Справа № 573/137/14-ц
Номер провадження 2/573/52/14
РІШЕННЯ

іменем України

07 лютого 2014 року
м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючої судді:
Черкашиної М.С.

при секретарі:
Терещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Білопіллі
заочно цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

10 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з
відповідачкою зареєстрували шлюб 16
липня 1993 року. Від подружнього життя
мають повнолітню доньку, 1993 року
народження. Однією сім'єю проживали до
2010 року. З того часу їх проживання
однією сім'єю з відповідачкою фактично
припинено у зв'язку з тим, що між ними
втрачено взаєморозуміння, різні
погляди на сімейне життя. Спільне
господарство сторони не ведуть.
Посилаючись на те, що подальше спільне
життя з відповідачкою не можливе,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, надавши письмову заяву про те,
що позов підтримує, проти заочного
розгляду справи не заперечує ( а. с. 15 ).

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання
повторно не з'явилась, хоча належним
чином була сповіщена про час, день та
місце розгляду справи, про причини
неявки не повідомила. Поштові
повідомлення направлялись за місцем її
реєстрації, вручені матері
відповідачки ( а. с. 10, 14).

На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України
суд вважає, що судовий виклик
відповідачки здійснений належним
чином.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що позивач не заперечує проти заочного
вирішення справи, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі сторін, на
підставі наявних у справі доказів, у
відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу та ухвалити заочне
рішення.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши
матеріали справи та оцінивши їх в
сукупності, суд приходить до наступних
висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

У відповідності до ст. 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони у справі
зареєстрували шлюб 16 липня 1993 року у
виконкомі Ворожбянської міської ради
Сумської області, про що в книзі
реєстрації актів про укладення шлюбу
зроблено відповідний актовий запис за
№ 20. Після укладення шлюбу
відповідачці присвоєно прізвище
чоловіка - ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу серії
НОМЕР_1 (а. с. 5).

Від подружнього життя сторони у справі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають повнолітню
доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про її
народження (а. с. 6).

Як вбачається з позовної заяви,
причиною розпаду сім'ї стало те, що між
ними втрачено взаєморозуміння, різні
погляди на сімейне життя, що зробило
неможливою подальшу побудову сімейних
відносин.

Регулювання шлюбно-сімейних
правовідносин здійснюється на
принципах добровільності,
взаємоповаги, взаєморозуміння, а
держава забезпечує принцип свободи
шлюбу та принцип свободи розірвання
шлюбу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що між сторонами втрачено
взаєморозуміння, збереження сім'ї та
поновлення шлюбних відносин неможливо,
заява про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі сторін, після розірвання
шлюбу не будуть порушені їхні особисті
права, а тому шлюб необхідно розірвати.

У відповідності до ст. 113 СК України,
якою визначено, що особа, яка змінила
своє прізвище у зв'язку з реєстрацією
шлюбу, має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище, суд
вважає за необхідне залишити їй
прізвище, присвоєне при одруженні -
ОСОБА_2.

Від стягнення із відповідачки судового
збору, сплаченого при зверненні з даним
позовом до суду, позивач відмовився.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу
України, ст. ст. 4, 10, 60, 209, 213, 215, 224-226 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 16 липня 1993 року у
виконкомі Ворожбянської міської ради
Сумської області, про що в книзі
реєстрації актів про укладення шлюбу
зроблено відповідний актовий запис за
№ 20, розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
відповідачки, яка змінила його під час
державної реєстрації шлюбу, залишити -
ОСОБА_2.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана відповідачем до
Білопільського районного суду
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: