Номер провадження № 22-ц/785/1602/14
Головуючий у першій інстанції Жуган
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: позивача ОСОБА_2, її
представників - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 25 листопада 2013 року, -

встановила:

18.09.2013р. ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_5 про відшкодування
майнової та моральної шкоди.

Під час розгляду справи, ОСОБА_2,
уточнивши позов до ОСОБА_5 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, посилалась на те, що вона є
власником ? частини домоволодіння
АДРЕСА_1, яке в цілому складається із
двох житлових будинків літ. «А» та літ.
«Б», загальною площею 132 кв.м., житловою
площею 77,9 кв.м., та надвірних споруд.
Відповідач ОСОБА_5 є власником іншої 1/2
частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Позивач зазначала, що набула право
власності на частину вказаного
домоволодіння на підставі договору
дарування від 10.12.1996р., відповідно до
якого відповідач передала їй у
власність житлову кімнату, площею 9,4
кв.м, розташовану в житловому будинку
(літ. А, позиція 1-2), літню кухню (поз. Б),
сарай (поз. 3), вбиральню (поз. Д), а всього
13/25 частин житлового будинку.

ОСОБА_2 посилалася на те, що в 2011 році
між ними виник спір про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, виділу частки земельної
ділянки в натурі та встановлення меж,
який розглядається Малиновським
районним судом м. Одеси. В процесі
розгляду вказаного спору КП «ОМБТІ та
РОН» 24.05.2012р. було проведено розрахунок
часток в домоволодінні АДРЕСА_1
АДРЕСА_1, між його співвласниками,
згідно якого ОСОБА_2 належить 49/100 в
житловому будинку літ. «Б», а ОСОБА_5 -
51/100 частин в житловому будинку літ.
«А».

У зв'язку із цими обставинами ОСОБА_2
стало відомо, що відповідачка
самовільно, без згоди, провела
перепланування та перебудову
внутрішніх приміщень дома літ. «А»,
шляхом знесення стін, в результаті чого
була ліквідована кімната, площею 9,4
кв.м., яка належить ОСОБА_2 на праві
власності за договором дарування.

На підставі ст.ст.22,23,270,275,311,370,383,1166,1167 ЦК
України позивачка вважала, що
протиправними діями ОСОБА_5 було
порушено її право на недоторканість
житла, вона була позбавлена власності,
їй було завдано майнову та моральну
шкоду, яка підлягає відшкодуванню, тому
ОСОБА_2 просила суд:

зобов'язати ОСОБА_5 здійснити
будівельні роботи по відновленню
житлової кімнати та приведення її до
попереднього стану, площею 9,4 кв.м., яка
була розташована в житловому будинку
літ. «А» домоволодіння АДРЕСА_1;

стягнути з ОСОБА_5 компенсацію
моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала,
подала до суду письмові заперечення,
згідно яких просила суд відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на те,
що позивачка є її зведеною сестрою
(вони мають різного батька),
домоволодіння за спірною адресою
належало її батьку ОСОБА_6 Оскільки
ОСОБА_2 не мала власного житла, ОСОБА_5
вирішила подарувати їй частину
будівлі, а саме літню кухню, куди
заселилась ОСОБА_2 Так як ця літня кухня
була самочинним будівництвом, на неї не
було правовстановлюючих документів,
ОСОБА_2 з ОСОБА_5 домовились, що остання
формально передасть в користування їй
одну із кімнат із свого житлового
будинку, закріпивши за ОСОБА_2 право
проживання в літній кухні. ОСОБА_5
зазначила, що не мала за мету
передавати ОСОБА_2 одну із своїх кімнат,
тому вимоги позивача про порушення її
права власності та права на житло є
безпідставними.

Крім того, відповідачка посилалась на
те, що в 1997 році та 2005 році проводила
ремонт в належній їй частині
домоволодіння, ОСОБА_2 було відомо про
проведені роботи, тому позивачем
пропущено встановлений законом строк
звернення до суду, просила суд його
застосувати до позовних вимог ОСОБА_2

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 25.11.2013р. в задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 25.11.2013р. скасувати, ухвалити
нове рішення, яким позов позивача
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
При цьому зазначає, що її право
власності встановлено на підставі
договору дарування, яким відповідачка
передала їй у власність житлову
кімнату , розміром 9,4 кв.м., розташовану
в будинку літ. «А, позиція 1-2, літня
кухня літ. «Б», сарай літ «З», вбиральня
літ «Д», а всього 1325 частин житлового
будинку.

Позивачка ОСОБА_2, її представники -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтримали апеляційну
скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 просила апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін, підтримала
заперечення, які надані на апеляційну
скаргу. При цьому зазначила, що ОСОБА_2
було відомо про фактичний порядок
користування приміщеннями спірного
нерухомого майна, вона ніякого
відношення до кімнати розміром 9,4 кв.м
не має, спірна кімната їй у
користування або у власність не
передавалась в натурі, вона в кімнаті
ні коли не проживала, фактично цей
кімнати уже не існує 16 років, вона
переобладнала її в житлову кімнату №
1-2, площею 20,3 кв.м., в якій мешкає її
донька зі своїм чоловіком.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову, суд першої інстанції посилався
на те, що відповідно до проведеного
розрахунку БТІ часток, які належать
сторонам у фактичному користуванні
ОСОБА_5 знаходиться: житловий будинок
літ. «А», житловою площею 48,3 кв.м.,
загальною площею 73,9 кв.м.; літня кухня
літ. «Е», навіс літ. «О», навіс літ. «Р»,
душ літ. «П», цистерна І, вимощення II, III,
огорожа №1,2,3,5,6, що складає 51/100 частину
домоволодіння.

У фактичному користуванні ОСОБА_2
знаходиться: житловий будинок літ. «Б»,
житловою площею 42,7 кв.м., загальною
площею 60,6 кв.м.; навіс літ. «И»,
вбиральня літ. «Д», сарай літ. «З», сарай
літ. «Л», вимощення IV, огорожа №4, що
складає 49/100 частин домоволодіння.

За фактичним порядком
користування домоволодінням, який
склався між співвласниками станом на
2012 рік, житловий будинок літ. «А», в
якому була розташована спірна житлова
кімната 9,4 кв.м, знаходиться в
користуванні ОСОБА_5

З аналізу поданих доказів, суд першої
інстанції дійшов висновку , що спірна
житлова кімната №1-2, площею 9,4 кв.м.,
розташована в житловому будинку літ.
«А», не виділялась ОСОБА_2 у
користування або власність в натурі.

Між співвласниками домоволодіння
АДРЕСА_1, взагалі не було виділу в
натурі частини спільного нерухомого
майна відповідно до частки у праві
спільної часткової власності кожного
із них, тому судом першої інстанції не
встановлено порушених, невизнаних або
оспорюваних прав ОСОБА_2 як власника,
тому суд дійшов висновку про те, що
підстави задоволення позовних вимог -
позивача відсутні.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вирішуючи спір по суті, повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази в
межах заявлених позовних вимог,
правильно визначив спірні
правовідносини та закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що згідно договору
дарування від 20.11.1995р., посвідченого
державним нотаріусом П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори, за
реєстровим №3-5003, Карпова B.B.
подарувала, а ОСОБА_5 прийняла в дар
житловий будинок із надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, та
складається в цілому з одного кам'яного
житлового будинку, загальною житловою
площею 35,2 кв.м., та надвірних будівель:
кухні літ. «Б», вбиральні літ. «Д», кухні
літ. «Е», душ літ. «Ж», «З» - сарай, №1-5
огородження, 1 - цистерни, ІІ-ІП -
мостіння, розташованих на земельній
ділянці площею 864 кв.м.

Право власності ОСОБА_5 на житловий
будинок із надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_2, було
зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 09.01.1996р.
в реєстровій книзі під №4 доп. стр. 26
реєстр. 18295, що підтверджується
відповідним штампом на примірнику
договору дарування(а.с.37-38).

В подальшому номер спірного
домоволодіння АДРЕСА_2, було змінено з
АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1.

10.12.1996р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було
укладено договір дарування,
посвідчений державним нотаріусом
П'ятої Одеської державної нотаріальної
контори, зареєстрований в реєстрі за
№4-5996(а.с.8).

За умовами вищевказаного договору
ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в
дар 13/25 частин житлового будинку
АДРЕСА_1, який складається в цілому з
одного кам'яного житлового будинку,
загальною житловою площею 35,2 кв.м., та
надвірних споруд; «Б» - літня кухня, «Д»
- вбиральня, «Е» - літня кухня, «З» -
сарай, 1-5 - огорожа, 1- цистерна, ІІ-ІП -
мостіння, розташованих на земельній
ділянці площею 864 кв.м. Сторони також
зазначили в цьому договорі, що в
користування обдарованій ОСОБА_2
переходить: з літ. «А» 1-2 - житлова, жилою
площею 9.4 кв.м., «Б» - літня кухня, «З» -
сарай, «Д» - вбиральня.

Право власності ОСОБА_2 на частину
домоволодіння АДРЕСА_1, на підставі
договору дарування було зареєстровано
КП «ОМБТІ та РОН» в реєстровій книзі
під №18295 стр. 27 кн. 4 доп. від 05.02.1997р.

Відповідно до ст. 243 ЦК Української PCP (
ред. 1963 р. - чинна на час виникнення
спірних правовідносин) за договором
дарування одна сторона передає
безоплатно другій стороні майно у
власність.

Зі змісту зазначеного договору
дарування від 10.12.1996р. вбачається, що в
дар ОСОБА_2 було передано 13/25 частин
житлового будинку АДРЕСА_1.

Виділення в натурі у власність ОСОБА_2
спірної житлової кімнати, площею 9,4
кв.м., розташованої в будинку літ. «А»
вищезазначеним договором сторонами не
обумовлювалось та в тексті договору не
зазначалось.

Суд першої інстанції правильно дійшов
до висновку про те, що умова договору -
про перехід у користування обдарованій
ОСОБА_2 з літ. «А» 1-2 - житлова, жилою
площею 9,4 кв.м., «Б» - літня кухня, «З»
-сарай, «Д» - вбиральня, не є виділом
вказаного нерухомого майна позивачці в
натурі, оскільки це не відповідає
вимогам ст. 243 ЦК Української PCP (ред. 1963
p.), згідно з якою за договором дарування
одна сторона передає безоплатно другій
стороні майно у власність та за умовами
договору обдарованій ОСОБА_2
подаровано - 13/25 частин житлового
будинку АДРЕСА_1.

10.03.2003р. ОСОБА_2 Виконавчим комітетом
Одеської міської ради було видано
свідоцтво про право власності на
домоволодіння серії САА №451416, яким
було посвідчено її право приватної
власності на 1/2 частину домоволодіння
АДРЕСА_1, яке в цілому складається з
двох жилих будинків літ. «А», «Б»
загальною площею 132,0 кв.м., жилою площею
77,9 кв.м., літньої кухні літ. «Е», сараїв
літ. «З», «Л», вбиральні літ. «Д», навісу
літ. «И», відображених у технічному
паспорті від 24.10.2002р.

Вказане свідоцтво ОСОБА_2 в судовому
порядку не оскаржувалось в частині
спірної кімнати 9.4 кв.м. , в свідоцтві
про право власності вказана кімната
не зазначена.

Як вбачається з технічного паспорту КП
«ОМБТІ та РОН» віл 24.10.2002р. на
домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_2 було
введено в експлуатацію житловий
будинок літ. «Б», який знаходився в її
користуванні.

Згідно даних цього технічного паспорту
житлова кімната №1-2, площею 9,4 кв.м.,
право на володіння та користування
якою оспорює позивач, знаходиться в
житловому будинку літ. «А», який окремо
розташований відносно житлового
будинку літ. «Б» та належить ОСОБА_5

Відповідно до технічного паспорту КП
«ОМБТІ та РОН» від 15.04.2010р. на
домоволодіння АДРЕСА_1, в житловому
будинку літ. «А» було проведено
перепланування, житлова кімната №1-2,
площею 9,4 кв.м., була об'єднана з
житловою кімнатою №1-3, площею 9,0 кв.м.,
вони складають на теперішній час
житлову кімнату №1-2, площею 20,3 кв.м.

КП «ОМБТІ та РОН» 24.05.2012р. за №352720.70.12
було здійснено розрахунок часток у
домоволодінні АДРЕСА_1, між
співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Відповідно до проведеного розрахунку
КП «ОМБТІ та РОН» часток домоволодіння
вбачається, що у фактичному
користуванні ОСОБА_5 знаходиться:
житловий будинок літ. «А», житловою
площею 48,3 кв.м., загальною площею 73,9
кв.м.; літня кухня літ. «Е», навіс літ.
«О», навіс літ. «Р», душ літ. «П»,
цистерна І, вимощення II, III, огорожа
№1,2,3,5,6, що складає 51/100 частину
домоволодіння.

У фактичному користуванні ОСОБА_2
знаходиться: житловий будинок літ. «Б»,
житловою площею 42,7 кв.м., загальною
площею 60,6 кв.м.; навіс літ. «И»,
вбиральня літ. «Д», сарай літ. «З», сарай
літ. «Л», вимощення IV, огорожа №4, що
складає 49/100 частин домоволодіння(а.с.20).

Враховуючи вищевикладене, судом першої
інстанції правильно було встановлено,
що за фактичним порядком користування
домоволодінням, який склався між
співвласниками станом на 2012 рік,
житловий будинок літ. «А», в якому була
розташована спірна житлова кімната,
знаходиться в користуванні ОСОБА_5,
кімнати площею 9,4 кв.м., в будинку літ
«А» не існує.

Доводи апелянта про те, що вона має
право на кімнату 9,4 кв. м, яка
знаходиться у власності ОСОБА_5 є
необґрунтованими, оскільки між
сторонами був встановлений порядок
користування житловими будинками.
Позивачка перебудувала літню кухню в
житловий будинок, який значиться за
технічним паспортом під літ «Б».
Відповідачка провела реконструкцію
будинку за літ. «А», та перепланувала
кімнати 1-3 та 1-2, об'єднав їх в одну
кімнату 1-2 площею 20,3 кв.м, що
підтверджено технічним
паспортом(а.с.14-19).

10.03.2003р. ОСОБА_2 Виконавчим комітетом
Одеської міської ради було видано
свідоцтво про право власності на
домоволодіння , яким було посвідчено її
право приватної власності на 1/2 частину
домоволодіння.

Таким чином, сторони продовжували
користуватися кожний своєю часткою,
визначили порядок користування,
позивачка користувалась житловим
будинком за літ «Б», відповідачка
користувалась житловим будинком за
літ. «А», що підтверджує встановлений
порядок користування спірними
приміщеннями.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правильно дійшов до
висновку про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог за
безпідставністю, а тому рішення в цій
частині необхідно залишити без змін.

Однак, суд дійшов висновку, що
відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України
позивачка пропустила строк позовної
давності, про застосування якого
відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України
заявлено відповідачем по справі.

Колегія суддів вважає, що
ухвалюючи рішення суду про відмову в
задоволенні позову, як з підстав
необґрунтованості позовних вимог, так
і у зв'язку з пропуском строку позовної
давності, суд першої інстанції не
врахував, що ці підстави є
взаємовиключними та при вирішені
позову одночасно застосовуватися не
можуть, а тому з мотивувальної частини
рішення суду від 25 листопада 2013 року
підлягає виключенню посилання про
відмову в позові щодо пропуску строку
позовної давності(постанова Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня
2009р. « Про судове рішення у цивільній
справі» №14 ), а тому рішення суду
необхідно змінити, виключивши з
мотивувальної частини рішення
посилання на застосування строку
позовної давності.

Інші доводи апелянта не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому мають бути відхилені.

Керуючись ст.ст. 209,307
ч.1п.3,,314,315,317,319ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 25 листопада 2013 року
змінити, виключивши з мотивувальної
частини рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 25 листопада
2013 року, посилання на застосування
строку позовної давності.

В іншій частині рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 25 листопада
2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук