Справа № 6/243/1/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року

Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючої судді
Ільяшевич О.В.,

при секретарі
Савинової А.В.,

за участі заявника
ОСОБА_1,

представника заінтересованих осіб
ОСОБА_2,

заінтересованої особи
ОСОБА_3,

представника органу опіки та
піклування Кравченко О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Слов'янську
Донецької області заяву ОСОБА_1 за
участю зацікавлених осіб: ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, органу опіки та
піклування про повторне виселення,-

В
С Т А Н О В И В:

07 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
зазначеною заявою про повторне
виселення. В обґрунтування заяви
ОСОБА_1 зазначив, що 16 вересня 2011 року
було виконане рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 із
належної йому квартири АДРЕСА_1.
Виконавче провадження було закрито.
Однак, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і після
виконання судового рішення, знову
самостійно вселились в зазначену
квартиру та продовжують в ній
проживати. На підставі ч. 11 ст. 78 Закону
України "Про виконавче провадження"
повторне виселення може бути проведене
державним виконавцем за ухвалою суду,
що постановив рішення про виселення.

Заявник в судовому засіданні заяву
підтримав з підстав, наведених в
позовній заяві.

Представник заінтересованих осіб
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ОСОБА_2, який діє на
підставі довіреності (а.с.38) в судовому
засіданні проти задоволення заяви
заперечив та пояснив, що примусове
виселення по рішенню суду не відбулось.
Крім того зазначив, що після того, як
рішення суду від 23 грудня 2010 року
вступило в законну силу, ОСОБА_6 визнано
недієздатним, а тому його повторне
виселення неможливе, оскільки він
набув іншого соціального статусу, в
даний час є особою незахищеною, а тому
його виселення можливе лише зі згоди
органу опіки та піклування. Крім того
зазначив, що із ОСОБА_6 проживає його
неповнолітня дитина, виселення якої
без згоди органу опіки та піклування
також неможливе, оскільки істотно
порушить права неповнолітньої дитини.
Також зазначив, що дані особи до
вказаного часу зареєстровані у
приміщенні квартири АДРЕСА_1, що
свідчить про те, що вони мають право на
проживання у даній квартирі.

ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах, а
також як законній представник ОСОБА_6
на підставі рішення виконкому
Слов'янської міської ради № 159/5 від 23
травня 2005 року також заперечила проти
задоволення заяви, з підстав, наведених
її представником.

ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився,
подав до суду заяву про слухання справи
у його відсутності.

Представник органу опіки та піклування
Кравченко О.Е. в судовому засіданні
пояснила, що оскільки є рішення суду по
виселення недієздатного ОСОБА_6, яке
набуло законної сили, у органу опіки та
піклування немає підстав для
заперечення повторного виселення у
межах виконання рішення суду, яке
набуло законної сили. Разом з тим,
зазначила, що, оскільки у квартирі
проживає неповнолітня дитина, є
необхідність залучення органу опіки та
піклування як заінтересованої особи до
участі у справі, з метою захисту прав
неповнолітньої дитини.

Особи що приймали участь у розгляді
справи в судове засідання, призначене
на 03 лютого 2014 року не з'явились,
належним чином були повідомлені про
час та місце судового розгляду, про
причини неявки суд повідомили.

За загальними правилами вирішення
питань, пов'язаних з виконанням судових
рішень, справу повинно бути розглянуто
у десятиденний термін, з дня
надходження заяви, неявка осіб, які
належним чином повідомлені про час та
місце судового розгляду, не
перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, а також
оскільки судом вислухані доводи
учасників судового розгляду, із
посиланням на докази, які містяться в
матеріалах справи, у відповідності до
ч.8 ст. 8 ЦПК України, з метою розгляду
справи у розумні строки, суд вирішує
справу на підставі наявних у ній
доказів, у відсутності нез'явившихся
учасників судового розгляду,які
належним чином повідомлені про час та
місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає,
що вона підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 23 грудня 2010
року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ "Цидило і К", Сектора
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Слов'янського МВ ГУМВС
України у Донецькій області про зняття
з реєстрації та виселення з житлового
приміщення без надання іншого
житлового приміщення задоволено. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
до ОСОБА_1 за участю третіх осіб: органу
опіки та піклування Слов'янської
міської ради, ТОВ "Цидило і К", КП "БТІ"
про розірвання договору найму
квартири, визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та виселення відмовлено
за відсутністю підстав для його
задоволення.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 20 квітня 2011 року апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 23 грудня 2010
року в частині зняття з реєстраційного
обліку ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
скасовано. В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 відмовлено. В іншій частині
рішення Слов'янського міськрайонного
суду залишено без змін.

Зазначене рішення було звернуто до
виконання через відділ державної
виконавчої служби Слов'янського
міськрайонного управління юстиції
Донецької області.

Як вбачається із актів державного
виконавця від15 вересня 2011 року(а.с.25-32),
копії виконавчого листа(а.с.16),
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 16 вересня 2001 року(а.с.15),
рішення Слов'янського міськрайонного
суду від 23 грудня 2010 року про виселення
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 виконано, даних
осіб виселено з приміщення квартири
АДРЕСА_1.

У відповідності до акту по факту
проживання у кв. АДРЕСА_1 № 748 від 18
грудня 2013 року, у даному житловому
приміщенні проживають ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, а також ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_9.(а.с.73). Та обставина, що ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 повторно вселились та
проживають у вищевказаному житловому
приміщенні також підтверджується
поясненнями представника ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

У відповідності до ч.11 ст. 78 ЗУ
«Про виконавче провадження», у разі
якщо особа самостійно вселилася у
приміщення, з якого вона була
примусово виселена, повторне її
виселення може бути здійснено
державним виконавцем на підставі
ухвали суду, який прийняв рішення про
виселення. Виконавче провадження в
такому разі підлягає поновленню за
постановою державного виконавця.

Отже, у судовому засіданні з
достовірністю встановлено, що на
виконання рішення суду від 23 грудня 2010
року, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 були
примусово виселенні з приміщення
квартири АДРЕСА_1 16 вересня 2011 року.
Однак після цього самостійно вселились
до вказаної квартири.

Вирішуючи питання про їх повторне
виселення, суд не може погодитися із
доводами представника заінтересованих
осіб ОСОБА_2 та заінтересованої особи
ОСОБА_3 про неможливість їх виселення,
та відхиляє їх виходячи з наступних
підстав.

Так доводи заінтересованих осіб в
тій їх частині, що ОСОБА_6 після
винесення рішення суду визнаний
недієздатним, а тому не може бути
повторно виселений, суд відхиляє,
оскільки, рішення суду від 23 грудня 2010
року є чинним, його виконання на
території України є обов'язковим, до
того ж, ОСОБА_6 було визнано
недієздатним за рішенням суду від 15
листопада 2004 року, яке набрало чинності
16 грудня 2004 року(а.с.48), тобто до
винесення рішення від 23 грудня 2010 року.
З врахуванням того, що рішення суду від
23 грудня 2010 року в частині виселення
ОСОБА_3 з приміщення квартири АДРЕСА_1
залишено без змін після проходження
апеляційної та касаційної інстанції,
підстав вважати, що повторне виселення
порушує права недієздатного у суду
немає. Крім того, представник органу
опіки та піклування у судовому
засіданні також підтвердив, що в даному
випадку відсутнє порушення прав
недієздатного.

Суд також відхиляє доводи
заінтересованих осіб щодо того, що
виселення недієздатного ОСОБА_6
порушує право на користування житловою
площею його неповнолітнього сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.51), який у
відповідності до акту № 748 від 18 грудня
2013 року, проживає разом із своєю матір'ю
ОСОБА_9 та батьком ОСОБА_6 у приміщенні
квартири АДРЕСА_1. Як вбачається із
заяви про повторне виселення, заявник
просить виселити лише осіб, яких
виселено за рішенням суду від 23 грудня
2010 року, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Питання про виселення інших осіб у
межах даної справи не може
вирішуватись судом, оскільки в даному
випадку вирішується лише питання про
повторне виконання рішення суду, яке
було виконане у примусовому порядку та
право заявника відновлено, однак
внаслідок дій заінтересованих
осіб(самостійне вселення осіб у
приміщення, з якого вони були
примусово виселені) порушення права
заявника відновилось та на даний час
реально існує, а тому потребує захисту
в межах виконання рішення суду від 23
грудня 2010 року. До того ж, як вбачається
із матеріалів справи, ОСОБА_6 хоч і
являється батьком ОСОБА_8(а.с.51), однак в
силу того, що він є недієздатним, не
являється його законним представником,
а тому виселення даної особи не вплине
будь-яким чином на підстави проживання
неповнолітнього у будь-де, зокрема на
проживання у квартирі АДРЕСА_1. При
цьому, як вбачається із акту № 748 від 18
грудня 2013 року, разом з дитиною
проживає його мати ОСОБА_9. Суд
зазначає, що в силу ст. 29 ЦК України,
місце проживання дитини ОСОБА_8
пов'язується з місцем проживання саме
цієї особи, питання щодо проживання
якої у приміщенні вказаної квартири та
виселення з неї не являється предметом
розгляду даної цивільної справи.

Судом також не приймаються до
уваги доводи представника
заінтересованих осіб в тій їх частині,
що оскільки ОСОБА_3 не зняті з
реєстрації у вказаній квартирі, дана
квартира й досі є їх постійним місцем
проживання, а тому їх виселення
неможливе, оскільки сама по собі
реєстрація місця проживання в даному
випадку не свідчить про існування
права на проживання у квартирі АДРЕСА_1,
та не спростовує тієї обставини, що
ОСОБА_3 були примусово виселені з
приміщення квартири, а після цього
самостійно вселились до неї.

На підставі викладеного, незважаючи на
те, що 16 вересня 2011 року державним
виконавцем рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 23 грудня 2010 року про виселення
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було виконано,
на даний час, у зв'язку із самостійним
вселенням вказаних осіб, рішення суду
від 23 грудня 2010 року фактично не
виконане і право позивача не поновлено.
У зв'язку з цим, відповідно до
вимог ст. 78 ч.11 ЗУ "Про виконавче
провадження" ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
необхідно повторно виселити зі спірної
квартири на підставі рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 23 грудня 2010 року
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ТОВ "Цидило і К", Сектора
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Слов'янського МВ ГУМВС
України у Донецькій області про зняття
з реєстрації та виселення з житлового
приміщення без надання іншого
житлового приміщення задоволено та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за
участю третіх осіб: органу опіки та
піклування Слов'янської міської ради,
ТОВ "Цидило і К", КП "БТІ" про розірвання
договору найму квартири, визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
виселення.

Керуючись ст. 8, 368, 373 ЦПК України, ст. 78
Закону України "Про виконавче
провадження", суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 за участю зацікавлених
осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
повторне виконання рішення суду
задовольнити.

Повторно виселити ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, із квартири АДРЕСА_1, на
підставі рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 23 грудня 2010 року по справі №2-270/2010
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ТОВ "Цидило і К", Сектора
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Слов'янського МВ ГУМВС
України у Донецькій області про зняття
з реєстрації та виселення з житлового
приміщення без надання іншого
житлового приміщення задоволено та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за
участю третіх осіб: органу опіки та
піклування Слов'янської міської ради,
ТОВ "Цидило і К", КП "БТІ" про розірвання
договору найму квартири, визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
виселення.

На ухвалу може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду Донецької
області через Слов'янський
міськрайонний суд протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у
єдиному екземплярі.

Суддя :

О.В. Ільяшевич