Олевський районний суд Житомирської
Справа № 287/440/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Олевськ

Олевський районний суд
Житомирської області в складі :

головуючого -
судді Стратович О.В.

за
участю:

секретаря
судового

засідання Єпифанович Г.В.

розглянувши у відкритому судовому , в
залі суду , цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства " Райффайзен Банк Аваль " ,
м. Київ вул. Лескова , 9 , в особі
Житомирської обласної дирекції АТ "
Райффайзен Банк Аваль " м. Житомир , пл.
Перемоги , 10-А , до ОСОБА_4 , мешканця
АДРЕСА_1 , про стягнення
заборгованості за кредитним
договором та судових витрат ,

В С Т А Н О В
И В :

Позивач звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 , про
стягнення заборгованості за
кредитним договором та судових
витрат.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився , хоча був
належним чином повідомлений про час
і місце розгляду справи , звернувся
до суду з письмовою заявою про
розгляд справи у його відсутність та
підтримання позовних вимог .

Відповідач в судове засідання не
з'явився , хоча був належним чином
повідомлений про час і місце
розгляду справи , звернувся до суду з
письмовою заявою про розгляд справи
у його відсутність та зменшення
стягнення заборгованості за
кредитним договором у зв? язку з
тяжким матеріальним становищем
додавши до заяви довідку про тяжке
матеріальне становище .

У зв? язку з викладеним суд вважає за
необхідне розглянути справу у
заочному порядку .

Судом встановлено , що 23.10.2007 року між
позивачем та відповідачем було
укладено кредитний договір №
014/4708/73/122284 відповідно до якого
відповідач отримав від позивача
кредит в розмірі 113400,00 гривень ,
строком до 23.10.2014 року із сплатою
13,500 % річних за користування
кредитними коштами . Позивач свої
зобов'язання по кредиту виконав
повністю , а відповідач свої
зобов'язання не виконав .

В позовній заяві зазначено , що
позивач просить суд стягнути з
відповідача (боржника ) на свою
користь :

- заборгованість за кредитом в сумі 28
444,17 гривень ;

- заборгованість за відсотками в сумі
20 562,88 гривень ;

- нараховану пеню в сумі 127 261,62 гривні
;

Крім того позивач просить суд
стягнути на його користь 1 762,69
судового збору , який був сплачений
позивачем при поданні заяви до суду .

Дослідивши та оцінивши докази по
справі суд дійшов висновку , що між
сторонами виникли правовідносини, які
врегульовані наступними
нормативно-правовими актами , а саме :

Так , відповідно до ст. 526 ЦК України
убачається , що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
; відповідно до ст.530 ЦК зазначено , що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
( термін ) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк ( термін
). Стаття 610 ЦК передбачає , що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання ).

В ст. 509 ЦК зазначено , що зобов'язання
є правовідношення , в якому одна
сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони ( кредитора
) певну дію або утриматися від певної
дії , а кредитор має право вимагати
від боржника виконання його
зобов'язання ; зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності , розумності та
справедливості .

В ст.549 ЦК зазначено , що неустойкою (
штрафом , пенею ) є грошова сума або
інше майно , які боржник повинен
передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання .

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним
договором банк зобов'язується надати
грошові кошти ( кредит )
позичальникові в розмірі та на
умовах , встановлених договором , а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти .

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК наслідками
порушення відповідачем зобов'язання ,
щодо повернення чергової частини
суми кредиту є право позивача
достроково вимагати повернення всієї
суми кредиту .

В п. 27 Постанови Пленуму ВСУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 « Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів ,
що виникають із кредитних
правовідносин » зазначено , що
положення ч.3 ст.551 ЦК про зменшення
розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків які
нараховуються як неустойка , і не
може бути застосовано до сум , які
нараховуються згідно із ч.2 ст. 625 ЦК ,
які мають іншу правову природу . При
цьому проценти , які підлягають
сплаті згідно з положенням ст.ст. 1054 ,
1056-1 , у такому порядку не підлягають
зменшенню через не співмірність із
розміром основного боргу , оскільки
вони є платою за користування
грошима і підлягають сплаті
боржником за правилами основного
грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні ч.3
ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема
ступінь виконання зобов'язання
боржником ; майновий стан сторін , які
беруть участь у зобов'язанні ; не лише
майнові , але й інші інтереси сторін ,
що заслуговують на увагу ( наприклад ,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення
виконання зобов'язання ) .

Положення ст.616 ЦК передбачають право
суду за певних умов зменшити розмір
збитків та неустойки , які стягуються
з боржника. Зазначене стосується
цивільно-правової відповідальності
боржника а не сплати ним основного
грошового боргу за кредитним
договором , що суд на підставі
вказаної норми закону змінити не
може .

В ч.1 ст. 60 ЦПК зазначено , що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини , на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень .

В даному випадку позивач надав суду
достатньо доказів про невиконання
відповідачем умов кредитного
договору , що знайшло своє
підтвердження в матеріалах справи , а
відповідач в свою чергу не
спростували доводи позивача стосовно
відшкодування основного боргу .

Суд , розглянувши матеріали справи ,
дослідивши письмові докази ,
приходить до висновку , що відповідач
(боржник ) не виконав свого зобов'язання
за кредитним договором , чим спричинив
позивачу збиток , який повинен бути
відшкодований за рахунок відповідача
в примусовому порядку .

Виходячи з обставин справи та
відповідних цивільних правовідносин
суд приходить до висновку , що позов
підлягає до часткового задоволення .

Такий висновок суд обґрунтовує
наступними обставинами , а саме :

Відповідно до п.1.1 Договору , кошти за
кредитним договором були надані
відповідачу на споживчі цілі . тобто
даний кредит є споживчим .

Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996
року « Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про
захист прав споживачів » роз'яснено ,
що до відносин , які регулюються
Законом України « Про захист прав
споживачів » відносяться і ті , що
виникають із догворів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних потреб громадян ,
у тому числі про надання кредитів ,
відкриття й ведення рахунків ,
проведення розрахункових операцій .

Крім того суд бере до уваги висновки
викладені в рішенні Конституційного
суду України № 15-р/п2011 від 10.11.2011
року у справі № 1-26/2011 за
конституційним зверненням
громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного
тлумачення положень пунктів 22,23
статті 1 , статті 11 , частини восьмої
статті 18 , частини третьої статті 22
Закону України « Про захист прав
споживачів » у взаємозв'язку з
положенням частини четвертої статті
42 Конституції України ( справа про
захист прав споживачів кредитних
послуг ) про поширення правовідносин
між кредитодавцем та позичальником (
споживачем ) за договором про надання
споживчого кредиту , що що виникають
як під час укладення , так і під час
виконання такого договору положень
п.п. 22,23 , ст.1 , ст. 11 Закону України « Про
захист прав споживачів » .

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 Закону
України « Про захист прав споживачів
» несправедливим є , зокрема , умови
договору про встановлення вимоги
щодо сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації ( понад
п'ятдесят відсотків вартості
продукції ) у разі невиконання ним
зобов'язань за договором .

За таких обставин суд приходить до
висновку про можливість застосування
положень п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «
Про захист прав споживачів » при
визначенні розміру пені . оскільки
визначений позивачем розмір
останньої є непропорційно великим в
порівнянні з розміром заборгованості
по кредиту .

Виходячи з розрахунку наданого
позивачем у матеріалах справи ,
прострочена сума боргу по тілу
кредиту та відсоткам станом на 29.08.2014
року становить 49007,05 гривень . Таким
чином , розмір пені , що підлягає
стягненню з відповідача становить 24
503,5 гривень ( 49 007,05 : 2 ) , як п'ятдесят
відсотків від розміру заборгованості
по кредиту та відсотках .

Керуючись вимогами: Рішенням
Конституційного суду України №
15-рп/2011 від 10.11.2011 року ; Постановою
Пленуму ВСУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5
« Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів ,
що виникають із кредитних
правовідносин » ; п.5 ч.3 ст. 18 Закону
України « Про захист прав споживачів
» ; ч.1, 3 ст. 509 , ст. 526 , 549 , ст.ст. 536,625 , ч.1
ст.554 , ч.3 ст.551 , ч.1 ст. 1054 ЦК України ;
ст.ст. 10,11,60,88,212-215, 218 , 224-228 ЦПК України ,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства " Райффайзен Банк Аваль " ,
м. Київ вул. Лескова , 9 , в особі
Житомирської обласної дирекції АТ "
Райффайзен Банк Аваль " м. Житомир , пл.
Перемоги , 10-А , до ОСОБА_4 , мешканця
АДРЕСА_1 , про стягнення
заборгованості за кредитним
договором та судових витрат -
задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
мешканця АДРЕСА_1 , ( ІПН НОМЕР_1 ) , на
користь Публічного акціонерного
товариства " Райффайзен Банк Аваль " ,
м. Київ вул. Лескова , 9 , в особі
Житомирської обласної дирекції АТ "
Райффайзен Банк Аваль " м.Житомир ,
пл.Перемоги , 10-А , на рахунок № 29099160
МФО 311528 код по :

- 28 444,17 гривень заборгованості за
кредитом ;

- 20 562,88 заборгованості за
відсотками ;

- 24 503, 5 пені ;

а всього на загальну суму 73 510,55
гривень .

Стягнути з ОСОБА_4, ( ІПН НОМЕР_1 ), на
користь Публічного акціонерного
товариства " Райффайзен Банк Аваль " ,
м. Київ вул. Лескова , 9 , в особі
Житомирської обласної дирекції АТ "
Райффайзен Банк Аваль " м.Житомир , пл.
Перемоги , 10-А , на рахунок № 29099160 МФО
311528 код 20404691 - 1762,69 гривень судового
збору .

В решті позову відмовити за
безпідставністю позовних вимог .

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Житомирської області , через
Олевський районний суд Житомирської
області , протягом десяти днів з дня
його проголошення .

Особи , які брали участь у справі ,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення , можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення .

Заочне рішення може бути переглянуто
судом , що його ухвалив , за письмовою
заявою відповідача . Заяву про
перегляд заочного рішення може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: О. В. Стратович