Номер провадження № 22-ц/785/1989/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко
В.М., Короткова В.Д.

з участю секретаря - Грубіян
Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_5, діючої в
інтересах позивача ОСОБА_2 на ухвалу
Приморського районного суду

м. Одеси від 08 листопада 2013 року, -

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_2, звернулась
через представника ОСОБА_5 до
Приморського районного суду м. Одеси з
названим позовом та 07.11. 2013 року до суду
було надано заяву про забезпечення
позову, в якій просила накласти арешт
на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити
ОСОБА_3, ОСОБА_4 проводити будівельні
роботи з реконструкції зазначеної
квартири.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 08.11.2013 року у задоволенні
заяви представника ОСОБА_5, діючої в
інтересах позивача ОСОБА_2 про
забезпечення позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_5-ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси про відмову в
задоволенні заяви про забезпечення
позову з підстав порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної
скарги в межах апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а ухвала
Приморського районного суду м. Одеси
скасуванню ,виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову, виходив з того,що
заявлені ОСОБА_2 види забезпечення
позову не є співмірними із заявленими
позовними вимогами.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна .

Згідно з п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
№9 "Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Відповідно до вимог
п.7 зазначеної постанови, забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, в тому числі й
на стадії апеляційного провадження,
якщо заява про це надійшла до суду
апеляційної інстанції або її не
вирішив суд першої інстанції.

З наданих виділених матеріалів справи
вбачається , що спірна квартира
АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_3.

Позивачем ОСОБА_2 заявлений позов на
суму 211 575 грн.

Між сторонами виник спір майнового
характеру через проведення
відповідачами реконструкції квартири
АДРЕСА_1 та залиття квартири позивача
АДРЕСА_2

Позивач ОСОБА_2 в заяві про
забезпечення позову посилається на
те,що невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити виконання
рішення суду з підстав того, що
відповідачі добровільно відшкодувати
шкоду не бажають, уникають від явки в
суд, мають інше житло ,постійного
заробітку не мають та до ухвалення
судом рішення можуть позбутися
проблемної нерухомості.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на вищенаведене та помилково відмовив
заявнику у забезпеченні позову шляхом
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1
,що належить відповідачу ОСОБА_3

Враховуючи те ,що між сторонами виник
майновий спір , сума яку позивач
вимагає стягненню від відповідача є
значною, з врахуванням роз'яснень
Постанови ПВСУ від 22.12.2006 N 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» колегія суддів
вважає, що заява ОСОБА_2 про
забезпечення позову підлягає
частковому задоволенню та накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить
відповідачу ОСОБА_3 , є обґрунтованою
підставою для забезпечення позову та
можливого виконання у подальшому
судового рішення у справі.

Не підлягають задоволенню вимоги
заявника ОСОБА_2 щодо заборони
відповідачами продовжувати
реконструкцію квартири АДРЕСА_1 ,
оскільки реконструкція зазначеної
квартири, відповідачами розпочата та
проводиться відповідно та на підставі
декларації про початок будівельних
робіт від 16.07.2012 року .

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1
ст. 311 ЦПК України, апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, а ухвала суду скасуванню .

Керуючись ст.151,152, п.4 ч.1 ст.311 ,ст.ст.315,
319 ЦПК України , колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5,
діючої в інтересах позивача ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 08 листопада 2013 року
скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову
задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3.

У задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

В.М. Гончаренко

В.Д. Коротков