Представники третіх осіб -
Білопільської міської ради Сумської
області - ОСОБА_5 і ОСОБА_6, філіалу
«Білопільська госпрозрахункова
виробнича дільниця» Комунального
підприємства «Сумське міське бюро
технічної інвентаризації» - ОСОБА_7,
Комунального підприємства
«Білопільський Житловик» - ОСОБА_8 та
Комунального підприємства «Водоканал
Білопілля» ОСОБА_9 у судовому засіданні
позов підтримали.

Заслухавши сторони, та їх
представників, представників третіх
осіб, свідка ОСОБА_10, повно, всебічно і
об’єктивно дослідивши матеріали
цивільної справи, оцінивши їх в
сукупності з точки зору належності,
достатності і взаємозв’язку, суд
приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого майнового права
та інтересу

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого
державним нотаріусом Білопільської
державної нотаріальної контори
Сумської області 01 лютого 1992 року,
зареєстрованого в реєстрі за №376,
ОСОБА_1 є власником двохкімнатної
квартири з належними надвірними
будівлями і спорудами, за адресою:
АДРЕСА_2 (а. с. 7, 9-13).

На підставі договору купівлі-продажу
від 21 травня 1992 року, посвідченого
державним нотаріусом Білопільської
державної нотаріальної контори
Сумської області, зареєстрованого в
реєстрі за №2234, ОСОБА_2 А на праві
власності належить трьохкімнатна
квартира, 1/4 частина сараю «Б», гараж
«Д», вбиральня, льох «п/д», що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, (а. с.
21).

Рішення щодо передачі у власність
громадянам земельних ділянок,
розташованих за адресою: м. Білопілля,
вул. Маяковського, №32 та №34,
Білопільською міською радою Сумської
області не приймалися, що
підтверджується листом міськради від 19
травня 2014 року та поясненнями сторін у
судовому засіданні (а. с. 15).

Згідно інформації, що міститься в листі
Білопільської міської ради Сумської
області від 31 липня 2014 року,
каналізаційні мережі та стічна яма,
розташовані по вул. Маяковського, №32 та
№34 в м. Білопілля Сумської області, на
балансі міської ради та комунальних
підприємств міста не обліковуються (а.
с. 18).

Між сторонами в справі виник спір з
приводу користування
внутрішньодворовою мережею
водовідведення (каналізацією).
Причиною спору стала відмова
відповідача у доступі позивачці до
цієї мережі, зокрема у доступі до
проміжного колодязя і вигрібної ями.

Суд вважає необґрунтованими і такими,
що не заслуговують на увагу доводи
представника відповідача стосовно
того, що позивачка не є власником
внутрішньодворової каналізаційної
мережі, проміжного колодязя та
вигрібної ями, а отже не має права
звертатись до суду з позовом про
усунення перешкод у її користуванні з
наступних підстав.

Як вбачається із договору
купівлі-продажу від 01 лютого 1992 року,
який ніким не оспорений, ОСОБА_1
придбала у власність не лише квартиру
за адресою АДРЕСА_4, а й належні до неї
надвірні будівлі та споруди (а. с. 7).

Згідно ч. 1 ст. 186 ЦК України річ,
призначена для обслуговування іншої
(головної) речі і пов’язана з нею
спільним призначенням, є її
приналежністю.

У відповідності до ч. 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

У Державному класифікаторі будівель та
споруд ДК 018-2000 поняття споруди
визначено як будівельні системи,
пов’язані з землею, які створені з
будівельних матеріалів,
напівфабрикатів, устаткування та
обладнання в результаті виконання
різних будівельно-монтажних робіт.

Державними будівельними нормами
України 360-92** «Містобудування.
Планування і забудова міських та
сільських поселень» до споруд
віднесені також і очисні споруди
каналізації.

Згідно пояснень у судовому засіданні
представників третіх осіб
Білопільської міської ради ОСОБА_5, КП
«Водоканал Білопілля» ОСОБА_9 та
філіалу «Білопільська
госпрозрахункова виробнича дільниця»
Комунального підприємства «Сумське
міське бюро технічної інвентаризації»
- ОСОБА_7, внутрішньодворова
каналізаційна мережа будинків №32 та
№34 по вул. Маяковського в м. Білопілля
на балансі та обслуговуванні міськради
і КП «Водоканал Білопілля» не
перебуває, належать мешканцям
зазначених будинків на праві спільної
сумісної власності, ними ж
обслуговується та утримується. При
цьому проміжний колодязь і вигрібна
яма є спільною сумісною власністю
мешканців будинку №32.
Внутрішньодворова каналізаційна
мережа є невід’ємною частиною
згаданих вище будинків, які під’єднані
до централізованого водопостачання,
оскільки призначена для їх
обслуговування.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачка має право на
внутрішньодворову каналізаційну
мережу, яка знаходиться по вул.
Маяковського, 32 в м. Білопілля,
проміжний колодязь та вигрібну яму, до
яких вона підключена, а отже, і на
звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 зазначила, що
ОСОБА_2 не є належним відповідачем у
справі, оскільки виниклі між сторонами
правовідносини регулюються діючим
законодавством про житлово-комунальні
послуги, згідно якого позивачка не має
права експлуатувати спірну
каналізаційну мережу без укладення
відповідного договору з КП «Водоканал
Білопілля», яке згідно Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
повинно її обслуговувати і бути
відповідачем у справі, а також, що
ОСОБА_1 не вживала заходів до укладення
такого договору, у відповідності до ст.
18 вищевказаного Закону не зверталась
до КП «Водаканал Білопілля» з
претензією щодо неналежного надання
послуг і не надала суду доказів, що
відповідачка чинить перешкоди
представникам зазначеного
підприємства.

Однак, ці доводи не заслуговують на
увагу суду з наступних підстав.

ОСОБА_2 не є надавачем
житлово-комунальних послуг, що
підтвердила в судовому засіданні. Як
встановлено судом, остання є лише
співвласником внутрішньобудинкової
каналізаційної мережі, яка під’єднана
до проміжного колодязя і вигрібної ями
каналізаційної мережі будинку №32 по
вул. Маяковського в м. Білопілля, та є
споживачем згаданих вище послуг.

На балансі КП «Водоканал Білопілля»
спірна каналізаційна мережа не
перебуває.

Згідно пояснень представника третьої
особи КП «Водоканал Білопілля» ОСОБА_9
у судовому засіданні ОСОБА_11
неодноразово зверталась до
очолюваного ним підприємства з приводу
укладення договору на водовідведення і
обслуговування внутрішньодворової
каналізаційної мережі, однак такий
договір укладений не був з тих причин,
що відповідачка не надає позивачці
доступу до неї.

Суд вважає, що правовідносини, які
виниклим між сторонами у справі,
регулюються нормами Цивільного
кодексу України щодо захисту права
власності.

Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод (1950 р.),
ратифікованою Законом від 17 липня 1997
року № 475/97-ВР (далі – Конвенція),
зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї
(1952 р.) передбачено право кожної
фізичної чи юридичної особи
безперешкодно користуватися своїм
майном, не допускається позбавлення
особи її власності інакше як в
інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом і загальними
принципами міжнародного права, визнано
право держави на здійснення контролю
за користуванням майном відповідно до
загальних інтересів або для
забезпечення сплати податків чи інших
зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та
його захисту закріплено й у
вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції
України ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 316 ЦК України
визначено, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 33 своєї
постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про
судову практику у справах про захист
права власності та інших речових прав»
роз’яснив, що відповідно до положень
статей 391, 396 ЦК України позов про
усунення порушень прав, не пов'язаних
із позбавленням володіння, підлягає
задоволенню у разі, якщо позивач
доведе, що він є власником або особою,
яка володіє майном (має речове право) з
підстави, передбаченої законом або
договором, і що діями відповідача, не
пов'язаними з позбавленням володіння,
порушується його право власності чи
законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в
тому разі, коли позивач доведе, що є
реальна небезпека порушення його права
власності чи законного володіння зі
сторони відповідача. При цьому суди
повинні брати до уваги будь-які
фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на
підставі яких за звичайних умов можна
зробити висновок про наявність такої
небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не
пов'язаних із позбавленням володіння,
підлягає задоволенню незалежно від
того, на своїй чи на чужій земельній
ділянці або іншому об'єкті нерухомості
відповідач вчиняє дії (бездіяльність),
що порушують право позивача.

Сторонами визнано, а тому у
відповідності до ст. 61 ЦПК України
доказуванню не підлягає, що проміжний
колодязь і вигрібна яма є спільними для
каналізаційних мереж будинків №32 і №34
по вул. Маяковського в м. Білопілля, і
знаходяться вони на території
подвір’я відповідачки ОСОБА_2

Згідно листа заступника голови
Білопільської районної державної
адміністрації від 21 березня 2014 року за
результатами розгляду звернення
ОСОБА_1, проведеного з комісійним
виїздом на місце, ОСОБА_2 незаконно
чинить перешкоди в користуванні
комунікаціями на прибудинковій
території сусідам внаслідок
неузгодженості черговості викачки
каналізаційних стоків (а. с. 16).

У відповідності до акту обстеження
внутрішньодворової мережі
водовідведення (каналізації) та
доданої до нього схеми від 27 лютого 2014
року комісія в складі заступника
міського голови ОСОБА_10 та інженера по
благоустрою міської ради ОСОБА_12
встановила, що каналізація житлового
будинку, розташованого по вул.
Маяковського, буд. 32 в м. Білопілля
Сумської області, збудована у 1987 році
на вигріб, ємністю близько 10 м. куб. В
подальшому до цього вигрібу був
підключений житловий будинок по вул.
Маяковського, 34, збудований у 1990 році.
Згодом, ОСОБА_2 мотивуючи тим, що для
відкачування стічних вод машині
необхідно проїжджати по її двору,
закрила в каналізаційному колодязі
трубу водовідведення від квартири
ОСОБА_1, позбавивши тим самим останню
можливості користування каналізацією.
Вирішити питання щодо добровільного
відкриття каналізації ОСОБА_2
відмовилась. Комісія вважає, що ОСОБА_1
повинна бути забезпечена можливість
користуватися каналізацією, а оплату
за відкачування необхідно здійснювати
пропорційно об’ємам стічних вод, що
скидаються на вигріб (а. с. 17).

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 підтвердив, що ОСОБА_1
неодноразово зверталась до
Білопільської міської ради з приводу
того, що ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у
користуванні каналізацією. У зв’язку з
розглядом вказаних звернень він
декілька разів виїздив на місце і
спілкувався з відповідачкою. Під час
бесід остання визнавала, що механічно
перекрила каналізаційну трубу ОСОБА_1 у
зв’язку з тим, що для відкачування
стічних вод із вигрібної ями
автомобілю необхідно проїжджати по її
двору. А так як він завузький, то
автомобіль їде по ґанку і таким чином
руйнує його.

Підстав сумніватись у показах
зазначеного свідка у суду немає,
оскільки вони узгоджуються з показами
позивачки, представників третіх осіб у
судовому засіданні, які підтвердили
факт перешкоджання ОСОБА_2 у
користуванні ОСОБА_1 каналізаційною
мережею, та письмовими матеріалами
справи.

Заперечення ОСОБА_2 стосовно того, що
свідок ОСОБА_10 говорить неправду про
те, що вона, чи будь-хто з її родини
механічно перекрив ОСОБА_1
каналізаційну трубу, суд розцінює як
спосіб захисту від пред’явленого
позову з огляду на те, що всупереч ст. 60
ЦПК України вони нічим не підтверджені.
У судовому засіданні відповідачка
підтвердила факт неодноразового
спілкування із свідком ОСОБА_10 у
зв’язку з розглядом останнім звернень
ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у
користуванні каналізаційною мережею,
визнала, що вагомих підстав обмовляти
її у свідка немає. Крім того, на початку
судового розгляду справи ОСОБА_2
визнала факт механічного закриття
каналізаційної труби ОСОБА_1, але в
подальшому свої покази змінила. Також,
у судовому засіданні відповідачка
зазначила, що в разі підключення ОСОБА_1
до проміжного колодязя і вигрібної ями,
нечистоти потрібно буде відкачувати
частіше, для цього автомобілю
необхідно частіше проїжджати по її
двору, який є завузьким, внаслідок чого
руйнуватиметься ґанок і асфальтне
покриття двору. Вказані вище
заперечення свідчать про небажання
ОСОБА_2 у наданні ОСОБА_1 доступу до
каналізаційної мережі.

Суд вважає, що надані позивачкою докази
об’єктивно свідчать про те, що
відповідачка ОСОБА_2 неправомірно
перекрила ОСОБА_1 каналізаційну трубу,
стоки з якої спочатку стікають у
проміжний колодязь, а потім у вигрібну
яму, які знаходяться на території двору
відповідачки, чим фактично позбавила
позивачку можливості задовольняти
санітарно-гігієнічні потреби.

Об’єктивно, позивачка не могла надати
інших доказів щодо механічного
перекриття відповідачкою
каналізаційної труби з огляду на те, що
не має доступу до подвір’я останньої,
де знаходяться проміжний колодязь і
вигрібна яма і, крім того, ОСОБА_2 не
заінтересована сприяти ОСОБА_1 у
здобутті доказів.

Таким чином, суд вважає доведеним факт
механічного закриття відповідачкою в
проміжному каналізаційному колодязі
труби водовідведення від квартири
позивачки.

Заперечення відповідачки ОСОБА_2
стосовно того, що для відкачування
нечистот з вигрібної ями автомобілю
необхідно проїжджати по її двору, який
є завузьким, а також, що ОСОБА_1 не
сплачує кошти за каналізацію і не
позбавлена можливості окремо зробити
собі вигрібну яму, як це зробили інші
мешканці будинку №32 по вул.
Маяковського в м. Білопілля, не є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

Суд не приймає до уваги заперечення
представника відповідачки стосовно
того, що в судовому засіданні позивачка
взагалі не довела факт існування
каналізаційної мережі, спростовуються
дослідженими судом доказами в їх
сукупності, доказів протилежного суду
не надано.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними і
обґрунтованими.

Таким чином, суд приходить до висновку
про задоволення позову ОСОБА_1 і
зобов’язання відповідачки ОСОБА_2
усунути перешкоди в користуванні
ОСОБА_1 каналізаційною мережею будинку
№32 по вул. Маяковського в м. Білопілля
Сумської області шляхом надання
останній безперешкодного доступу до
проміжного колодязя та вигрібної ями
вказаної каналізаційної мережі, які
розміщені на території земельної
ділянки будинку №34 по вул.
Маяковського в м. Білопілля Сумської
області, якою користується
відповідачка.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
якою визначено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, стягненню з відповідачки
ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1
підлягає судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп. та 250 грн. витрат на правову
допомогу, які підтверджені
відповідними квитанціями, а всього 493
грн. 60 коп. (а. с. 1-2).

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, Конвенцією про
захист прав людини і основоположних
свобод (1950 р.), ратифікованою Законом
від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 16, ч. 1
ст. 186, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. ч. 1,
2 ст. 321, ч. 2 ст. 382, ст. 391 ЦК України, п. 33
постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про
судову практику у справах про захист
права власності та інших речових прав»,
Державним класифікатором будівель та
споруд ДК 018-2000, Державними
будівельними нормами України 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських та сільських поселень», ст. ст.
4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Білопільська міська рада Сумської
області, філіал «Білопільська
госпрозрахункова виробнича дільниця»
Комунального підприємства «Сумське
міське бюро технічної інвентаризації»,
Комунальне підприємство
«Білопільський Житловик», Комунальне
підприємство «Водоканал Білопілля»
про усунення перешкод у користуванні
каналізаційною спорудою задовольнити.

Зобов’язати ОСОБА_2 усунути перешкоди
в користуванні ОСОБА_1 каналізаційною
мережею будинку №32 по вул.
Маяковського в м. Білопілля Сумської
області та надати ОСОБА_1
безперешкодний доступ до проміжного
колодязя та вигрібної ями вказаної
каналізаційної мережі, які розміщені
на території земельної ділянки будинку
№34 по вул. Маяковського в м. Білопілля
Сумської області, якою користується
ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 493
(чотириста дев’яносто три) гривні 60
копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:

Справа № 573/2029/14-ц

Номер провадження 2/573/500/14

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

20 листопада 2014 року м.
БілопілляБілопільський районний суд
Сумської області в складі:

головуючої
судді:
Свиргу
ненко Ю. М.,

при
секретарі:

Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Білопілля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Білопільська
міська рада Сумської області, філіал
«Білопільська госпрозрахункова
виробнича дільниця» Комунального
підприємства «Сумське міське бюро
технічної інвентаризації», Комунальне
підприємство «Білопільський
Житловик», Комунальне підприємство
«Водоканал Білопілля» про усунення
перешкод у користуванні
каналізаційною спорудою,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, для
складання повного тексту рішення
необхідний тривалий час, а тому суд
вирішив проголосити його вступну та
резолютивну частину.

Повний текст рішення буде виготовлений
протягом п’яти днів з дня проголошення
вступної і резолютивної частини
рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Білопільська міська рада Сумської
області, філіал «Білопільська
госпрозрахункова виробнича дільниця»
Комунального підприємства «Сумське
міське бюро технічної інвентаризації»,
Комунальне підприємство
«Білопільський Житловик», Комунальне
підприємство «Водоканал Білопілля»
про усунення перешкод у користуванні
каналізаційною спорудою задовольнити.

Зобов’язати ОСОБА_2 усунути перешкоди
в користуванні ОСОБА_1 каналізаційною
мережею будинку №32 по вул.
Маяковського в м. Білопілля Сумської
області та надати ОСОБА_1
безперешкодний доступ до проміжного
колодязя та вигрібної ями вказаної
каналізаційної мережі, які розміщені
на території земельної ділянки будинку
№34 по вул. Маяковського в м. Білопілля
Сумської області, якою користується
ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 493
(чотириста дев’яносто три) гривні 60
копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: