Справа № 152/1698/14-ц
13 жовтня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області
головуючого судді -
секретаря судового засідання - Бабиної
позивача - ОСОБА_1,
відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
24.09.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в якому зазначила, що вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
з 24.02.2014 року. Від даного шлюбу вона та
відповідач дітей не мають.
ОСОБА_1 просить шлюб розірвати,
посилаючись на те, що спільне життя в
шлюбі з відповідачем не склалося через
різні погляди на сімейне життя, ведення
господарства. Вважає, що подальше
спільне життя та збереження сім'ї
неможливе, так як це суперечить її
інтересам, шлюб існує формально, на
примирення вона не згодна.
Розлучатися через органи ДРАЦС
відповідач не бажає.
Просить при розірванні шлюбу відновити
її дошлюбне прізвище - «ОСОБА_1».
Крім того, просить стягнути з
відповідача витрати, понесені нею при
зверненні в суд на сплату судового
збору в сумі 243,60 грн.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги, посилаючись
на ті самі обставини. Суду пояснила, що
має стійке волевиявлення, спрямоване
на розірвання шлюбу, так як перебування
в шлюбі суперечить її інтересам. Однією
сім'єю вона та відповідач не проживають
чотири місяці. На примирення з
відповідачем вона не згодна, на
розірванні шлюбу наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав частково, щодо розірвання
шлюбу з ОСОБА_1 не заперечує, але
заперечує щодо сплати судового збору,
посилаючись на те, що може сплатити
тільки половину понесених позивачкою
витрат на сплату судового збору. Суду
пояснив, що він та позивачка дійсно
проживають окремо протягом чотирьох
місяців, сімейних стосунків не
підтримують, подальше спільне життя та
збереження шлюбу вважає неможливим.
Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
24.02.2014 року, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).
Від даного шлюбу позивач та відповідач
Позивачка не бажає миритися з
відповідачем, має стійке
волевиявлення, спрямоване на
припинення сімейних відносин і
розірвання шлюбу. Причиною розладу в
сім'ї стали різні погляди на сімейне
життя, ведення спільного господарства,
що призводить до непорозумінь,
внаслідок чого сторони однією сім'єю не
проживають чотири місяці. Перебування
в шлюбі суперечить інтересам
позивачки, шкодить її здоров'ю через
моральні переживання.
Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України
та Сімейним кодексом України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною
національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має
рівні права і обов'язки у шлюбі та
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання.
Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110
Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.
Відповідно до ст.113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку із
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу іменуватися цим
прізвищем або відновити своє дошлюбне
Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивачка наполягає на розлученні, має
стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу, а також, що збереження шлюбу та
подальше спільне проживання подружжя
суперечить інтересам позивачки, то суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.
Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Отже, підлягає стягненню з відповідача
на користь позивачки сплачений нею при
зверненні в суд судовий збір в сумі 243,60
грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223
ЦПК України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112,
113 СК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований виконавчим комітетом
Клекотинської сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області 24.02.2014 року, актовий запис за
№01.

Після розірвання шлюбу відновити
дошлюбне прізвище позивачки - «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені нею судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя