Справа № 2/369/3851/14 Головуючий у І
інстанції Нікушин В.В.Провадження №
22-ц/780/6939/14 Доповідач у 2 інстанції
СавченкоКатегорія 58 11.12.2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 грудня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 4
листопада 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу
«Садове товарство «Лугове», третя
особа Києво-Святошинська районна
державна адміністрація Київської
області про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним вище позовом, який
мотивувала тим, що їй на праві
власності належить земельна ділянка
для ведення особистого селянського
господарства площею 1,0330 га,
розташована на території Ходосівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, кадастровий
номер :03:001:0417 на підставі договору
дарування від 20 жовтня 2006 року.
Вказувала, що на прохання голови СТ
«Лугове» вона 16 жовтня 2012 року у
приватного нотаріуса склала на його
ім'я заяву щодо надання згоди на
включення належної їй ділянки до
детального плану території, що
розробляється за замовленням садового
товариства згідно доданої схеми. Проте
23 грудня 2013 року вона через нотаріуса
відкликала попередню заяву.

Посилалася, що СТ «Лугове» через її
ділянку згідно схеми, наведеної у
заяві, була прокладена дорога з
грунтовим насипом, яка веде до
земельних ділянок садового товариства.
Наразі відповідач використовує
частину її ділянки для проїзду
автомотранспорту.

Посилаючись на недопущення порушення
її прав власника з боку відповідача,
просила зобов'язати ОК «СТ « Лугове» не
чинити їй перешкод у користуванні
земельною ділянкою площею 1,0330 га на
території Ходосівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, кадастровий номер
:03:001:0417, заборонивши ОК «СТ
«Лугове» користуватися земельною
ділянкою площею 1,0330 га на території
Ходосівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, кадастровий номер
:03:001:0417, для проїзду автомобільним
транспортом, мопедами, мотоциклами та
заборонити надавати дозвіл будь-яким
третім особам на проїзд її ділянкою,
стягнути судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 4
листопада 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким її позовні вимоги
задоволити в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права. Скаргу мотивує тим, що суд не
взяв до уваги той факт, що садове
товариство на її ділянці обладнало
дорогу та використовує її для проїзду
до ділянок товариства, а вона згідно
ст.386 ЦК України просить запобігти
порушенню її прав.

Учасники справи належним чином
повідомлені про час розгляду справи, що
стверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення судових
повісток, позивачка ОСОБА_1 до суду не
з'явилася, її неявка відповідно до ст.305
ЦПК України не перешкоджає розгляду
справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове
рішення має відповідати в тому числі на
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове
рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджується матеріалаи справи, що
позивачка є власником земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 1,0330
га, що розташована на території
Ходосівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, кадастровий номер :03:001:0417
на підставі договору дарування від 20
жовтня 2006 року.

Також судом першої інстанції
встановлено, що через ділянку
позивачки прокладено насипну
автомобільну дорогу через яку
здійснюється проїзд автотранспортом
до ділянок садового товариства, що
стверджується актом обстеження
земельної ділянки від 24 жовтня 2014 року,
складеним з виїздом намісце головним
спеціалістом відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства Державної
інспекції сільського господарства
України в Київській області.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції обгрунтовував свої
висновки недоведеністю позову. При
цьому суд виходив з того, що позивач не
довів як факт порушення прав з боку
відповідача, так і не довів в чому
полягає порушення його прав.

Проте, колегія суддів не може повністю
погодитися з такими висновками,
оскільки суд у порушення вимог статей
213, 214 ЦПК України в достатньому обсязі
не визначився із характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню до них.

Із позову вбачається, що позивачка
просила в тому числі з метою
запобігання порушення її прав з боку
садового товариства, заборонити
садовому товарству «Лугове»
користуватися належною їі земельною
ділянкою для проїзду автомобільним
транспортом, мопедами, мотоциклами, що
відповідає приписам ч.2 ст.386 ЦК України,
яка паередбачає право власника майна
на звернення до суду з вимогою про
заборону вчинення дій, які можуть
порушити його право.

Зазначені вище порушення, які допустив
суд першої інстанції, призвели до
неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції не грунтується на матеріалах
справи і підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

За положеннями ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних, або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані із
позбавленням права володіння
земельною ділянкою.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який
має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Поскільки судом встановлено, що через
земенльну ділянку позивачки
прокладено дорогу до садового
товариства, яка може використовуватися
відповідачем для проїзду
транспортними засобами, проти чого
заперечує позивачка як власник
ділянки, то суд з метою запобігання
порушення її прав в майбутньому, які є
обгрунтованими, вважає за необхідне
заборонити ОК «Садове товарство
«Лугове» користуватися земельною
ділянкою площею 1,0330 га з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства, розташовану
на території Ходосівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, кадастровий номер
:03:001:0417, що належить на праві
власнсоті ОСОБА_1, для проїзду
автомобільним транспортом, мопедами,
мотоциклами.

В решті позовних вимог суд відмоляє, як
таких, що не грунтуються на вимогах
закону. Відповідно до положень
ст.88 ЦПК України суд стягує з
відповідача на користь позивачки
судовий збір пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити
частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 4
листопада 2014 року скасувати і ухвалити
нове.

Позов задоволити частково. Заборонити
Обслуговуючому кооперативу «Садове
товарство «Лугове» користуватися
земельною ділянкою площею 1,0330 га з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства,
розташовану на території Ходосівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, кадастровий
номер :03:001:0417, що належить на праві
власності ОСОБА_1, для проїзду
автомобільним транспортом, мопедами,
мотоциклами.

В решті позову відмовити.

Стягнути із Обслуговуючого
кооперативу «Садове товарство
«Лугове» на користь ОСОБА_1 судовий
збір в розмірі 120 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: