РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 336/4950/14-ц

Провад. 2/336/2361/2014

26 листопада 2014 р.
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд у складі
головуючого - судді Іжевської Н.Г., при
секретарі Падалка А.Р., розглянувши
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення процентів та
індексу інфляції за користування
позикою

В с т а н о в и в:

Позивач звернуся до суду з позовом, у
якому зазначив, що 14.12.2009р. відповідач
взяв у позивача в борг 132000 гр. строком
до 01.07.2010 р. У зв'язку з неповерненням
боргу позивач звертався до суду з
позовом про стягнення заборгованості
за договором позики. Рішенням
Шевченківського райсуду міста
Запоріжжя від 09.06.2011р. з відповідача
стягнуто на користь позивача 167 898,26 гр.
За даним рішенням відкрито виконавче
провадження, але жодна сума не була
повернута позивачеві, рішення суду
досі не виконане.

Позивач просить стягнути за
користування його грошима за період з
травня 2011 по квітень 2014 року: відсотки
за користування позикою -29894,38 гр.; 3%
річних - 12107,84 гр.; інфляційні витрати -
13596 гр., а разом 55 598,22 гр.

Відповідач повторно в судове
засідання не з'явився, про час розгляду
справи повідомлений. Але в
попередньому судовому засіданні
відповідач проти позову заперечував,
та просив застосувати строк позовної
давності відповідно до ст. ст.266,267 ЦК
України, про що надав суду заяву.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Незважаючи на рішення суду, (а.с.10) на
даний час відповідач борг не повернув і
продовжує користуватися грошима
позивача. Рішення суду вступило в
законну силу 09.07.2011р., але на даний час
не виконано, позовна заява подана до
суду 25.06.2014р., а тому строк позовної
давності не сплив.

Крім того, наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконане боржником,
не припиняє правовідносин сторін
договору і не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України,
оскільки неналежним виконанням
зобов'язання є виконання, у результаті
якого припиняються права та обов'язки
сторін зобов'язання. В той же час
оскільки існує зазначене рішення суду
про стягнення з відповідача суми боргу
до даних правовідносин не
застосовується строк позовної
давності.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Станом на день подачі даного позову
до суду відповідач не виконав свій
обов'язок покладений на нього вказаним
рішенням суду, та не повернув суму
боргу, а тому з відповідача необхідно
стягнути проценти і суми
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми у
відповідності до правил ст. 625 ЦК
України. Сума заборгованості
підтверджується розрахунком (а.с.4-5).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні
облікованої ставки НБУ.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідач не надав суду ніяких
доказів, які б спростовували доводи
позивача. Так зване «соглашение», яке
надано відповідачем, (а.с.22) суд не може
прийняти до уваги, оскільки відсутній
оригінал документу, а також у ньому
відсутній підпис ОСОБА_1,

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача також необхідно стягнути
на користь позивача сума сплаченого
ним судового збору.

Керуючись ст. ст. 10,60,88, 209-215 ЦПК
України, ст. ст. 530,625, 1949 ЦК України, суд

В
и р і ш и в:

Позов задовольнити. Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55 598 гр. 22 коп. і
судовий збір 555 гр. 99 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
протягом десяти днів.

Суддя