АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/962/14
Головуючий: 1 інстанції
Справа: № 640/4036/13-ц
Категорія: про розстрочку виконання
рішення суду

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді -
Даниленка В.М.,

суддів: Швецової Л.А.,
Піддубного Р.М.,

при секретарі: Андрійко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 12 грудня 2013 року за заявою
ОСОБА_2 про розстрочку виконання
заочного рішення Київського районного
суду м. Харкова від 13 червня 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 13 червня 2013 року,
частково зміненим рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 25 вересня 2013 року, позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» (далі: ПАТ «Дельта Банк»)
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
позивача - ПАТ «Дельта Банк» кредитну
заборгованість за Кредитним договором
№ 817/06-КВ від 22.11.2006 року в загальному
розмірі 32 498 грн. 88 коп.

Крім того, стягнуто з відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
позивача - ПАТ «Дельта Банк» судові
витрати, понесені ним по справі, а саме:
судовий збір у розмірі 324 грн. 98 коп. у
рівних частках з кожного.

У листопаді 2013 року відповідач
(боржник) ОСОБА_2 звернувся до
Київського районного суду м. Харкова з
заявою про розстрочку виконання
заочного рішення Київського районного
суду м. Харкова від 13 червня 2013 року
строком на 60 місяців шляхом стягнення
суми боргу рівними частками щомісячно.

В обґрунтування своєї заяви відповідач
ОСОБА_2 вказував на те, що він є основним
боржником перед кредитором, оскільки
позичальником за Кредитним договором
№ 817/06-КВ від 22.11.2006 року був саме він.

Проте, на теперішній час у нього
склалися обставини, що ускладнюють
виконання рішення суду, а саме:
несприятлива фінансова ситуація, що
пов'язана з безробіттям. На теперішній
час він не працює та не має постійного
доходу, перебуває на обліку
Харківського міського центру
зайнятості як безробітній, в зв'язку з
чим не має можливості погасити суму
боргу.

Крім того, на його утриманні
знаходиться непрацездатна через свій
пенсійний вік, мати - ОСОБА_3, яка також є
співвідповідачем по справі.

Посилаючись на вказані обставини,
сукупність яких, на думку відповідача
ОСОБА_2 свідчать про винятковий
характер його становища, останній
просив суд задовольнити його заяву та
розстрочити виконання заочного
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 13 червня 2013 року на 60
місяців шляхом стягнення суми боргу
рівними частками щомісячно.

У судовому засіданні представник
відповідача (боржника) ОСОБА_2
підтримав подану останнім заяву та
просив суд задовольнити її у повному
обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 12 грудня 2013 року в
задоволенні заяви відповідача
(боржника) ОСОБА_2 про розстрочку
виконання рішення суду відмовлено.

Не погодившись із таким процесуальним
рішенням районного суду, відповідач
(боржник) ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
просить скасувати зазначену вище
ухвалу суду першої інстанції та
постановити нову ухвалу з розглянутого
питання, якою задовольнити його заяву
про розстрочку виконання судового
рішення в запропонованому ним
варіанті.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги апелянт ОСОБА_2 посилається на
неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають значення
для справи, та порушення судом норм
матеріального й процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
ініційованого ним питання.

Зокрема, апелянт ОСОБА_2 вказує на те, що
саме він є позичальником за Кредитним
договором № 817/06-КВ від 22.11.2006 року та
основним боржником перед кредитором -
ПАТ «Дельта Банк». При цьому він надав
до суду достатньо доказів на
підтвердження свого скрутного
матеріального становища, але суд
першої інстанції належної оцінки цій
обставині не надав, у зв'язку з чим
безпідставно відмовив у задоволенні
його заяви про розстрочку виконання
судового рішення.

Перевіривши законність і
обгрунтованність ухвали суду першої
інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія не вбачає
підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 312 ЦПК| України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції відхиляє апеляційну скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України «Про
міжнародне приватне право».

Згідно з частиною другою статті 13
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року №
2453-VI судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

Конституційний Суд України
неодноразово зазначав, що виконання
судового рішення є невід'ємною
складовою права кожного на судовий
захист і охоплює, зокрема, законодавчо
визначений комплекс дій, спрямованих
на захист і відновлення порушених прав,
свобод, законних інтересів фізичних та
юридичних осіб, суспільства, держави
(пункт 2 мотивувальної частини Рішення
від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012);
невиконання судового рішення загрожує
сутності права на справедливий розгляд
судом (пункт 3 мотивувальної частини
Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України,
розглядаючи справу, брав до уваги
практику Європейського суду з прав
людини, який, зокрема, в рішенні у
справі «Шмалько проти України» від 20
липня 2004 року вказав, що право на
виконання судового рішення є складовою
права на судовий захист, передбаченого
статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, для
цілей якої виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як складова частина
судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є
конституційною гарантією прав і свобод
людини і громадянина, а обов'язкове
виконання судових рішень - складовою
права на справедливий судовий захист.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення,
що набрали законної сили, обов'язкові
для всіх органів державної влади і
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій,
посадових чи службових осіб та
громадян і підлягають виконанню на
всій території України.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення.

При цьому закон окремо наголошує на
тому, що заява державного виконавця чи
сторони може бути задоволена лише у
виняткових випадках, за наявності
реально існуючих обставин, що
утруднюють виконання судового рішення
та свідчать про доцільність і
необхідність надання відстрочки,
розстрочки, зміни чи встановлення
способу і порядку його виконання.

Таким чином, обставинами, що утруднюють
виконання рішення суду, можуть бути
тільки ті обставини, які насправді
існують, та які безпосередньо не
дозволяють виконати судове рішення в
обсязі, в строки та у порядку,
визначених у ньому.

Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року N 14 «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»,
при вирішенні заяв державного
виконавця чи сторони про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
встановлення або зміну способу й
порядку його виконання суду потрібно
мати на увазі, що відповідно до ст. 373
ЦПК України їх задоволення можливе
лише у виняткових випадках, які суд
визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Вирішуючи питання про розстрочку
виконання заочного рішення Київського
районного суду м. Харкова від 13 червня
2013 року рішення за заявою відповідача
ОСОБА_2, який є лише одним із солідарних
боржників, надав належну оцінку
обставинам, викладеним у цій заяві, в
тому числі й тому факту, що відповідач,
який працездатною особою, став на облік
до Харківського міського центру
зайнятості як безробітній, лише за
декілька днів до подачі своєї заяви про
розстрочку виконання рішення суду.

При цьому суд першої інстанції
врахував і те, що інший солідарний
боржник - ОСОБА_4 також є працездатною
особою, а тому зважаючи на відсутність
наявних, реальних і об'єктивних
обставин, передбачених законом, та
виходячи із засад доцільності та
необхідності захисту інтересів,
насамперед, стягувача, права якого
підтверджені судовим актом,
обґрунтовано відмовив у задоволенні
заяви відповідача (боржника) ОСОБА_2
про відстрочку виконання ухваленого по
справі рішення, яке набрало законної
сили, за її безпідставністю.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги відповідача (боржника) ОСОБА_2,
наведених на її обґрунтування, про своє
скрутне матеріальне становище та
безробіття, то ці доводи апелянта
судова колегія оцінює критично та
відхиляє, позаяк зазначені обставини
не є достатніми й винятковими, про
неможливість виконання ухваленого на
користь позивача ПАТ «Дельта Банк»
судового рішення не свідчать і не
можуть бути підставою для подальшого
порушення законних прав останнього на
отримання присуджених йому грошових
коштів - непогашеної кредитної
заборгованості.

При цьому судова колегія звертає увагу
й на те, що виконання відповідачем -
позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань
за Кредитним договором № 817/06-КВ від
22.11.2006 року, окрім поруки було
забезпечено ще й заставою - автомобілем
HONDA ACCORD, 2006 року випуску, придбаним
позичальником ОСОБА_2 за отримані
кредитні кошти та зареєстрованим в
органах ДАЇ на його ім'я, та на який може
бути звернуто стягнення в рахунок
погашення кредитної заборгованості,
присудженої до стягнення рішенням суду
з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, як солідарних боржників.

Крім того, судова колегія звертає увагу
й на те, що розстрочка виконання
заочного рішення Київського районного
суду м. Харкова від 13 червня 2013 року, як
про те просив відповідач (боржник)
ОСОБА_2, може послугувати підставою для
додаткового стягнення відповідних сум
з усіх солідарних боржників за період
розстрочки (наприклад, плати за
користування чужими грошовими коштами,
передбаченої ст. 536 ЦК України), що тим
більше негативно вплине на фінансовий
стан, як самого відповідача ОСОБА_2, так
і на фінансовий стан інших солідарних
боржників.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача (боржника) ОСОБА_2, в даному
випадку є несуттєвими, прийняте
районним судом по справі процесуальне
рішення не спростовують і не містять
передбачених законом підстав для
скасування чи зміни ухвали суду першої
інстанції, яка є предметом
апеляційного оскарження.

Таким чином, з огляду на викладене та
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 12 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: