Справа № 2/489/155/2014р.
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2014р. Ленінський районний суд м.
Миколаєва, у складі: головуючого судді -
Рум'янцевої Н.О., при секретарі - Ляшик
С.В., за участю: представника позивача -
Свічкарьова О.В., представника
відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Миколаєва справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Енергобанк» до ОСОБА_3 про
передачу в управління предмета іпотеки
іпотекодержателю та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ПАТ «Енергобанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про передачу в управління предмета
іпотеки іпотекодержателю та
зобов'язання вчинити певні дії,
мотивуючи свої вимоги тим, що 08.07.2008р.
між АБ «Енергобанк» (правонаступник -
ПАТ «Енергобанк») та ОСОБА_4 був
укладений договір про надання кредиту
№ 25 від 08.07.2008р. (далі - кредитний
договір), за яким банк надав ОСОБА_4
кредит у сумі 270000,00 дол. США, строком на
п'ять років: з 08.07.2008р. по 05.07.2013р., для
добудови житлового будинку.

Рішенням суду від 30.11.2012р., яке залишене
без змін ухвалою суду від 28.01.2013р.,
задоволено частково позов ПАТ
«Енергобанк» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
стягнення заборгованості за договором
про надання кредиту № 25 від 08.07.2008р. На
підставі цього рішення суду 22.02.2013р.
видані виконавчі листи, у зв'язку з чим
12.04.2013р. державним виконавцем
Ленінського ВДВС ММУЮ відкрито
виконавче провадження. Однак до цього
часу рішення суду від 30.11.2012р. не
виконане, а тому позивач вбачає за
необхідне передати предмет іпотеки
іпотекодержателю в управління на
період до його реалізації у порядку,
встановленому законодавством, для
отримання доходів від здійснення
основної діяльності.

Для реалізації прав по управлінню
нерухомим майном та можливості
укладення нотаріально посвідчених
правочинів, позивачу необхідні
оригінали правовстановлюючих
документів, технічних паспортів та
документів, щодо реєстрації права
власності, ключі від всіх приміщень, а
також інші документи.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд передати нерухоме
майно - нежитлові приміщення, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які
належать ОСОБА_3 на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу, в
управління позивачу для отримання
доходів від здійснення основної
діяльності на строк до реалізації
предмету іпотеки; зобов'язати
відповідача передати позивачу
оригінали правовстановлюючих
документів та технічного паспорту на
ці нежитлові приміщення; надати
позивачу право на отримання в будь-яких
установах, підприємствах, організаціях
незалежно від форми власності, БТІ, РС
ММУЮ Миколаївської області, нотаріусів
будь-яких документів (їх копій,
дублікатів витягів з державних
реєстрів, довідок), необхідних для
управління, укладення договорів найму,
оренди вказаних нежитлових приміщень;
надати позивачу право здійснювати дії,
пов'язані з управлінням, здійснювати
спільне управління з будь-якими
особами, передавати в управління
будь-яким особам нежитлові приміщення,
а також отримувати плату за
користування приміщеннями, змінювати,
розривати, укладати правочини,
договори, угоди оренди, суборенди,
найму, піднайму, користування
приміщеннями; перевести на позивача
право на отримання всіх орендних,
суборендних, будь-яких інших платежів
за користування нежитловими
приміщеннями.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги позову підтримав та
просив про їх задоволення.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши зібрані по справі докази,
суд доходить до наступного.

08.07.2008р. між АБ «Енергобанк»
(правонаступник - ПАТ «Енергобанк») та
ОСОБА_4 був укладений договір про
надання кредиту № 25 від 08.07.2008р., за яким
банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 270000,00
дол. США, строком на п'ять років: з
08.07.2008р. по 05.07.2013р., для добудови
житлового будинку.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 30.11.2012р. позов ПАТ
«Енергобанк» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
задоволений частково.

Вказаним рішенням суду від 30.11.2012р.
постановлено: у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 08.07.2008р. № 25, укладеним між ПАТ
«Енергобанк» та ОСОБА_4, у розмірі 2981777,30
грн., звернути стягнення на предмет
іпотеки - нежитлові приміщення,
загальною площею 235,4 кв.м., розташовані
на першому поверсі житлового будинку
за літ. А-5 по АДРЕСА_1 та належать на
праві власності ОСОБА_3 шляхом їх
реалізації з прилюдних торгів за
початковою ціною на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Апеляційного суду
Миколаївської області від 28.01.2013р.
вказане рішення суду від 30.11.2012р.
залишене без змін.

У зв'язку з наведеним 22.02.2013р.
Ленінським районним судом м. Миколаєва
видано відповідні виконавчі листи та
відкрито виконавче провадження по їх
виконанню.

25.06.2013р. старшим державним виконавцем
Ленінського ВДВС ММУЮ Рудською І.В.
було проведено опис та арешт належного
ОСОБА_3 на праві власності нежитлового
приміщення, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Того ж дня постановою державного
виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ
Рудською І.В. залучено експерта,
суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання ТОВ
«Українська експертна група» в особі
ОСОБА_6, для участі у виконавчому
провадженні з метою визначення
ринкової вартості арештованого майна,
для подальшої примусової реалізації
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

За результатами оцінки майна 31.07.2013р.
експертом був складений висновок №
934-МК, згідно якого вартість описаного
та арештованого майна становить 1226400,00
грн.

В той же час із матеріалів виконавчого
провадження вбачається, що ПАТ
«Енергобанк» не погоджуючись із
вартістю арештованого майна, 15.08.2013р.
подав заяву про рецензування звіту про
оцінку майна.

Управління майном закріплене главою 70
ЦК України як окремий вид договірних
зобов'язань.

Частиною 1 статті 1029 ЦК України
встановлено, що за договором
управління майном одна сторона
(учасник управління) передає другій
стороні (управителю) на певний строк
майно в управління, а друга сторона
зобов'язується за плату здійснювати
від свого імені управління цим майном в
інтересах установника управління або
вказаної ним особи (вигодонабувача).

ЦК України встановлено вичерпний
перелік підстав виникнення відносин з
управління майном, зокрема останнє
може виникати із закону або договору
управління майном.

При цьому договір укладається за
наявності волевиявлення власника
майна. У разі не виявлення волі
власника з причин, від нього
незалежних, управління майном може
виникати на підставі юридичного
складу: адміністративного акту про
створення управління (рішення суду,
іншого компетентного органу) і
договору, укладеного з управителем, що
безпосередньо породжує управління
майном.

Таким чином, закріплений у цивільному
законодавстві інститут управління
майном передбачає договір як
безпосередню підставу виникнення
управління майном.

Статтею 34 Закону України визначено, що
після прийняття рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки і з метою
отримання продукції, плодів та доходів,
забезпечення належного господарського
використання переданого в іпотеку
нерухомого майна згідно з його
цільовим призначенням предмет іпотеки
на підставі договору між іпотекодавцем
і іпотекодержателем або рішення суду
може бути переданий іпотекодержателю
або іншій особі в управління на період
до його реалізації у порядку,
встановленому цим Законом. Управління
майном здійснюється відповідно до
законодавства та умов, визначених
договором чи рішенням суду.

Продукція, плоди і доходи, отримані в
результаті управління предметом
іпотеки, спрямовуються на задоволення
забезпечених іпотекою вимог
іпотекодержателя, якщо інше не
встановлено договором або рішенням
суду.

З наведеної вище правової норми
випливає, що рішення суду про передачу
майна в управління має містити умови,
на яких таке управління здійснюється.

Відповідно до ст. 1035 ЦК України
істотними умовами договору управління
майном є перелік майна, що передається
в управління та розмір і форма плати за
управління майном.

Іншими статтями глави 70 ЦК України
врегульовані не менш важливі умови
управління майном, зокрема: права та
обов'язки управителя, здійснення
управління майном, право управителя на
плату, відповідальність управителя
тощо.

Разом з тим, статтею 14 ЦК України
передбачено, що цивільні обов'язки
виконуються в межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства.

При цьому особа не може бути примушена
до дій, вчинення яких не є обов'язковим
для неї.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що
пред'явивши вимогу про передачу
предмета іпотеки в управління, позивач
не дотримав вимог ст. 34 Закону України
«Про іпотеку» стосовно визначення умов
управління майном, що передбачені
главою 70 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються заходи щодо забезпечення
збереження предмета іпотеки або
передачі його в управління на період до
його реалізації, якщо такі необхідні.

З наведеного випливає, що оскільки
чинним законодавством встановлено, що
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації застосовуються якщо такі
необхідні, а у разі їх застосування про
це зазначається у рішенні, яким
визначається порядок застосування
заходів щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або порядок передачі
його в управління на період до його
реалізації.

Однак як вбачається зі змісту рішення
від 30.11.2012р. при розгляді даної справи
не було встановлено обставин, які б
свідчили про необхідність вжиття
заходів щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації.

Більш того при розгляді вказаної
справи, позивачем у останньому
судовому засіданні, було заявлено
клопотання про залишення частини
позовних вимог, щодо передачі майна в
управління Банку без розгляду, про що
винесена відповідна ухвала від
30.11.2012року.

Як слідує з Акту опису й арешту майна АВ
№ 196650 предмет іпотеки був переданий на
відповідне зберігання ОСОБА_7 в порядку
передбаченому Законом України «Про
виконавче провадження».

В даному випадку зазначена особа несе
кримінальну або матеріальну
відповідальність за розтрату,
відчуження, приховування чи підміну
описаного майна.

Отже, зазначена обставина виключає
можливість одночасної передачі
предмета іпотеки в управління іншій
особі в порядку, передбаченому ст. 34
Закону України «Про іпотеку».

Позивачем ані при поданні позову ані у
судовому засіданні не надано доказів
щодо порушення Іпотекодавцем умов
зберігання предмета іпотеки чи
утримання предмета іпотеки неналежним
чином.

Таким чином, позивач ніяк не
обґрунтував наявність обставин для
передачі предмета іпотеки в
управління, а лише посилається на ст. 34
Закону України «Про іпотеку», тобто не
довів в установленому порядку тих
обставин, на які він посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вказаного, суд вважає, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В

В задоволенні цивільного позову
Публічного акціонерного товариства
«Енергобанк» до ОСОБА_3 про передачу в
управління предмета іпотеки
іпотекодержателю та зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. миколаєва
протягом десяти днів з моменту його
оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: