Провадження № 2/235/1961/14
Справа № 235/5038/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Філь О.Є.

при секретарі Гужеля
А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Красноармійську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Красноармійський
міський відділ головного управління
державної міграційної служби МВ ГУ ДМС,
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 18.09.2014 року звернувся до
суду із позовною заявою до ОСОБА_2,
третя особа - Красноармійський міський
відділ головного управління державної
міграційної служби МВ ГУ ДМС про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації, вказавши на
підтвердження своїх вимог, що він є
власником домоволодіння, яке
розташовано за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі договору купівлі-продажу від
25.12.2004 року, посвідченого ОСОБА_3,
приватним нотаріусом
Красноармійського міського
нотаріального округу Донецької
області, реєстр № 7747.

Позивач зареєстрований в цьому
домоволодінні, крім нього
зареєстровані дружина ОСОБА_4 та син
ОСОБА_2.

Фактично ОСОБА_2 не мешкає в цьому
домоволодінні з серпня 2013 року. Він
покинув родину та виїхав у невідомому
напрямку десь в Росію.

Підтвердженням цього є акт, який був
складений головою квартального
комітету № 8 Жадан Л.І. від 16.09.2014 року,
згідно з яким ОСОБА_2 фактично не мешкає
в цьому домоволодінні.

Також цей факт можуть підтвердити
сусіди.

В зв»язку з тим, що ОСОБА_2 фактично не
мешкає у домі, але залишається у ньому
зареєстрованиим, у позивача виникли
додаткові витрати по сплаті за
комунальні послуги, що негативно
відбивається на бюджеті позивача.

Крім цього позивач планує продати цей
будинок, але для цього в ньому не
повинно бути зареєстровано ніяких
осіб.

Позивач у судовому засіданні
підтримав свої позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився по невідомій суду причині,
про день слухання справи повідомлений
належним чином, тому, зі згоди позивача
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.

Представник третьої особи -
Красноармійського міського відділу
головного управління державної
міграційної служби МВ ГУ ДМС в судове
засідання не з'явився, в справі є заява
про розгляд в його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,
суд встановив, що вимоги позивача
законні, обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач є
власником домоволодіння, яке
розташовано за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі договору купівлі-продажу від
25.12.2004 року, посвідченого ОСОБА_3,
приватним нотаріусом
Красноармійського міського
нотаріального округу Донецької
області, реєстр № 7747 (а.с.7).

Позивач зареєстрований в цьому
домоволодінні, крім нього
зареєстровані дружина ОСОБА_4 та син
ОСОБА_2.

Фактично ОСОБА_2 не мешкає в цьому
домоволодінні з серпня 2013 року. Він
покинув родину та виїхав у невідомому
напрямку десь в Росію.

Підтвердженням цього є акт, який був
складений головою квартального
комітету № 8 Жадан Л.І. від 16.09.2014 року,
згідно з яким ОСОБА_2 фактично не мешкає
в цьому домоволодінні (а.с.12).

Також цей факт можуть підтвердити
сусіди.

В зв»язку з тим, що ОСОБА_2 фактично не
мешкає у домі, але залишається у ньому
зареєстрованиим, у позивача виникли
додаткові витрати по сплаті за
комунальні послуги, що негативно
відбивається на бюджеті позивача.

Крім цього позивач планує продати цей
будинок, але для цього в ньому не
повинно бути зареєстровано ніяких
осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

У даному випадку має місце
встановлення сервітуту.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла.

Оскільки інше не встановлено чинним
законом, договором, на підставі якого
встановлено сервітут, відсутність
члена сім'ї понад один рік без поважних
причин є юридичним фактом, що
призводить до втрати членом сім'ї права
користування помешканням.

З абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»
вбачається, що рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням є підставою для
зняття особи з реєстрації місця
проживання.

Виходячи з того, що Закон України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, положення статті 7 цього
Закону підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Таким чином, за обставин, викладених
вище, вирішення питання про зняття
особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням.

Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на повагу до
свого житла. Втручання у це право
здійснюється виключно з підстав,
передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.

Зазначене покладає на Україну в особі
її державних органів зобов'язання
«вживати розумних і адекватних заходів
для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у
справі «Пауел і Райнер проти
Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.).
Такий захист поширюється як на
власника квартири (рішення ЄСПЛ у
справі «Джілоу проти Сполученого
Королівства» від 24.11.1986 р.), так і
наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос
проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).

Враховуючи ту обставину, що відповідач
вселився в належний позивачу будинок
як член сім'ї на правах дружини, набув
право користування житловим
приміщенням та зареєстрував своє місце
проживання у встановленому законом
порядку, а після припинення сімейних
відносин між ними, відповідач звільнив
спірне житлове приміщення і йдеться
про колишнього члена сім'ї власника
житлового приміщення, то спір підлягає
вирішенню відповідно до ст. 405 ЦК
України і з застосуванням ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні».

У зв'язку з цим позивач вважає, що у суда
є достатні правові підстави для
виправданого, тобто законного
втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції
право кожного на повагу до свого житла,
з метою захисту моїх прав та інтересів,
про які йдеться у цьому позові, шляхом
визнання відповідача ОСОБА_6 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням та зняття її з реєстрації
місця проживання.

Оскільки статтею 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»
передбачено вичерпний перелік підстав
зняття особи з реєстрації місця
проживання, серед яких, як зазначалося
вище, є відповідне судове рішення, яке
набрало законної сили, вимога про
покладення зобов'язання провести
зняття з реєстрації є передчасною.

На момент пред'явлення позову
відповідне судове рішення відсутнє,
отже не може бути встановленим факт
ухилення сектору міграційної служби
від зняття особи з реєстрації місця
проживання, що давало б підстави
заявляти вимоги про зобов'язання
вчинити певні дії.

Позивач вважає, що у зв'язку з тим, що
відповідач тривалий час не
користується житловим приміщенням, то
він втратив право користування цим
приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що
вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, законні та
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 9, 55 Конституції України,
ст.. 405 ЦК України, ст.. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст..ст. 3, 8, 109 ч.2,
118, 119 ЦПК України, суд:

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:

03.10.2014