У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Павліченко С.В.,
Собослой Г.Г.

при секретарі : Чейпеш С.І.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Тячівського районного суду від 21
травня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів, -

в с т а н о в и л а :

Позивачка звернулась з позовною заявою
до ОСОБА_1 про стягнення на її користь
аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в
розмірі 600 грн. та на її утримання в
розмірі 400 грн. Позовні вимоги
мотивовані тим, що у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1
у неї та відповідача народився син -
ОСОБА_3. 11 березня 2014 року шлюб між нею
та відповідачем було розірвано, дитина
залишилась проживати з позивачкою.
Відповідач неофіційно працює в Чеській
Республіці та має мінливий
дохід,добровільно матеріальну
допомогу на її утримання та утримання
дитини не надає хоча інших утриманців
не має.

Рішенням Тячівського районного суду
від 21 травня 2014 року позов було
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3 500 грн. щомісячно до досягнення
повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на її утримання 400 грн.
щомісячно до досягнення сином
трирічного віку. Вирішено питання про
судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням
районного суду відповідач подав
апеляційну скаргу в якій просить
рішення Тячівського районного суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції апелянт
вважає необґрунтованим так-як судом не
взято до уваги те, що він не є батьком
ОСОБА_3, більше того він не має місця
роботи і невзмозі платити аліменти, в
свою чергу позивачка отримала 30000 грн.
соціальної допомоги при народженні
дитини.

Апелянт ОСОБА_1 надіслав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Позивач ОСОБА_2 про час та місце
розгляду справи належним чином
повідомлялась, про причини неявки суд
не повідомила.

Заслухавши суддю доповідача,
дослідивши матеріали справи судом
встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, є
сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4). Рішенням
Тячівського районного суду від 11
березня 2014 року шлюб між позивачем та
відповідачем розірвано (а.с.7).
Відповідно до довідки № 977 від 09.04.2014
року, сім'я ОСОБА_2 до складу якої
входить її син ОСОБА_3, проживає в
АДРЕСА_1 (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги суд
обґрунтовано виходив з того, що
підстави для стягнення аліментів,
передбачені Сімейним кодексом України
наступили, оскільки відповідач
добровільно не виконує зобов'язань
встановлених Законом.

Згідно з вимогами ст.180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття, й цей
обов'язок лягає у рівній мірі, як на
матір, так і на батька.

Відсутність офіційної та постійної
роботи у платника аліментів не
звільняє батька від обов'язку
утримувати свою малолітню дитину до
досягнення нею повноліття в розмірі
достатньому для її повноцінного
харчування та фізичного і духовного
розвитку, забезпечення необхідними
речами повсякденного вжитку.

В силу вимог ст.182 СК України та п. 17, п.23
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
від 15 травня 2006 року №3 при визначенні
розміру аліментів суд повинен
врахувати стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Визначаючи розмір аліментів у сумі 500
грн. на думку апеляційного суду, суд в
повній мірі врахував всі обставини.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_3
не є його сином нічим не доведені,
натомість спростовані наявним
свідоцтвом про народження.

Відповідно до ч.2,4,6 ст. 84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років. Право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від того
чи вона працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу. Право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має і в разі
розірвання шлюбу.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
наявність підстав для стягнення з
відповідача грошей на утримання
позивачки.

Твердження відповідача про те, що він
не в змозі надавати таку допомогу нічим
не доведено, акт обстеження
матеріально-побутових умов (а.с.21),
судом не може бути взятий до уваги
так-як підписаний виключно однією
особою, більше того зміст його, в тій
частині, що відповідач мешкає з
батьком, ніде не працює і власного
будинку не має суперечить документам
доданим самим відповідачем - довідкою
про стан здоров'я на ім'я ОСОБА_1, який
має Чеський страховий поліс, мешкає
АДРЕСА_2 (довідка з Пардубіцкої
крайової лікарні).

У відповідності до ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Беручи до уваги викладене, суд першої
інстанції частково задовольняючи
позов дійшов вірного висновку, який не
спростовують доводи апеляційної
скарги, а ухвалене рішення є правильне
по суті і справедливе.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.209,218,303,307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від
21 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді