Справа №587/2575/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Дашутін І. В.Номер
провадження 22-ц/788/238/14 Суддя-доповідач -
Шевченко В. А. Категорія - 34
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Семеній Л. І., Кононенко О. Ю.,

при секретарі судового
засідання-Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 24 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 про відшкодування
майнової та моральної шкоди,

в с т а н о
в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
відповідачів з позовом, в якому
вказував, що внаслідок ДТП, яка сталася
з вини їхнього неповнолітнього сина
ОСОБА_5, був пошкоджений належний йому
автомобіль «Форд-Транзит», державний
номер НОМЕР_1, та завдано моральної
шкоди.

Посилаючись на викладене, позивач
просив стягнути з відповідачів 21040 грн.
58 коп. на відшкодування завданої
майнової шкоди та 5000 грн. - моральної
шкоди.

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 24 грудня 2013 року
на часткове задоволення вказаного
позову з відповідачів на користь
ОСОБА_6 стягнуто в солідарному порядку
21040 грн. та 1000 грн. на відшкодування
майнової та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ставиться питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового про відмову в позові з підстав
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що 17 квітня 2013 року
близько 14 год. 40 хв. біля мосту через
річку Псел поблизу с. Червоне Сумського
району неповнолітній ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, управляючи без
відповідних дозвільних документів
мотоциклом «ММВС» без реєстраційного
номера, при виїзді з другорядної дороги
на автодорогу «Об'їзд м. Суми» порушив
ПДР, внаслідок чого допустив зіткнення
з автомобілем «Форд Транзит» під
керуванням позивача. У результаті ДТП
ОСОБА_6 було завдано майнової шкоди
пошкодженням автомобіля і моральної
шкоди.

Наведені вище обставини
підтверджуються висновком
судово-автотехнічної експертизи № 80
від 15 липня 2013 року, який міститься у
матеріалах кримінального провадження,
відповідно до якого ОСОБА_5, керуючи
мотоциклом «ММВЗ», порушив вимоги п. 2.1
та п. 10.2 ПДР України.

Крім того, факт порушення правил
дорожнього руху визнав по суті в
судовому засіданні й сам ОСОБА_5

Зі звіту № 149/2013 про незалежну
експертну оцінку ринкової вартості
колісного транспортного засобу і
розміру матеріального збитку,
заподіяного його власнику внаслідок
пошкодження автомобіля, складеного
оцінювачем ОСОБА_7, слідує, що розмір
майнової шкоди завданої позивачеві
становить 20460 грн. 58 коп. (а. с. 14-69).

За таких обставин неповнолітній
ОСОБА_5, як особа, яка винна у заподіянні
шкоди потерпілому, повинен
відшкодовувати її на підставі ст. ст.
1166, 1167 ЦК України.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 ст.
1179 ЦК України неповнолітня особа (у
віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти
років) відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для
відшкодування завданої нею шкоди, ця
шкода відшкодовується в частці, якої не
вистачає, або в повному обсязі її
батьками (усиновлювачами) або
піклувальником, якщо вони не доведуть,
що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Якщо неповнолітня особа перебувала у
закладі, який за законом здійснює щодо
неї функції піклувальника, цей заклад
зобов'язаний відшкодувати шкоду в
частці, якої не вистачає, або в повному
обсязі, якщо він не доведе, що шкоди
було завдано не з його вини.

Виходячи з відсутності у
неповнолітнього відповідача особисто
належного йому майна, на яке можна було
б звернути стягнення в рахунок
відшкодування шкоди, суд на підставі
наведених вище норм права обґрунтовано
притягнув до цивільно-правової
відповідальності його батьків, які в
силу ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу та зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Солідарне зобов'язання відповідачів з
огляд на ст. 541 ЦК у даному випадку
витікає з неподільності предмета
зобов'язання.

Відсутності своєї вини в недостатньо
належному догляді та вихованні дитини
її батьки всупереч ст. 60 ЦПК України не
надали.

З наведеного слідує, що рішення суду
про задоволення позову по суті є
правильним.

Проте при вирішенні спору суд не
врахував того, що понесені позивачем
витрати на виготовлення звіту про
незалежну експертну оцінку ринкової
вартості колісного транспортного
засобу і розміру матеріального збитку,
заподіяного його власнику внаслідок
пошкодження автомобіля в розмірі 580
грн., не є майновою шкодою.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 28 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільної-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням
доріг, дорожніх споруд, технічних
засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням
майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для
врятування потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані витрати не відносяться і до
витрат на проведення судової
експертизи в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК
України, тобто до судових витрат, які
підлягають розподілу між сторонами в
порядку ст. 88 ЦПК України.

Щодо вимоги про відшкодування
моральної шкоди, яка полягає у душевних
стражданнях, яких позивач зазнав
внаслідок пошкодження майна, то суд
вірно з дотриманням ст. 23 ЦК визначив
її у розмірі 1000 грн., що відповідає
глибині цих страждань і принципам
розумності та справедливості.

Доводи апелянтів про те, що рішення
суду підлягає скасуванню у зв'язку зі
скасуванням постанови про закриття
кримінального провадження не
заслуговують на увагу, оскільки сам по
собі цей факт не спростовує доказів,
які були покладені в основу рішення,
яке оскаржується.

Таким чином, оскаржене рішення суду на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦК України
підлягає зміні в частині стягнення з
відповідачів на користь позивача
майнової шкоди, шляхом зменшення
присудженої суми на 580 грн. - до 20460 грн. 58
коп.

Також підлягає зміні і проведений
судом розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
необхідно стягнути по 68 грн. 20 коп. на
компенсацію сплаченого судового збору
та на користь держави по 38 грн. 23 коп.
недоплаченого судового збору в суді
першої інстанції.

Крім того з позивача на користь
відповідачів підлягає стягненню по 1
грн. 11 коп. кожному на компенсацію
сплаченого судового збору за подання
апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду
Сумської області від 24 грудня 2013 року у
даній справі в частині вирішення вимог
про відшкодування майнової шкоди
змінити, зменшивши розмір присудженої
ОСОБА_6 суми до 20460 грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_6 по 68 грн. 20 коп. на
компенсацію сплаченого судового збору
та на користь держави по 38 грн. 23 коп.
недоплаченого судового збору в суді
першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 1 грн. 11 коп. кожному на
компенсацію сплаченого судового збору
за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього дня
на нього може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -