Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/5184/13-ц
Провадження № 2/553/264/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.01.2014м. м. ПолтаваЛенінський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Тимчук Р.І.,

при секретарі - Васильєвій Д.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3
про визнання майна особистою власністю
одного з подружжя,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, за участю
третьої особи ОСОБА_3 про визнання
майна особистою власністю одного з
подружжя. В позовній заяві зазначила,
що 02 червня 2001 року уклала шлюб з ОСОБА_2
Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 13.05.2013 року шлюб розірвано.
Рішення набрало чинності 24 травня 2013
року. 04.10.2011 року уклала з ОСОБА_3, який є
її батьком, договір дарування грошових
коштів на суму 250 000 (дві п'ятдесят тисяч)
гривень 00 копійок на придбання
автомобіля NISSAN Qashqai, оформлення
договору купівлі-продажу та його
державну реєстрацію. Того ж дня в
приміщенні ТОВ «САН МОТОРС» по вул.
Фрунзе в м. Полтаві уклала договір №
305/2011 купівлі-продажу автомобіля марки
NISSAN Qashqai, що підтверджується наданими
договорами дарування грошових коштів
та купівлі-продажу автомобіля.
Розрахунок за автомобіль проведений в
касі ТОВ «САН МОТОРС» за кошти, вказані
в договорі дарування від 04.10.2011 року. Це
підтверджується квитанціями на суму 237,
506, 00 грн. від 04.10.2011 року, на суму 265, 02
грн. від 12.10.11 року, на суму 1 000,00 грн. від
05.10.2011 року, на суму 9 550 грн. від 05.10.2011
року та актами приймання-передачі
автомобіля. Додатково в позовній заяві
позивачка вказує, що доказом придбання
автомобіля NISSAN Qashqai за подаровані їй
грошові кошти є те, що подружжя значних
доходів не мало. На підтвердження цього
надала довідку про заробітну плату
ОСОБА_2, згідно з якої сума заробітної
плати відповідача за 1998-2011 рр.
становить 63 313, 81 грн. (довідка № 99 від
06.11.2013 року) та довідку про середню
заробітну плату (дохід) виданої ОСОБА_1.
Відповідно до ч. 3 ст. 57 СК України майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто є
приватною власністю дружини, чоловіка.
Пункт 24 ППВСУ «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про прав на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року передбачає, що
майно одного з подружжя, набуте за час
шлюбу, але за кошти, які належали одному
з подружжя особисто не належить до
спільної сумісної власності.

Прохала визнати автомобіль NISSAN Qashqai ДНЗ
НОМЕР_2 її особистою приватною
власністю як такий, що набутий нею за
час шлюбу, але за кошти, які належали їй
особисто.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали у повному
обсязі та прохали його задовольнити,
надавши всі можливі докази на
підтвердження цього. В обґрунтування
своїх доводів позивачка пояснила, що
04.10.2011 року вона разом з батьком ОСОБА_3
в приміщенні ТОВ «Сан Моторс» уклала
договір купівлі-продажу автомобіля NISSAN
Qashqai, який попередньо обрав для неї її
батько. Розрахунок за автомобіль,
вартість якого складала 237 506, 00 грн.,
була проведена в касі автосалону за
кошти, отримані позивачкою на підставі
договору дарування грошових коштів.
Вказаний договір укладений на суму 250 000
грн. на придбання автомобіля NISSAN Qashqai,
оформлення договору купівлі-продажу та
його державної реєстрації. Після
оформлення договору та оплати вартості
автомобіля позивачка разом з батьком
направилась до ДАЇ м. Полтави та
Полтавського району для подальшої
реєстрації автомобіля. Грошей від
відповідача або його батьків ні вона,
ні її батько, не отримували. За час
спільного життя ОСОБА_2 існуванням
вказаного автомобіля не цікавився і на
нього не претендував.

Відповідач позов не визнав та надав
суду письмове заперечення, де
посилався на відсутність потреби в
укладенні договору дарування грошових
коштів. Заперечив факт передання
грошей та дійсність договору дарування
у зв'язку з тим, що останній не був
нотаріально посвідчений. При цьому
відповідач посилався на ч. 5 ст. 719
Цивільного кодексу України про те, що
договір дарування валютних цінностей
на суму, яка перевищує
п'ятдесятикратний розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, укладається у письмовій
формі та підлягає нотаріальному
посвідченню. 14 травня 2011 року батько
відповідача ОСОБА_4 закрив депозитний
рахунок в Полтавській філії Ощадбанку
на суму 26 530 грн., а мати ОСОБА_5 в травні
2011 року зняла з депозитних рахунків
Приватбанку грошові кошти на суму 59 753,
25 грн. та 6 397, 90 грн. Частину цих коштів
вони передали відповідачу. Вважає, що
вказані факти свідчать про наявність в
нього та його батьків коштів для
придбання автомобіля. При цьому значну
допомогу ОСОБА_3 у купівлі автомобіля
не відхиляє. На підставі викладеного
прохав суд відмовити позивачці у
визнанні автомобіля NISSAN Qashqai її
особистою власністю.

В судовому засіданні відповідач позов
не визнав та пояснив, що постійно
працював у Полтавській виправній
колонії № 64. Позивачка досить часто
змінювала роботу, перебувала у
декретній відпустці і навчалася, тобто
дохід в сім'ю майже не приносила.
Утримання сім'ї повністю покладалося
на нього. На своїй посаді отримував
досить пристойну заробітну плату, яка у
свій час за розмірами становила більш
ніж середній рівень заробітку. Договір
дарування грошових коштів вважає
недійсним з підстав, вказаних вище. Про
обставини придбання автомобіля NISSAN
Qashqai надати пояснення затруднявся, але
потім це пояснив тим, що не приймав
участі у придбанні автомобіля.
Помилково вказував на те, що
оформленням договору за довіреністю
займався ОСОБА_3. З допущеною помилкою
погоджувався пояснюючи відсутністю
такої довіреності. Визнавав обставину,
що на автомобілі ніколи не їздив,
оформленням документів з приводу
купівлі або подальшого обслуговування
автомобіля не займався. У виборі марки
та кольору автомобіля участі не
приймав. Ініціатором придбання
автомобіля він не був. Договорів
страхування цивільної
відповідальності не укладав. Про
технічний стан автомобіля йому нічого
не відомо. На запитання суду повідомив,
що має водійське посвідчення. Свою
необізнаність з приводу важливих
питань суду пояснив відсутністю в
нього інтересу до автомобілів.
Вказував про те, що його внесок у
придбанні автомобіля складає 10 000 грн.
Внесок його батьків 50 000 грн. На питання
про обставини передачі коштів
однозначно відповісти не зміг.
Посилався на відсутність
цивільно-правових угод щодо отримання
грошей та відповідних розписок.

В судовому засіданні ОСОБА_3 (третя
особа зі сторони позивача, що не
заявляє самостійних вимог) пояснив, що
04.10.2011 року маючи намір подарувати
своїй дочці ОСОБА_1 автомобіль NISSAN Qashqai
вартістю 237 506, 00 грн., який попередньо
обрав в автосалоні «Сан Моторс» на свій
розсуд, привіз дочку до вказаного
салону, де в його присутності був
укладений договір купівлі продажу
автомобіля NISSAN Qashqai. Для оформлення
договору купівлі-продажу, оплату
вартості автомобіля та його державної
реєстрації подарував дочці грошові
кошти в сумі 250 000 грн., про що був
складений договір дарування грошових
коштів. Грошей від відповідача або його
батьків ні на придбання автомобіля, ні
на що інше не отримував. Про обставини
придбання вказаного автомобіля ОСОБА_2,
нічого не відомо так як він до нього не
має ніякого відношення. На питання суду
пояснив, що кошти в сумі 250 000 грн.
отримав від продажу автомобіля ВАЗ
210994-20, 2009 року випуску за 50 000 грн. 22
серпня 2011 року, та від продажу
автомобіля Мітцубісі Лансер, 2008 року
випуску за 150 000 грн. 04.10.2011 року та
особистих заощаджень на суму 50 000 грн.

Судом встановлено, що з 02.06.2001 року по
24.05.2013 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі.

04.10.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
укладено договір дарування грошових
коштів в сумі 250 000 (дві п'ятдесят тисяч)
гривень 00 копійок на придбання
автомобіля NISSAN Qashqai, оформлення
договору купівлі-продажу та його
державну реєстрацію.

04.10.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «САН МОТОРС» в особі
директора Левченко Ю.А. та ОСОБА_1 був
укладений договір № 305/2011
купівлі-продажу автомобіля марки NISSAN
Qashqai.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що автомобіль NISSAN Qashqai ДНЗ
НОМЕР_2 придбаний ОСОБА_1 за грошові
кошти, отримані нею 04.10.2011 року на
підставі договору дарування грошових
коштів в сумі 250 000 (дві п'ятдесят тисяч)
гривень 00 копійок на придбання
автомобіля NISSAN Qashqai, оформлення
договору купівлі-продажу та його
державну реєстрацію. Даний факт в
судовому засіданні підтверджений
договором дарування грошових коштів
від 04.10.2011 року та поясненнями ОСОБА_3
Отримані грошові кошти витрачені
позивачкою за цільовим призначенням,
що підтверджується наданими нею
квитанціями на суму 237 506, 00 грн. від
04.10.2011 року автомобіль NISSAN Qashqai, на суму
1 000, 00 грн. від 05.10.2011 року захист
двигуна, на суму 9 550,00 грн. від 05.10.2011
року встановлення додаткового
обладнання, актами приймання-передачі
автомобіля від 04.10.2011 року та іншими
доказами в їх сукупності. Суд не
приймає заперечення відповідача про
недійсність договору дарування на
підставі ч. 5 ст. 719 ЦК України. Так, угода
між ОСОБА_3 та позивачкою вчинені у
національній грошовій одиниці - гривні,
а вказана норма передбачає письмову
форму правочину з наступним її
нотаріальним посвідченням відносно
дарування валютних цінностей.

Відповідно до звіту з незалежної
оцінки майна вартість легкового
автомобіля NISSAN Qashqai, 2011 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на
02.09.2013 року, становить 157000,00 грн.

Суд вважає, що вказаний автомобіль не є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя не зважаючи на те,
що він придбаний в період шлюбу, а є
особистою власністю ОСОБА_1.

Суд, заслухавши сторони та їх
представників, дослідивши зібрані по
справі докази, якими обґрунтовується
позов, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню виходячи з
наступних підстав.

У відповідності до ст. 57 Сімейного
кодексу України особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

Особистою приватною власністю дружини
та чоловіка є речі індивідуального
користування , в тому числі
коштовності, навіть тоді, коли вони
були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя. Особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є премії,
нагороди, які вона, він одержали за
особисті заслуги. Суд може визнати за
другим з подружжя право на частку цієї
премії, нагороди, якщо буде
встановлено, що він своїми діями
(ведення домашнього господарства,
виховання дітей тощо) сприяв її
одержанню. Особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є кошти,
одержані як відшкодування за втрату
(пошкодження) речі, яка їй, йому
належала, а також як відшкодування
завданої їй, йому моральної шкоди.
Особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є страхові суми, одержані нею,
ним за обов'язковим особистим
страхуванням, якщо страхові внески
сплачувалися за рахунок коштів, що були
особистою приватною власністю кожного
з них. Суд може визнати особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
майно, набуте нею, ним за час їхнього
окремого проживання у зв'язку з
фактичним припиненням шлюбних
відносин. Якщо у придбання майна
вкладені крім спільних коштів і кошти,
що належали одному з подружжя, то
частка у цьому майні, відповідно до
розміру внеску, є його особистою
приватною власністю.

Відповідно до пункту 24 ППВСУ «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21.12.2007
року не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте за час шлюбу, але за кошти, які
належали одному з подружжя особисто.

Згідно п. 23 ППВС України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» вирішуючи спір між подружжям
про майно, необхідно з»ясувати джерело
і час його придбання.

Надані відповідачем виписку з рахунку
КБ «Приватбанк» та копію довідки
Ощадбанку суд не приймає до уваги
оскільки вони є неналежними доказами,
так як не містять інформацію щодо
предмета доказування.

При таких обставинах, суд приходить до
висновку, що спірний автомобіль хоча і
придбаний в період шлюбу, однак за
кошти, які належали ОСОБА_1, тому позов
слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 66, 213, 215 ЦПК
України, на підставі ст. 41 Конституції
України, п. 3 ст. 57 СК України, ППВСУ «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21.12.2007
року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати автомобіль NISSAN Qashqai ДНЗ НОМЕР_2
особистою приватною власністю ОСОБА_1
як таке, що набуте за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй особисто.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави в розмірі 1570 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Ленінський районний суд м.
Полтави шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Р. І. Тимчук