Провадження № 2/127/6013/14
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 грудня 2014 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

в складі:
головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при
секретарі Поливаній Ю.В.

за участю позивача
ОСОБА_1,

його представника
ОСОБА_2,

представника відповідача
Дмитрієвського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, до Акціонерного товариства
"Українська пожежно-страхова компанія"
в особі Подільського регіонального
страхового центру, про стягнення
страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до АТ "Українська
пожежно-страхова компанія" в особі
Подільського регіонального страхового
центру, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача, -
ОСОБА_4, про стягнення страхового
відшкодування. Ухвалою суду від 18.09.2014
року залучено до участі в справі в
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивача, - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Позовна заява обґрунтована тим, що
07.02.2010 року між ОСОБА_6 та АТ "Українська
пожежно-страхова компанія" в особі
Подільського регіонального страхового
центру був укладений договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів серії АЗ № 014 по
програмі "Класичний", відповідно до
якого застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортним засобом марки Toyota Landcruiser,
2006 року випуску, з реєстраційним
номером НОМЕР_1. 08.12.2011 року ОСОБА_6
надала довіреність, якою уповноважила
користуватися та розпоряджатися
застрахованим транспортним засобом
позивача у справі - ОСОБА_1 а також
ОСОБА_4 та інших осіб. Про надання
зазначеної вище довіреності ОСОБА_6
повідомила відповідача, в результаті
чого 13.12.2011 року між ними укладено
додаткову угоду про внесення змін до п.
9.1 договору страхування -
"Експлуатанти", а саме включено до
переліку експлуатантів ОСОБА_5, ОСОБА_1
та ОСОБА_4 Таким чином, як позивач так і
всі вищевказані особи набули усіх прав
та обов'язків страхувальника, що
передбачено п. 9.1. договору.

30.12.2011 року ОСОБА_4, який є сином
позивача та експлуатантом за договором
страхування, керуючи застрахованим
автомобілем на 73 км автомобільної
дороги "Житомир - Могилів-Подільський"
не врахував дорожні умови, внаслідок
чого пошкодив транспортний засіб та
з'їхав в кювет, чим порушив вимоги п. 12.2.
Правил дорожнього руху України.
Відповідно до постанови Ленінського
районного суду м. Вінниці від 30.01.2012
року ОСОБА_4 був визнаний винним та
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Про настання страхового випадку
позивач ОСОБА_1, а також треті особи -
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зверталися до
відповідача з заявами про виплату
страхового відшкодування, однак
відповідач відмовив їм у даній виплаті,
посилаючись на те, що ОСОБА_4 під час
руху намагався уникнути зіткнення з
тваринами, що відповідно до п. 26
договору страхування є підставою для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування.

На думку позивача, дана відмова
відповідача є неправомірною, оскільки
відповідно до постанови Ленінського
районного суду м. Вінниці від 30.01.2012
року про притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності,
останній не порушив п. 26 договору
страхування, а факт
дорожньо-транспортної пригоди стався
без уникнення зіткнення з тваринами з
боку водія.

Відповідно до висновку експертного
дослідження № 50П-02 від 29.02.2012 року
вартість відновлювального ремонту
застрахованого транспортного засобу
складає 98110, 45 грн. Враховуючи наведене
вище, позивач просив стягнути з
відповідача страхове відшкодування в
зазначеному розмірі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 вимоги позову
підтримали в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача Дмитрієвський
Ю.В. позов не визнав з підстав,
зазначених у письмових запереченнях,
зокрема, відповідно до заяви -
повідомлення від 03.01.2012 року, 30.12.2011 року
на 73 км автодороги "Житомир -
Могилів-Подільський" сталася подія за
участю застрахованого автомобіля під
керуванням ОСОБА_4 Згідно письмових
пояснень ОСОБА_4, наданих 03.01.2012 року,
зазначена подія сталася у зв'язку з тим,
що на проїжджу частину вибігла тварина
(собака чи лисиця) і ОСОБА_4, щоб
уникнути з нею зіткнення, був вимушений
швидко вивернути кермо застрахованого
автомобіля, внаслідок чого його
занесло в кювет, що призвело до
пошкодження застрахованого
автомобіля. Відмова позивачу у виплаті
страхового відшкодування здійснена
правомірно в межах чинного
законодавства, оскільки згідно з п. 6.3.10
Правил страхування не підлягають
страхуванню за цими правилами події, що
сталися внаслідок уникнення
страхувальником або експлуатантом
зіткнення з тваринами, якщо інше не
передбачено Договором страхування.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, в судове засідання не з'явились,
хоча були належним чином повідомлені
судом про час і місце судового
засідання, а тому суд вважає, що їх
неявка не є перешкодою проведенню
розгляду справи за їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 надав на адресу суду
письмові пояснення, в яких зазначено,
що враховуючи той факт, що саме він був
учасником ДТП, яке сталося 30.12.2011 року,
однак він особисто не надав пояснення
відповідачу у даній справі, зокрема про
те, що ДТП сталося внаслідок
запобігання уникнення зіткнення з
твариною, так як в цей час він
знаходився за кордоном, що
підтверджується закордонним паспортом
з відміткою перетинання ним кордону
Республіки Польща 03.01.2012 року. Крім
цього, в наявності є свідки, які можуть
підтвердити той факт, що ДТП сталося
внаслідок погодних умов, а не внаслідок
уникнення зіткнення з твариною.
Пояснення відповідачу у даній справі
надавав його батько - позивач у справі,
який не був учасником чи свідком ДТП.
Крім того, позивач повністю за власний
кошт відремонтував пошкоджений
автомобіль, який згодом був
реалізований.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що він є товаришем ОСОБА_4
Дійсно, 30.12.2011 року він їхав з ОСОБА_4 на
автомобілі марки Toyota Landcruiser, останній
був за кермом. В зв'язку з погодними
умовами ОСОБА_4 не справився з
керуванням та автомобіль з'їхав у
кювет, в наслідок чого був пошкоджений
транспортний засіб.

Вислухавши пояснення учасників
судового процесу, свідка, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

07.02.2010 року між ОСОБА_6 та АТ "Українська
пожежно-страхова компанія" в особі
Подільського регіонального страхового
центру був укладений договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів серії АЗ № 014 по
програмі "Класичний" (а.с. 3).

Предметом даного договору є майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням транспортним засобом
марки Toyota Landcruiser, 2006 року випуску, з
реєстраційним номером НОМЕР_1. Строк
дії договору з 08.02.2011 року по 07.02.2012 року.

08.12.2011 року ОСОБА_6 надала довіреність,
якою уповноважила користуватися та
розпоряджатися застрахованим
транспортним засобом ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 Зазначена
довіреність посвідчена приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 за
реєстровим № 1242 та є дійсною до 08.12.2014
року (а.с. 12).

13.12.2011 року ОСОБА_6 в письмовому порядку
повідомила відповідача про оформлення
зазначеної вище довіреності та у
зв'язку з цим просила внести відповідні
зміни у п. 9.1. договору страхування -
"Експлуатанти", а саме про включення до
переліку експлуатантів ОСОБА_5, ОСОБА_1
та ОСОБА_4 (а.с. 8). Цього ж дня між ОСОБА_6
та відповідачем укладено додаткову
угоду № 1 до договору страхування,
згідно з якою до п. 9.1. договору -
"Експлуатанти", внесено зазначених вище
осіб (а.с. 9).

30.12.2011 року ОСОБА_4, який є сином
позивача та експлуатантом за договором
страхування, керуючи застрахованим
автомобілем на 73 км автомобільної
дороги "Житомир - Могилів-Подільський"
не врахував дорожні умови, внаслідок
чого пошкодив транспортний засіб та
з'їхав в кювет, чим порушив вимоги п. 12.2.
Правил дорожнього руху України.
Відповідно до постанови Ленінського
районного суду м. Вінниці від 30.01.2012
року ОСОБА_4 був визнаний винним та
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 7).

03.01.2012 року ОСОБА_4 звернувся до
відповідача з заявою-повідомленням про
настання страхового випадку (а.с. 59, 60). В
даній заяві, серед іншого, зазначено, що
30.12.2011 року, рухаючись по трасі "Житомир
- Могилів-Подільський", заявника
засліпив зустрічний автомобіль та на
дорогу вибігла якась тварина (собака чи
лисиця), внаслідок чого, щоб уникнути
зіткнення з твариною, він вивернув
кермо ліворуч та пригальмував, в
результаті чого його занесло в кювет,
що призвело до пошкодження
транспортного засобу. Аналогічні за
змістом пояснення викладені ОСОБА_4 в
пояснювальній записці на ім'я
відповідача від 03.01.2012 року, в яких,
зокрема, вказано, що вони написані ним
власноручно (а.с. 61, 62).

ПрАТ "Українська пожежно-страхова
компанія" листом від 22.02.2012 року за № 1645
повідомило позивачу у відмові у
виплаті страхового відшкодування на
підставі того, що згідно з п. 6.3.10 Правил
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного) не
підлягають страхуванню за цими
правилами події, що сталися внаслідок
уникнення страхувальником або
експлуатантом зіткнення з тваринами,
якщо інше не передбачено Договором
страхування (а.с. 72).

Правовідносини, пов'язані зі
страхуванням, регулюються главою 67 ЦК
України та Законом України "Про
страхування".

За змістом ч. 1 ст. 979 ЦК України, ст. 16
Закону України "Про страхування" за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 991 ЦК України та ч. 2
ст. 26 Закону України "Про страхування"
договором страхування можуть бути
передбачені також інші підстави для
відмови здійснити страхову виплату,
якщо це не суперечить закону.

Судом встановлено, що згідно з п. 26
договору страхування та п. 6.3.10 Правил
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного),
затверджених Головою Правління АТ
"УПСК" 31.03.2009 року, до страхових випадків
не відносяться події, що сталися
внаслідок уникнення страхувальником
або експлуатантом зіткнення з
тваринами, якщо Договором страхування
(63-66).

Суд відхиляє пояснення третьої особи
ОСОБА_4 про те, що він особисто не
надавав письмові пояснення
відповідачу у даній справі, так як в цей
час знаходився за кордоном, оскільки
дана обставина не підтверджена
належними та допустимими доказами.
Відмітка у закордонному паспорті
ОСОБА_4 про перетинання ним кордону
Республіки Польща 03.01.2012 року не може
вважатись допустимим доказом виїзду
останнього з території України,
оскільки розпорядником інформації про
осіб, які перетнули державний кордон
України, є органи Державної
прикордонної служби України. Крім того,
з вказаної відмітки не вбачається у
який конкретно час здійснено перетин
кордону Республіки Польща, що, в свою
чергу, свідчить про суб'єктивну
можливість ОСОБА_4 надати письмові
пояснення відповідачу і того ж дня
виїхати за межі України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Позивач та його представник правом на
заявлення клопотання про призначення у
даній справі судової почеркознавчої
експертизи з метою підтвердження чи
спростування обставини щодо надання
письмових пояснень від 03.01.2012 року саме
ОСОБА_4 не скористались.

Суд критично відносить до пояснень
свідка ОСОБА_8 та не бере його свідчення
до уваги, так як позивачем та його
представником не доведено факт
знаходження свідка в автомобілі Toyota
Landcruiser 30.12.2011 року на автодорозі
Житомир-Могилів-Подільський, під час
пошкодження зазначеного автомобіля.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд вважає що в
задоволенні позовних вимог позивача
необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст. 10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. 979, 991 ЦК України, ст. 16, 26
Законом України "Про страхування", суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, до Акціонерного товариства
"Українська пожежно-страхова компанія"
в особі Подільського регіонального
страхового центру, про стягнення
страхового відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Вінницької області
через суд першої інстанції протягом 10
днів з дня його проголошення, а особами,
у відсутність яких воно ухвалене, -
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя: