Номер провадження № 22-ц/785/1539/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді: Калараш А.А.

суддів - Гончаренко В.М., Короткова В.Д.

з участю секретаря Грубіян Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
компенсації моральної шкоди, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4, діючого в інтересах
відповідача ОСОБА_3 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 21 листопада 2013
року, -

встановила:

У червні 2013 року позивач звернулась
до суду з позовом про стягнення
компенсації моральної шкоди і в
обґрунтування своїх вимог посилалась
на те, що 31.12.2012 року на перехресті
проспекту Леніна та вул. Репіна м.
Ізмаїла Одеської області з вини
відповідача ОСОБА_3 ,який рухався на
автомобілі «Мітсубісі» д.н. НОМЕР_3
сталося ДТП внаслідок чого автомобілю
«Чері Амулет» д.н. НОМЕР_2 , під
керуванням її чоловіка ОСОБА_5 ,
спричинено механічне ушкодження, що не
надає можливості користуватись
належним майном.

Внаслідок ДТП вона отримала легкі
тілесні ушкодження .

Посилаючись на те,що оскільки тілесні
ушкодження нею були утримані під час
вагітності та лікарі не мали
можливості застосувати обезболюючі
ліки вона перенесла фізичні
страждання, втратила спокій , сон та
оскільки до наступного часу
автомобіль, яким вони з чоловіком
користувалися не відремонтований ,
чоловік втратив роботу , внаслідок
чого їй спричинена моральна шкода яку
вона оцінює в 32000 грн.

Позивач просила стягнути з відповідача
на її користь компенсацію моральної
шкоди у розмірі 32000 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов підтримала ,просила позов
задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав , просив відмовити у задоволенні
позову .

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 21 листопада 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто на користь позивача ОСОБА_2 з
відповідача ОСОБА_3 компенсацію
моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4, діючий в інтересах відповідача
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, невірне
застосування норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин справи, що
мають значення для справи, просив
скасувати рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 21.11.2013 року та постановити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов , суд
першої інстанції виходив з того,що
позивач відповідно до ст. 27, 1167 ЦК
України набув права на відшкодування
компенсації моральної шкоди та
оскільки у вчиненні ДТП винен
відповідач ,тому компенсація
моральної шкоди повинна бути стягнута
з відповідача.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна .

Відповідно до ст.ст. 3,15 ЦПК України
кожна особа має право в порядку
,встановленому цим Кодексом
,звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав ,свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що
31.12.2012 року о 11 год. на перехресті
проспекту Леніна та вул. Репіна м.
Ізмаїла Одеської області з вини
відповідача ОСОБА_3 ,який рухався на
автомобілі «Мітсубісі» д.н. НОМЕР_3, що
належить йому на праві приватної
власності , сталося ДТП внаслідок
чого автомобілю «Чері Амулет» д.н.
НОМЕР_2 ,що належить на праві приватної
власності ОСОБА_6 , під керуванням
ОСОБА_5 , спричинено механічне
ушкодження.

Під час зіткнення автомобілів в
автомобілі «Чері Амулет» д.н. НОМЕР_2
знаходилася позивач ОСОБА_2. ,яка
внаслідок ДТП отримала легкі тілесні
ушкодження ,про що сторони в судовому
засіданні не оскаржують та
підтверджується постановою про
закриття кримінального провадження
від 06 лютого 2013 року (а.с.3).

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 25.02.2013 року відповідач ОСОБА_3
визнаний винним у вчиненні
правопорушення ,передбаченого ст. 124
КУпАП України ,що підтверджується
постановою суду від 25.02.2013 року (а.с.5).

На час вчинення дорожньо-транспортної
пригоди , цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_3
перед третіми особами була
застрахована в страховій компанії
НАСК «Оранта», що підтверджується
полісом № АВ 2195059 від 10.01.2012 року (а.с.23).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV( у подальшому
«Закону»), обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Тобто, виходячи із суті такого
страхування Закон має на меті захист не
лише прав потерпілих на відшкодування
шкоди, але й захист інтересів
страхувальника - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

За змістом положень зазначеного,
Закону та ст. 1194 ЦК України питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування; у разі
відсутності такої згоди за її заявою до
субсидіарної відповідальності
залучається страховик (МТСБУ).

Відповідно до ст. 26-1 «Закону» - «
страховиком відшкодовується
потерпілому -фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди
,моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду ,заподіяну
здоров'ю» .

Відповідно до п.35.1 ст. 35 «Закону» - «
для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування ,протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування».

Виходячи з позовних вимог позивач
ОСОБА_2 просить стягнути на її користь
компенсацію моральної шкоди через те,
що тілесні ушкодження нею були
отримані під час вагітності та лікарі
не мали можливості застосувати
обезболюючі ліки , вона перенесла
фізичні страждання, втратила спокій ,
сон та оскільки до наступного часу
автомобіль, яким вони з чоловіком
користувалися не відремонтований
,внаслідок чого чоловік втратив роботу.

За таких підстав відшкодування
компенсації моральної шкоди щодо
отримання тілесних ушкоджень,
відповідно до ст.26-1 «Закону» в розмірі
не більше 5 % ліміту , має сплатити СК
«Оранта» , різницю між сумою
відшкодування , визначеною судом та
сумою яку має бути відшкодовано
страховиком, має сплатити відповідач
ОСОБА_3 .

Проте позивач до страхової компанії з
заявою про виплату компенсації
моральної шкоди не зверталася ,
документи в обґрунтування виплат
страхового відшкодування до страхової
компанії не направляла , не отримувала
відмову від виплати компенсації
моральної шкоди, а звернулася до суду з
позовом передчасно .

Позивачем був порушений порядок та
умови отримання страхового
відшкодування.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на вищенаведене ,не залучив до справи
СК «Оранта» та помилково стягнув з
відповідача компенсацію моральної
шкоди на користь позивача.

Позивач не використала своє право
звернення та не позбавлена права
звернутися з заявою до СК «Оранта»
,щодо відшкодування їй компенсації
моральної шкоди.

За таких підстав апеляційна скарга
представника відповідача
ОСОБА_3-ОСОБА_4 підлягає частковому
задоволенню ,а рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст.309, 316 ,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4,
діючого в інтересах відповідача ОСОБА_3
задовольнити частково .

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 21 листопада
2013 року скасувати .

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення компенсації моральної
шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.А. Калараш

Судді:
В.М. Гончаренко

В.Д.Коротков