Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4549/14
Головуючий у 1 інстанції: Яковлєва М.С.
Суддя-доповідач: Денисенко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кам'янсько-Дніпровського районного
суду Запорізької області від 16 вересня
2014 року за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позивач зазначав, що згідно з
умовами кредитного договору
відповідач 06 лютого 2007 року отримав
кредит в розмірі 7 000.00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту та
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява з "Умовами та
правилами надання банківських послуг",
"Правилами користування платіжною
карткою", та "Тарифами Банку", які
викладені на банківському сайті
складає між ним та Банком Договір, що
підтверджується підписом на цій заяві.

Вони свої зобов'язання за Договором та
угодою виконали у повному обсязі, а
саме надали Відповідачу кредит у
розмірі, встановленому Договором.
Відповідно до п.6.5 Умов та правил
надання банківських послуг, -
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом, відсотками
за його використання, перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Договором.

Відповідач свої зобов'язання щодо
повернення кредиту, нарахованих
відсотків та штрафних санкцій не
дотримується та продовжує ухилятися
від сплати боргу, тим самим порушує
істотні умови Кредитного договору.

Таким чином, ОСОБА_2 має непогашену
заборгованість перед Банком станом на
30 травня 2014 року на суму 30 650.68 грн. з
яких:

6 600,59 грн. - заборгованість за кредитом;

22 114.34 грн. грн. - заборгованість по
процентам за користуванням кредитом;

а також штрафи відповідно до умов
кредитного договору;

500 грн. - штраф (фіксована частина);

1 435.75 грн. - штраф (процентна складова)

Посилаючись на ці обставини,
просив стягнути з відповідача на їх
користь зазначену заборгованість.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
16 вересня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» заборгованість за
кредитом в сумі 30 650 грн. 68 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» судові витрати в сумі 306
грн. 51 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_2, заперечення
представника позивача Букач Я.В.,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу.

Як установлено судом, 06 лютого 2007 року
за умовами кредитного договору
відповідач отримав у Закритому
акціонерному товаристві комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ
ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК», кредит у розмірі 7 000.00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що його заява з "Умовами та
правилами надання банківських послуг",
"Правилами користування платіжною
карткою", та "Тарифами Банку", які
викладені на банківському сайті
складає між ним та Банком Договір, що
підтверджується підписом на його заяві
(а.с. 8-14).

Відповідно до п.6.5 Умов та правил
надання банківських послуг
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом, відсотками
за його використання, перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Договором.

Відповідач, порушуючи умови договору,
свої зобов'язання щодо повернення
кредиту, нарахованих відсотків та
штрафних санкцій не виконує,
ухиляється від сплати боргу, чим
порушує істотні умови Кредитного
договору.

Внаслідок чого, ОСОБА_2 має непогашену
заборгованість перед Банком станом на
30 травня 2014 року на суму 30 650.68 грн. з
яких:

6 600,59 грн. - заборгованість за кредитом;

22 114.34 грн. грн. - заборгованість по
процентам за користуванням кредитом;

500 грн. - штраф (фіксована частина);

1 435.75 грн. - штраф (процентна складова)

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Указаний правовий висновок викладений
у постанові Верховного Суду України
від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 у справі
за позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором
і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх судів України.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 до ухвалення судом рішення
заявив про застосування строків
позовної давності (а.с. 44-46).

Відмовляючи у застосуванні строку
позовної давності та задовольняючи
позов суд виходив із того, що
відповідач не надав суду доказів того,
що в січні 2009 року його картка була
заблокована і ним не здійснювалося
погашення кредиту.

Такий висновок не відповідає
матеріалам справи та закону.

Із розрахунку заборгованості по
кредитному договору від 06 лютого 2007
року та виписки із карткового рахунку
за цим договором вбачається, що
останній раз ОСОБА_2 вніс кошти за цим
картковим рахунком 02 грудня 2008 року.
Починаючи з січня 2009 року відповідачем
заборгованість по кредиту не
погашалася (4-7, 61-69) .

Проте, позов про стягнення кредитної
заборгованості пред'явлено банком у
липні 2014 року, тобто позивач звернувся
із зазначеними вимогами з пропуском
строку позовної давності, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

За таких обставин, колегія судів
вважає, що рішення суду першої
інстанції на підставі п.3 та п.4 ч.1 ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні вимог позивача про
стягнення зазначеної заборгованості
за кредитом у зв'язку з пропуском
строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
16 вересня 2014 року по цій справі
скасувати та ухвалити нове рішення:

Відмовити у задоволенні позову
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором від 06 лютого 2007
року.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: