Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/634/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 11 грудня 2013
року за позовом ОСОБА_2 до кредитної
спілки «Порада» про стягнення грошових
коштів за депозитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
кредитної спілки «Порада» про
стягнення грошових коштів за
депозитним договором.

В позові зазначала, що 28.03.2008 року між
нею та відповідачем був укладений
договір № 149 «Накопичувальний» ,
відповідно до якого вона передала КС
«Порада» суму 5500 грн. строком на 36
місяців до 28.03.2011 року під 22% річних. На
сьогоднішній день відповідач не
повернув коштів, чим не виконав умови
договору..

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2
просила стягнути з відповідача на її
користь суму заборгованості за
договором 64078 грн. 84 коп., яка
складається з наступного: залишок
неповернутих коштів - 9130 грн.; сума
прострочення з відсотками по договору -
14099 грн. 22 коп.; три відсотки річних від
простроченої суми - 677 грн. 62 коп., пеня
за 6 місяців прострочення - 49302 грн. та
моральну шкоду в розмірі 60000 грн. (а. с.
1).

Ухвалою Енергодарського міського суду
Запорізької області позовні вимоги
ОСОБА_2 в частині стягнення моральної
шкоди залишено без розгляду (а. с. 27).

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 11 грудня
2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КС «Порада» на користь
ОСОБА_2 3% річних в сумі 408 грн. 15 коп. та
пеню в розмірі 1000 грн.

Стягнуто з КС «Порада» на користь
держави судовий збір в сумі 229,40 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про час і місце слухання
справи повідомлені належним чином. Від
апелянта ОСОБА_2 надійшла заява про
розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог, або
змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Судом встановлено, що 28.03.2008 року між
Кредитною Спілкою «Порада» та членом
цієї Спілки ОСОБА_2 був укладений
договір № 149 «Накопичувальний»,
відповідно до якого ОСОБА_2 передала
КС «Порада» суму 5500 грн. строком на 36
місяців до 28.03.2011 року під 22% річних.

Надання фінансової послуги було
оформлено укладеним Спілкою з
позивачем письмовим Договором про
строковий грошовий внесок - депозит
«Накопичувальний» (а.с.4).

Згідно із частиною 1 статті 1058 ЦК
України за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» передбачено, що
вклад (депозит) - це кошти в готівковій
або у безготівковій формі, у валюті
України або в іноземній валюті, які
розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Частиною 1 статті 1060 ЦК України
встановлено, що договір банківського
вкладу укладається на умовах видачі
вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу)
або на умовах повернення вкладу зі
спливом встановленого договором
строку (строковий вклад).

Відповідно до частини 5 статті 1061 ЦК
України проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

Згідно статті 627 ЦК сторони є вільними в
укладенні договору. Зміст договору
становлять умови, визначені на розсуд
сторін й погоджені ними - як-то
передбачено статтею 627 ЦК України.

Зі змісту пунктів 1.2; 3.4; 4.1 укладеного
сторонами договору вбачається, що
процентна ставка складає 22 %,
нарахування процентів мало бути
здійснюватись щомісячно, а якщо
нараховані проценти не отримуються,
вони донараховуються до основної суми.
Спілка зобов'язалась повернути
Вкладнику всі належні йому грошові
кошти відповідно до умов укладеного
договору, упродовж 30 робочих днів з
дати вказаної у договорі, тобто, 28.03.2011
року (а. с. 4).

Прийняті зобов'язання відповідач не
виконав, в зазначений в договорі строк
грошові суми позивачу не сплатив.

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання повинно
виконуватися належним чином й
відповідно до умов договору (стаття 526
ЦК України).

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що
сторони несуть відповідальність за
виконання або невиконання умов
Договору згідно чинного
законодавства. Відповідальність за
порушення грошового обов'язку
встановлена статтею 625 ЦК України, в
якій вказано, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зі змісту п. 3.5. Договору вбачається, що
після закінчення його дії, Спілка
повертає суму вкладу та нараховані й
неотриманні вкладником проценти, а за
пунктом 4.2. Спілка сплачує щомісячні
проценти тільки за вкладом (а. с. 4).

Таким чином, будь-яких умов або
обов'язків Спілки щодо нарахування
процентів (п.1.2 Договору) на загальну
суму неотриманих щомісячних платежів,
у разі їх неотримання вкладником, у
договорі немає, відтак, в цій частині
доводи позивача та наданий позивачем
розрахунок судова колегія не бере до
уваги. Про інфляційні втрати у вимогах
не йдеться.

За вказаних обставин Спілка
зобов'язана виплатити Вкладнику суму
вкладу з відсотками (за період з 28.03.2008
року по 28.03.2011 року) у розмірі : 5500 грн. +
(5500 х 22% х 3 роки) = 9130 грн.

Також у відповідності до вимог частини
2 статті 625 ЦК України Спілка
зобов'язана виплатити Вкладнику 3%
річних від простроченої суми,
починаючи з 28.03.2011 року по день
звернення до суду - 17.09.2013 року (тобто,
за 2 роки 173 дні).

Сума, яка підлягає стягненню,
розраховується наступним чином:

За один рік: 9130 грн. х 3 % = 273 грн. 90 коп.

За 2 роки: 273 грн. 90 коп. х 2 роки = 547 грн. 80
коп.

За кожен день: 273 грн. 90 коп. : 365 днів = 0, 75
грн.

За 173 дні: 0,75 грн. х 173 дні = 129 грн. 82 коп.

Всього: 547 грн. 80 коп. + 129 грн. 82 коп. = 677
грн. 62 коп.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про
стягнення пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
повинен нести відповідальність у
вигляді сплати пені за затримку
виконання зобов'язання відповідно до
пункту 5 статті 10 Закону України «Про
захист прав споживачів».

У частині 5 статті 10 Закону України
«Про захист прав споживачів»
зазначено, що у разі коли виконавець не
може виконати (прострочує виконання)
роботу (надання послуги) згідно з
договором, за кожний день (кожну годину,
якщо тривалість виконання визначено у
годинах) прострочення споживачеві
сплачується пеня у розмірі трьох
відсотків вартості роботи (послуги),
якщо інше не передбачено
законодавством. У разі коли вартість
роботи (послуги) не визначено,
виконавець сплачує споживачеві
неустойку в розмірі трьох відсотків
загальної вартості замовлення.

Судова колегія вважає, що такий
висновок суд першої інстанції є хибним
з огляду на наступне. Так, після
укладення Спілкою та ОСОБА_2 28.03.2008 року
Договору № 149 «Накопичувальний», між
сторонами виникли зобов'язальні
правовідносини, які регулюються
нормами зобов'язального права та
положеннями укладеного між сторонами
договору строкового грошового вкладу.
Укладений сторонами договір належить
до грошових зобов'язань.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Тобто, цивільним
законодавством передбачена
цивільно-правова відповідальність за
невиконання грошового зобов'язання.

З огляду на вищевикладене судова
колегія вважає, що між сторонами
виникли саме такі правовідносини
(грошові зобов'язання) і тому на них
поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК
України, як спеціальний вид
цивільно-правової відповідальності за
прострочення виконання зобов'язання, а
не зазначена у пункті 5 статті 10 Закону
«Про захист прав споживачів»
відповідальність, оскільки мова
йдеться про застосування положень
цього Закону у разі, якщо
забезпечувальні санкції не
передбачені законодавством. Таким
чином, положення частини 5 статті 10
Закону України «Про захист прав
споживачів», яка встановлює
відповідальність виконавця робіт
(послуг) за її невиконання в
обумовлений договором строк у вигляді
сплати пені, не мають бути застосовані
до правовідносин сторін у грошовому
зобов'язанні, а тому вимоги про
стягнення пені є неприйнятними і
задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги щодо
визнання відповідачем позову - з
посиланням на акт-звіряння від 16.09.2013
року (а. с. 3) - не базуються на законі,
оскільки у відповідності до вимог
статті 174 ЦПК України визнання позову
допускається під час судового
засідання за усною заявою відповідача
або за його письмовим зверненням
адресованим суду.

Довід апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
обставинам справи знайшов часткове
підтвердження під час апеляційного
розгляду. За таких обставин рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог ОСОБА_2
лише в частині стягнення з відповідача
депозитного вкладу з відсотками та
розміру 3% річних від несплаченої суми
за депозитним вкладом за період
прострочення грошового зобов'язання.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 11 грудня 2013
року скасувати. Ухвалити нове рішення
наступного змісту:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з Кредитної Спілки "Порада" на
користь ОСОБА_2 депозитний вклад з
відсотками у розмірі 9130 грн. та 3%
річних від несплаченої суми за
депозитним вкладом у розмірі 677 грн. 62
коп.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Кредитної спілки «Порада» в
дохід держави судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: