Справа пр.
№2/756/4655/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Андрейчука Т.В.

при
секретарі - Ліщенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк", третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору,
- ОСОБА_2, про визнання поруки
припиненою, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до
відповідача публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" (далі - ПАТ
"Універсал Банк"), третя особа, яка не
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору, - ОСОБА_2 про визнання
поруки припиненою.

Свої вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що 23 квітня 2008 року
між нею та відкритим акціонерним
товариством "Універсал Банк" (далі - ВАТ
"Універсал Банк"), правонаступником
якого є ПАТ "Універсал Банк",
укладено договір поруки №075-2008-1282-Р,
відповідно якого позивач поручилася за
належне та своєчасне виконання
позичальником ОСОБА_1 зобов'язань, які
виникають з кредитного договору від 23
квітня 2008 року №075-2008-1282.

Як стверджувала ОСОБА_1, у
договорі поруки сторонами не визначено
строк, після закінчення якого порука
припиняється. Оскільки банк реалізував
своє право на дострокове стягнення
заборгованості за кредитом,
передбачене п. 5.2.5. кредитного договору
від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282, змінивши
строк виконання його виконання з 10
квітня 2038 року на 17 квітня 2010 року,
згідно з нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України він
повинен був пред'явити вимогу до
поручителя протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання. Однак ПАТ
"Універсал Банк" таким правом не
скористалося, а тому на підставі ч. 4 ст.
559 ЦК України порука ОСОБА_1
припинилась.

З цих підстав позивач просила
суд визнати її поруку за договором від
23 квітня 2008 року №075-2008-1282-Р припиненою
з 17 квітня 2010 року.

У судовому засіданні позивач
заявлені вимоги підтримала та просила
суд їх задовольнити.

Представник відповідача у
судовому засіданні проти позову
заперечувала, пояснила, що порука за
договором від 23 квітня 2008 року
№075-2008-1282-Р не припинена, а тому права
позивача банком жодним чином не
порушені. Крім того, представник
відповідача стверджувала, що ОСОБА_3
пропущено строк на звернення до суду з
позовом, що є підставою для відмови
позивачеві у задоволенні її позовних
вимог.

У судовому засіданні третя
особа зазначив, що позовні вимоги
ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими,
просив суд їх задовольнити.

Заслухавши пояснення
позивача, представника відповідача та
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, зібрані у справі докази, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України
кредитодавець зобов'язується за
кредитним договором надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи
вбачається, що між ВАТ "Універсал Банк"
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір
від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282, за
умовами якого банком надано
позичальнику кредит для придбання
квартири у сумі 143474,00 долари США на
строк з 23 квітня 2008 року до 10
квітня 2038 року. Процентна ставка за
користування кредитом становить 12%
річних, у випадку прострочення
позичальником терміну сплати
щомісячного платежу встановлюється
підвищена процентна ставка у розмірі
38,25% річних. Погашення кредиту повинно
здійснюватись шляхом сплати
щомісячних платежів у розмірі та в
порядку, визначеному графіком
платежів, який є невід'ємним додатком
до кредитного договору (а. с. 10-21).

У п. 1.2. згаданого договору
сторони визначили, що остаточною датою
повернення кредиту є 10 квітня 2038
року.

За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

П. 5.2.5. кредитного договору
від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282
передбачено, що відповідно до ст. ст. 525,
611 ЦК України сторони погодили, що у
випадку настання будь-якої з обставин,
вказаних нижче, та направлення
кредитором на адресу позичальника
повідомлення (вимоги) про дострокове
повернення кредиту і не усунення
позичальником порушень умов за цим
договором протягом тридцяти
календарних днів з дати відправлення
кредитором вищевказаного повідомлення
(вимоги) позичальнику, вважати термін
повернення кредиту таким, що настав на
тридцять перший календарний день з
дати відправлення кредитором
позичальнику повідомлення (вимоги) про
дострокове повернення кредиту. Однією
з обставин для зміни терміну погашення
кредиту є прострочення сплати
чергового платежу за кредитом та/або
процентів за користування ним
понад два місяці.

У зв'язку з невиконанням
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором від 23 квітня 2008 року
№075-2008-1282, ПАТ "Універсал Банк" 13 березня
2010 року надіслало позичальнику вимогу
про необхідність сплатити прострочену
заборгованість за кредитом, проценти,
нараховані за користування кредитними
коштами, та штрафні санкції за
порушення виконання зобов'язань та
повідомило, що у випадку невиконання
цієї вимоги термін повернення кредиту
визнається банком таким, що настав
достроково на тридцять перший день з
моменту отримання цієї вимоги (а. с. 25,
26).

У строк, встановлений у п. 5.2.5.
кредитного договору та у вимозі банку,
ОСОБА_2 не сплатив прострочену
заборгованість за кредитом, що
підтверджується розрахунком
заборгованості та випискою за
кредитним рахунком позичальника (а. с.
107-136, 137-139).

Таким чином, ПАТ "Універсал
Банк" відповідно до положень ст. 1050 ЦК
України та п. 5.2.5
кредитного договору скористалося
правом на повернення кредиту
достроково, чим змінив дату виконання
основного зобов'язання з 10 квітня 2038
року на 13 квітня 2010 року (тридцять
перший календарний день з дати
відправлення кредитором позичальнику
повідомлення (вимоги) про дострокове
повернення кредиту).

Відповідно до ст. 553 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Для забезпечення виконання
позичальником зобов'язань, взятих на
себе за кредитним договором від 23
квітня 2008 року №075-2008-1282, між ВАТ
"Універсал Банк" та ОСОБА_1 було
укладено договір поруки від 23 квітня 2008
року №075-2008-1282-Р, відповідно до умов
якого поручитель зобов'язалася
відповідати за невиконання
позичальником ОСОБА_2 зобов'язань, які
виникають з кредитного договору (а. с.
22-23).

Ст. 559 ЦК України встановлює
підстави припинення відносин поруки,
зокрема, ч. 4 цієї статті визначено, що
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого у договорі
поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

П. 4.2. договору поруки від 23
квітня 2008 року №075-2008-1282-Р передбачено,
що порука припиняється з припиненням
всіх зобов'язань боржника за основним
договором.

Строком є певний період у
часі зі спливом якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне
значення (ч. 1 ст. 251 ЦК України). Строк
визначається роками, місяцями, тижнями
днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих
на себе зобов'язань не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам ст. 252 ЦК України.
Тому в цьому випадку підлягають
застосуванню норми ч. 4 ст.
559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя (такий
висновок суду відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній у постановах
від 17 вересня 2014 року №6-53цс14 та
№6-125цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковими для
врахування).

Зважаючи на викладене,
положення п. 4.2. договору поруки від 23
квітня 2008 року №075-2008-1282-Р не може
вважатись установленням строку дії
поруки.

У разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за
основним договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
повинен обчислюватися з моменту
настання строку погашення зобов'язання
згідно з такими умовами, тобто з
моменту настання строку виконання
зобов'язання або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково (такий висновок
суду відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, викладеній у
постановах від 29 січня 2014 року №6-155цс13
та від 24 вересня 2014 року №6-106цс14, які
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковими для врахування).

У матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження того, що банк
звертався до поручителя ОСОБА_1 з
вимогами протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язань, який був
змінений ним відповідно до п. 5.2.5.
кредитного договору від 23 квітня 2008
року №075-2008-1282.

Отже, порука ОСОБА_1 за
договором поруки від 23 квітня 2008 року
№075-2008-1282-Р є припиненою з 13 жовтня 2010
року.

За своєю правовою природою
строк, визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є
преклюзивним (припиняючим) і його
закінчення є підставою для припинення
поруки. Строк поруки не є строком для
захисту порушеного права, а строком
існування (дії) самого зобов'язання
поруки, тому і право кредитора, і
обов'язок поручителя по його
закінченні припиняються (презумпція
припинення поруки).

У своїх правових висновках
Верховний Суд України вказує, що
звернення до суду з позовом
про визнання поруки припиненою не є
необхідним, проте такі вимоги
підлягають розгляду судом у разі
наявності відповідного спору
(постанови від 05 грудня 2012 року №6-147цс12,
від 18 жовтня 2013 року
№6-107цс13).

Таким чином, права ОСОБА_1
підлягають захисту шляхом визнання її
права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК
України.

Твердження представника
відповідача про те, що ОСОБА_1
пропустила строк позовної давності є
помилковим, позаяк у справі відсутні
докази, які б свідчили, що позивач
дізналась про припинення поруки з 13
жовтня 2010 року. Більш того, достеменно
про наявність спору з приводу
припинення поруки за договором від 23
квітня 2008 року №075-2008-1282-Р стало відомо
лише 03 жовтня 2014 року, коли
представник ПАТ "Універсал Банк" подала
до суду письмові заперечення проти
позову, в яких навела доводи на
обґрунтування того, що порука ОСОБА_1 не
припинилась.

За таких обставин суд
приходить до висновку про необхідність
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити,
визнати припиненою з 13 жовтня 2010 року
її поруку за договором поруки від 23
квітня 2008 року №075-2008-1282-Р.

З огляду на вищенаведене,
відповідно до ст. ст. 15, 16, 251, 252, 526, 559, 1054,
1055 Цивільного кодексу України, та,
керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк", третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору,
- ОСОБА_2, про визнання поруки
припиненою - задовольнити.

Визнати припиненою з 13 жовтня
2010 року поруку ОСОБА_1 за договором
поруки від 23 квітня 2008 року №075-2008-1282-Р,
укладеним між відкритим акціонерним
товариством "Універсал Банк" та ОСОБА_5.

Стягнути з публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у
сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60
(шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Т.В. Андрейчук