Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/3629/12-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, про стягнення заборгованості
за кредитним договором

за апеляційними скаргами Публічного
акціонерного товариства «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 17 червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Публічне
акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ
БАНК» (далі - ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»
або банк, або кредитор, або позивач)
звернулося до суду з позовом до
відповідача. Зменшуючи позовні вимоги,
остаточно просило стягнути з ОСОБА_2
(надалі - позичальник або відповідач)
заборгованість за кредитним договором
від 04 квітня 2007 року №122 у сумі 8 380,78
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
7,9930 еквівалентно 66 987,60 грн. (а.с.50-51). В
обґрунтування позову зазначало, що
ОСОБА_2 належним чином не виконує
зобов'язання за кредитним договором,
внаслідок чого утворилася
заборгованість, яка складається із
простроченої заборгованості за
кредитом та пені за несвоєчасне
погашення кредиту і процентів за
користування кредитом.

Ухвалою Корольовського районного суду
м. Житомира від 18 березня 2014 року до
участі у справі в якості третьої особи
залучено ОСОБА_3 (а.с.23,24, том 2).

Рішенням Корольовського
районного суду м. Житомира від 17 червня
2014 року позов задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_2 повернути на користь ПАТ «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованість за
кредитом - 8 380 дол. США 78 центів, а в разі
неможливості повернення стягнути з
ОСОБА_2 66 987 грн. 60 коп. Вирішено питання
судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ
БАНК» подало апеляційну скаргу.
Просить змінити рішення. Вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що у
резолютивній частині рішення суд
вийшов за межі позовних вимог та
зобов'язав відповідача повернути
кредит, тоді як було заявлено вимогу
про стягнення заборгованості; при
розгляді справи про захист майнового
права суд застосував спосіб захисту
немайнового права; для виконання
рішення про зобов'язання вчинити дію
встановлено зовсім інший порядок
виконання, ніж по рішенням про
стягнення заборгованості; заходи
примусового виконання рішення про
зобов'язання вчинити дію не створюють
наслідки у вигляді реального погашення
заборгованості боржника, тобто не
тягнуть за собою реальний захист
порушених майнових прав стягувача.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі, а також
зменшити розмір пені. Вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема,
посилається на те, що в порушення вимог
Закону України «Про захист прав
споживачів» позивач не у повному
обсязі надав йому інформацію про умови
кредитування, що може розглядатися як
прояв нечесної підприємницької
діяльності, оскільки він, як споживач,
не наділений спеціальними знаннями та
був позбавлений можливості зробити
свідомий і компетентний вибір.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційних
скаргах, колегія суддів вважає, що
скарга Публічного акціонерного
товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»
підлягає до часткового задоволення, а
скарга ОСОБА_2 не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи доводиться та
судом встановлено, що між Акціонерним
товариством «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ
БАНК», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» (кредитор), та ОСОБА_2
(позичальник) 04 квітня 2007 року
укладений кредитний договір №122
(а.с.10-13,30-32 т.1).

Чинною ухвалою Корольовського
районного суду м. Житомира позовну
заяву ОСОБА_2 до ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ
БАНК» про визнання недійсним
споживчого кредитного договору
залишено без розгляду (а.с.171 т.1).

Оскільки відсутні у матеріалах справи
докази визнання судом кредитного
договору або його окремих пунктів
недійсними та законом прямо не
встановлена недійсність правочину, то
вище вказаний кредитний договір є
правомірним (ч.1 ст.204 ЦК України).

З огляду на викладене вище, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно
нечесної підприємницької діяльності з
боку банку не можуть вважатися
обґрунтованими.

За умовами п.1.1 розділу 1 названого
вище кредитного договору та сторонами
не заперечується, що ОСОБА_2 отримав
кредит у сумі 12 000 дол. США, зі сплатою 12,8
відсотків річних, термін користування
кредитом - з 04 квітня 2007 року по 03 квітня
2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

У доларах США мало відбуватися
повернення кредиту щомісячними
платежами за графіком до « 15» числа
кожного місяця та сплата процентів за
користування кредитом - до « 25» числа
кожного наступного місяця за
розрахунковим періодом (п.1.1, 2.4
кредитного договору).

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу
(ч.2 ст.1050 ЦК України).

ОСОБА_2 належно не виконує
договірні зобов'язання, оскільки
своєчасно кредит не повертає та
процентів не сплачує.

Внаслідок цього банк позбавлений
можливості своєчасно (щомісяця)
одержувати у повному обсязі те, на що
сподівався при укладенні угоди, тобто
права банку порушені.

Згідно п.2.5 кредитного договору у разі
наявності простроченої заборгованості
за кредитом (частиною кредиту) та/чи
процентами за цим договором погашення
заборгованості здійснюється в такому
порядку: прострочені проценти,
прострочена заборгованість за
кредитом (частиною кредиту), нараховані
проценти, заборгованість за кредитом
(частиною кредиту), можливі штрафні
санкції.

Відповідно до п.4.2 кредитного договору
сторони домовилися, що у випадку
прострочення позичальником строків
сплати процентів за користування
кредитом, а також прострочення строків
повернення кредиту, позичальник
сплачує кредитору пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України від
несвоєчасно сплаченої суми за кожний
день прострочення. Пеня сплачується в
національній валюті України за
офіційним курсом національного банку
України на дату сплати.

Законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня (ч.1 ст.192 ЦК України).

Грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях (ч.1 ст.533 ЦК України).

Так, згідно з розрахунком станом на 16
червня 2014 року має місце
заборгованість по простроченій
строковій заборгованості на суму 7,220,36
доларів США та за один рік пеня за
несвоєчасне погашення кредиту та
процентів за користування кредитом у
сумі 9 275,26 гривень (1 160,42 дол. США х 7,9930
грн. (курс НБУ на дату сплати) = 9 275 грн. 26
коп.)(а.с.52 т.2).

Іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом (ч.2
ст.192 ЦК України). Використання
іноземної валюти, а також платіжних
документів в іноземній валюті при
здійсненні розрахунків на території
України за зобов'язаннями допускається
у випадках, порядку та на умовах,
встановлених законом ( ч.3 ст.533 ЦК
України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів
України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю» операції з
валютними цінностями здійснюються на
підставі генеральних та
індивідуальних ліцензій НБУ. Операції
з валютними цінностями банки мають
право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до
пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення
боргу за кредитним договором в
іноземній валюті, колегія суддів,
встановивши наявність у банку ліцензії
на здійснення операції з валютними
цінностями за №99, виданої НБУ 16 січня
2003 року (а.с.27-29), стягує прострочену
строкову заборгованість (тіло) в
іноземній валюті, тобто у доларах США, а
пеню за несвоєчасне погашення кредиту
та процентів за користування кредитом
- у грошовій одиниці України гривні,
оскільки договір має виконуватися
відповідно до умов договору, умовами
договору передбачено сплату пені у
гривні, сума у гривні визначена за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу (ч.1 ст.526, ч.2 ст.533 ЦК
України).

За письмовим клопотанням ОСОБА_2
ухвалою апеляційного суду від 24
вересня 2014 року у справі призначалася
судово-економічна експертиза,
проведення якою доручалося
Житомирському відділенню Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Мін'юсту України (а.с.113 т.2).

Витрати по проведенню експертизи
покладалися на ОСОБА_2

Як вбачається із акта від 06 листопада
2014 року, складеного судовими
розпорядниками суду апеляційної
інстанції, тільки 05 листопада 2014 року
ОСОБА_2 вдалося вручити рахунок від 01
жовтня 2014 року №5402 для оплати вартості
експертизи (а.с.134 т.2).

Однак, ОСОБА_2 ухилився від оплати
попереднього розрахунку вартості
висновку економічної експертизи,
внаслідок чого експертна установа
повернула ухвалу суду про призначення
експертизи без виконання (а.с.135 т.2).

Таким чином, експертиза не була
проведена через винну поведінку ОСОБА_2
(ухилення) та зловживання
процесуальними правами з метою
затягування розгляду справи.

За таких обставин, керуючись ст.146 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що ОСОБА_2 не спростував
розрахунку заборгованості, складеного
банком, та не довів, що розрахунок
банку не відповідає дійсності.

Таким чином, розрахунок
заборгованості, складений банком,
врахував всі сплачені ОСОБА_2 кошти на
погашення заборгованості, дотримана
черговість погашення вимог за грошовим
зобов'язанням, що визначена умовами
договору, а тому колегія суддів стягує
у позичальника на користь кредитора 7
220,36 доларів США тіла кредиту та 9 275 грн.
26 коп. пені станом на 16 червня 2014 року.

ОСОБА_2 подав заяву про зменшення
розміру пені (а.с.4 т.2). У заяві
посилається на те, що не працює та
сплачує кредит.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

У даному спорі розмір пені не
перевищує розміру збитків.

ОСОБА_2, як сторона, що звернулася з
відповідним клопотанням, мала доводити
наявність підстав для зменшення пені.

Однак, у матеріалах справи відсутні
докази, які б підтверджували наявність
обставин, які мають істотне значення,
тобто ОСОБА_2 не довів наявність
підстав для зменшення пені (причини
неналежного виконання, незначне
прострочення у виконанні зобов'язання
тощо), а рішення суду не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, колегія суддів враховує ту
обставину, що пеня стягується у гривні,
що врівноважує (збалансовує) інтереси
сторін у даному спорі.

З огляду на вище наведене, колегія
суддів не вбачає правових підстав для
зменшення розміру пені в порядку ч.3
ст.551 ЦК України,

Відповідно до ст.309 ЦПК України
неправильне застосування норм
матеріального права є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції, а тому колегія суддів
скасовує рішення суду першої інстанції
та ухвалює нове рішення, яким позов
банку задовольняє, стягуючи з ОСОБА_2 на
користь кредитора заборгованість по
тілу кредиту та пеню.

Судовий збір, відповідно до ст.88 ЦПК
України присуджується банку
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог у сумі 669 грн. 88 коп., що
узгоджується із роз'ясненнями, які
надані судам у пунктах 36,12 постанов
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року
№10 «Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах» та від 30 березня 2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин». Так, при пред'явленні
зустрічного позову про стягнення
заборгованості у сумі 109 475,08 грн. банком
сплачений судовий збір у сумі 1094,75 грн.
(платіжне доручення від 11 грудня 2012
року №286312, а.с.42 т.1). У ході розгляду
справи банк зменшував розмір позовних
вимог унаслідок задоволення їх
відповідачем після пред'явлення
позову. Останній раз банк зменшив
розмір позовних вимог до 66 987,60 грн.
(прострочена заборгованість за
кредитом 7 220,36 дол. США, що еквівалентно
57 712,34 грн. (7 220,36 дол. США х 7,9930 грн. = 57 712,34
грн.) + пеня 1160,42 дол. США, що
еквівалентно 9 275,26 грн. ( 1160,42 дол. США х
7,9930 грн. = 9 275,26 грн.); 57 712,34 + 9 275,26 = 66 987,60
грн.).

У разі зменшення розміру позовних
вимог решта сплаченої суми судового
збору повертається за ухвалою суду, а
не присуджується з відповідача (ст.7
Закону України «Про судовий збір»).
Повернення сплаченої суми судового
збору здійснюється в порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади із забезпечення
реалізації державної фінансової
політики.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 17 червня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» 7 220,36 доларів США
заборгованості та 9 275 грн. 26 коп. пені по
кредитному договору від 04 квітня 2007
року №122 станом на 16 червня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» 669 грн. 88 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: