У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя та визнання права власності
на майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 19 вересня 2013 року, рішення
апеляційного суду Київської області
від 11 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, із урахуванням
уточнених позовних вимог просила
поділити спільне майно подружжя, а
саме: визнати за кожною із сторін право
власності на Ѕ частину матеріалів та
конструкцій (об'єкт незавершеного
будівництва) по АДРЕСА_1 та Ѕ частину
земельної ділянки, на якій він
розташований, площею 0,1035 га від
земельної ділянки площею 0,2071 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з
6 серпня 2004 року до 29 жовтня 2012 року
перебувала із відповідачем у шлюбі, від
якого мають двох неповнолітніх дітей.
За час перебування у шлюбі сторонами
набуто земельну ділянку площею 0,1035 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, на якій вони
будували житловий будинок,
використовуючи спільні кошти та кошти
її батька ОСОБА_5

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом, просив
визнати за ним право власності на
об'єкт незавершеного будівництва та
автомобіль «Mitsubishi Colt», за ОСОБА_3 - право
власності на автомобіль «Mitsubishi Outlander»,
зобов'язати ОСОБА_3 виплатити на його
користь Ѕ частину вартості автомобіля
«Mitsubishi Outlander» за виключенням Ѕ частини
вартості автомобіля «Mitsubishi Colt», що
складає 72 000 грн, визнати за
відповідачем право власності на 2/3
частини квартири АДРЕСА_2, за дітьми
ОСОБА_6, ОСОБА_7 у рівних частинах - право
власності на 1/3 частину вказаної
квартири.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в
позові ОСОБА_3 зазначено неповний
перелік майна, набутого ними за час
шлюбу, яке підлягає поділу.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 19 вересня 2013
року первісний позов задоволено,
зустрічний позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частину матеріалів та
конструкцій (об'єкт незавершеного
будівництва) по АДРЕСА_1 за кожним,
право власності на 1/2 частину земельної
ділянки, на якій розташований об'єкт
незавершеного будівництва, площею 0,1035
га, від земельної ділянки площею 0,2071 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель за кожним. Визнано за ОСОБА_4
право власності на автомобіль марки
«Mitsubishi Сolt», за ОСОБА_3 - на автомобіль
марки «Mitsubishi Outlander». Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію
у розмірі 37 966 грн.

Додатковим рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 27 листопада 2013 року вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 11 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено у
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 грошової компенсації у розмірі
37 966 грн та ухвалено в цій частині нове
рішення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 компенсацію за перевищення
частки у спільному майні подружжя у
розмірі 53 310 грн 31 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга не містить доводів
щодо незаконності рішення
апеляційного суду у частині стягнення
грошової компенсації за перевищення
вартості частки в спільному майні
подружжя, тому в цій частині судом
касаційної інстанції не
переглядається.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив із того, що за час шлюбу сторони
здійснювали будівництво спірного
житлового будинку, будівництво цього
будинку не завершено, в експлуатацію
його не введено та державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно не
проведено. Ураховуючи набуття кожною
із сторін права власності на Ѕ частину
недобудованого житлового будинку, суд
першої інстанції дійшов висновку про
визнання права власності за кожною із
сторін на Ѕ частину земельної ділянки,
на якій знаходиться об'єкт
незавершеного будівництва.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд змінив його
у частині стягнення грошової
компенсації за перевищення частки в
спільному майні подружжя, а в іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Із такими висновками судів не можна
погодитися з огляду на таке.

Судами встановлено, що з 6 серпня 2004
року до 29 жовтня 2012 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому
шлюбі.

Від шлюбу подружжя має двох
неповнолітніх дітей - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

21 травня 2007 року відповідно до договору
дарування земельної ділянки ОСОБА_8
подарував ОСОБА_4 незабудовану
земельну ділянку площею 0,1035 га від
земельної ділянки площею 0,2071 га,
кадастровий номер :01:040:0035 у с.
Красилівка Броварського району
Київської області для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель.

12 грудня 2012 року ОСОБА_4 отримав акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 292152 площею 0,1036 га у с.
Красилівка Броварського району
Київської області для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, на вказаній
земельній ділянці сторонами було
побудовано житловий будинок, який в
експлуатацію не прийнятий, державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно не проведено.

За час шлюбу сторони також придбали
автомобілі, а саме: за ОСОБА_4 із 2006 року
зареєстровано автомобіль «Mitsubishi Сolt»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, а за ОСОБА_3
- із 2010 року автомобіль «Mitsubishi Outlander»,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Із висновками судів про визнання за
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 права власності за
кожним по Ѕ частині матеріалів та
конструкцій об'єкта незавершеного
будівництва по АДРЕСА_1, а також на Ѕ
частину земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель погодитись не можна з огляду
на таке.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації. До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

За змістом ст. 60 СК України, ст. 331 ЦК
України суд вправі за позовом дружини
провести поділ незакінченого
будівництвом будинку, якщо, враховуючи
ступінь його готовності, можна
визначити окремі частини, що
підлягають виділу, і технічно можливо
довести до кінця будівництво
зазначеними особами. При неможливості
поділу незакінченого будівництвом
будинку суд може визнати право за цими
особами на будівельні матеріали і
конструктивні елементи будинку, які
були використані в процесі його
будівництва.

У порушення ст. ст. 214, 215, 303, 316 ЦПК
України суди не з'ясували і не
зазначили, які саме будівельні
матеріали та конструктивні елементи
було використано під час будівництва
та підлягають поділу, яку вони мають
вартість, коли такі були придбані та
якими доказами ці обставини
підтверджено. Визнаючи право власності
на матеріали чи обладнання, суд у
своєму рішенні має зазначити ці
матеріали чи обладнання.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, 377 ЦК
України, у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю, споруду,
кількома особами право на земельну
ділянку визначається пропорційно до
часток осіб у праві власності жилого
будинку, будівлі або споруди. До особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного
будинку), будівлю або споруду,
переходить право власності, право
користування на земельну ділянку, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення в обсязі та на
умовах, встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Визнаючи за кожною із сторін право
власності по 1/2 частині земельної
ділянки під об'єктом незавершеного
будівництва по АДРЕСА_1, суди свого
висновку належним чином не мотивували,
не взяли до уваги, що за змістом
положень ст. 331 ЦК України, 120 ЗК України,
у разі, якщо у подружжя виникло право
спільної сумісної власності на
будинок, то під час поділу цього
будинку кожен із них має право на
виділення у власність земельної
ділянки під ним, яка необхідна для його
обслуговування.

З огляду на допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права, що унеможливили встановлення
фактичних обставин справи, ухвалені у
справі судові рішення у частині
визнання за сторонами права власності
на Ѕ частину матеріалів та конструкцій
(об'єкт незавершеного будівництва) по
АДРЕСА_1 за кожним та права власності на
Ѕ частину земельної ділянки, на якій
розташований об'єкт незавершеного
будівництва, площею 0,1035 га підлягають
скасуванню із направленням справи у
цій частині на новий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до ст. 338
ЦПК України.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 19 вересня 2013
року та рішення апеляційного суду
Київської області від 11 лютого 2014 року
скасувати в частині визнання за ОСОБА_3
та ОСОБА_4 права власності по Ѕ частині
матеріалів та конструкцій (об'єкт
незавершеного будівництва) по АДРЕСА_1
та права власності по Ѕ частині
земельної ділянки, на якій
розташований об'єкт незавершеного
будівництва, справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.І. Євтушенко

Судді:
Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

А.С. Олійник