Провадження № 2/331/220/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2014 р.
м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста
Запоріжжя в складі:

головуючого - судді
Світлицької В.М.

при секретарі
Нікітченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди, спричиненої злочином, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеіральної
шкоди, спричиненої злочином. В
обґрунтування позовних вимог
зазначено, що відповідно до договору
позики від 17.05.2009 р. № ДГ-0011885 ,
укладеного між ним як позикодавцем
було передано грошові кошти на
загальну суму 51 750 грн. ТОВ "Електрет-2" в
особі директора ОСОБА_2, як
позичальнику, але позику не було
повернено у строки, обумовлені в
договорі. На теперішній час в
Ленінському районному суді м.Запоріжжя
перебуває кримінальна справа за
обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 190, ч.1,3,4
ст. 358 КК України. Відповідно до
обвинувачення, що пред'явлене ОСОБА_2 ,
грошовими коштами він заволодів
внаслідок вчинення шахрайських дій,
зазначені обставини можуть бути
підтверджені вироком суду відносно
відповідача. Посилаючись на зазначені
обставини, на ст. 1193 ЦК України, яка
передбачає відшкодування шкоди,
спричиненої злочином, просить суд
стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду у розмірі 51 750 грн.,
що була спричинена йому в результаті
злочинних дій відповідача
ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
посилаючись на обставини, викладені у
позові, просить суд стягнути з ОСОБА_2
матеріальну шкоду, спричинену злочином
в розмірі 51 750 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, надав суду письмові
пояснення, в яких проти задоволення
позову заперечує в повному обсязі,
просить в задоволенні позову
відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Судом встановлено, що 17.05.2009 р. між
ОСОБА_1, як позичкодавцем та ТОВ
"Електрет-2" в особі директора ОСОБА_2, як
позичальником укладено договір
безвідсоткової цільової позики №
ДГ-008885, відповідно до умов якого
позичкодавець з метою забезпечення
статутної діяльності ТОВ "Електрет-2"
надає позичальнику суму позики у
розмірі 60500 грн. строком на 6 місяців, а
позичальник зобов'язується повернути
суму позики згідно графіка повернень у
строк до 17.11.2009 р.

Як встановлено судом, в провадженні
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя перебуває на розгляді
кримінальна справа за обвинуваченням
ОСОБА_2 за ст. 190 ч. 4 КК України,
ст. 358 ч.1 ,3,4 КК України , кримінальна
справа не розглянута , вирок не
винесено.

Відповідно до листа Запорізького СІЗО
УДПС України в Запорізькій області від
28.11.2013 р. № 2/10-10374, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, утримується в
Запорізькому СІЗО з 24.01.2012 р. до
теперішнього часу.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить стягнути на його
користь з ОСОБА_2
матеріальну шкоду, спричинену злочином
в розмірі 51 750 грн.

Проте, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази, що підтверджують
процесуальний статус ОСОБА_1 як
потерпілого в кримінальному
провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2
за ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч.1,3,4 КК України,
доказів спричинення та визначення
розміру матеріальної шкоди, завданої
потерпілому.

Відповідно до положень ст. 11 Загальної
декларації прав людини від 1948 та п.2 ст. 6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод від 1950 року, які
ратифіковані Україною, кожен, кого
обвинувачено у вчиненні кримінального
правопорушення вважається невинуватим
доти, доки його вину не буде доведено в
законному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України,
особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні,
що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, для відшкодування
шкоди, спричиненої злочином, доказом
винуватості особи у вчиненні злочину є
обвинувальний вирок , який набрав
законної сили, але на теперішній час
кримінальна справа за обвинуваченням
ОСОБА_2 за ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч.1,3,4 КК
України перебуває на розгляді в
Ленінському районному суді м.Запоріжжя
.

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що кримінальна справа за
обвинуваченням ОСОБА_2 за
ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч.1,3,4 КК України
не розглянута по суті, тому позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, спричиненої
злочином є передчасними, оскільки вину
ОСОБА_2 у вчиненні злочину не доведено у
встановленому законом порядку та не
встановлено вироком суду, як того
вимагає чинне законодавство.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що доводи позивача ОСОБА_1
про те, що відповідачем внаслідок
вчинення злочину йому , як
потерпілому, спричинено матеріальну
шкоду є неспроможними, оскільки не
відповідають зібраним у справі доказам
і фактичним обставинам справи. Судом
не встановлено та позивачем не
доведено з посиланням на належні та
допустимі докази факту заподіяння йому
шкоди, спричиненої злочином.

Враховуючи викладене, зважаючи на
встановлені фактичні обставини у
справі, ту обставину, що позовні
вимоги стосуються відшкодування
шкоди, заподіяної злочином , але на
теперішній час вироку або ухвали суду
відносно ОСОБА_2 не винесено судом, суд
вважає, що позов є безпідставним та
таким, що не ґрунтується на нормах
чинного законодавства, у зв'язку з чим в
його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 59, 60, 107, 208, 209, 212,
214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.М.Світлицька