Номер провадження № 22-ц/785/1544/14
Головуючий у першій інстанції Шепітко
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко
В.М.,Короткова В.Д..

з участю секретаря - Колмакова В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4
про поділ спільного майна подружжя та
за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради,
треті особи - реєстраційна служба
Одеського міського управління юстиції,
Одеська міська рада, виконавчий
комітет Одеської міської ради про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право власності та визнання права
власності, за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 12 липня 2013
року,-

встановила:

У грудні 2007 року позивач ОСОБА_2 ,
звернувся до суду з позовом про поділ
спільного майна подружжя і в
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 24.10.2007 року,
Суворовським районним судом м. Одеси
було ухвалено рішення про розірвання
шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згоди щодо
розподілу майна між сторонами не
досягнуто, у зв'язку з чим виникла
необхідність у зверненні до суду.

З врахуванням уточнень позовних вимог ,
позивач остаточно просив виділити
йому у власність 1/4 частки будинку
АДРЕСА_1, автомобіль ВАЗ, модель 21103,
державний номер НОМЕР_1 вартістю 35000
грн., та стягнути компенсацію 50%
вартості набору посуду «Цептер» у
розмірі 22296 грн., залишивши у власності
відповідачки 14 частки вказаного
будинку, земельну ділянку площею 0,05 га.
за адресою: АДРЕСА_2 набір посуду
"Цептер", телевізор "Еріксон",
персональний комп'ютер, холодильник
"Стінол", холодильник "Норд", пральну
машину-автомат, мікрохвильову піч,
трансформатор СПН-1, меблеву стінку,
кухонні меблі, музичний центр,
загальною вартістю 134832,50 грн.

Третя особа ОСОБА_4, звернулась до суду
із самостійними вимогами та після
неодноразових змін і доповнень,
остаточно просила визнати таким, що не
відповідає вимогам закону
Розпорядження Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
№345 від 19.03.2004 року, частково недійсним
Свідоцтво про право власності від
21.05.2004 року, виданого виконавчим
комітетом Одеської міської ради, в
частині права власності ОСОБА_3 на 1/2
частки домоволодіння АДРЕСА_1, та
визнати за нею право власності на 917/1000
частки домоволодіння АДРЕСА_1,
обґрунтовуючи вимоги тим, що основну
частину будинку вона збудувала у 1963
році, а дочка після реєстрації шлюбу з
ОСОБА_2 допомагала в добудові споруд
літ. «А-1», « а» , «а-1» , тому вважає, що її
частка становить 917/1000 частки.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
у повному обсязі, заявивши також про
застосування строку позовної давності
по вимогам ОСОБА_4

Представник відповідачки ОСОБА_3 позов
не визнала .

Представник третьої особи ОСОБА_4
підтримала заявлений позов повністю.

Представник Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
позов ОСОБА_4 не визнала, вважала
Розпорядження та Свідоцтво такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Треті особи за позовом ОСОБА_4:
реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції, Одеська
міська рада, виконавчий комітет
Одеської міської ради, у судове
засідання не з'явились.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 12.07.2013 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя задоволено частково.

У порядку поділу спільного майна
подружжя визнано за ОСОБА_2 право
власності на 1/4 частки домоволодіння
АДРЕСА_1 та на 1/2 частки автомобіля
ВАЗ-21103, кузов НОМЕР_5, державний номер
НОМЕР_1.

В решті позову відмовлено.

У позові ОСОБА_4 відмовлено .

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосуванням норм матеріального
права, просить рішення суду в частині
відмови ОСОБА_4 в позові скасувати ,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позов.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги, заперечень на них, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
відхиленню ,а рішення суду залишенню
без змін з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
автомобіль ВАЗ 21103 д.н.НОМЕР_1 придбаний
подружжям в період шлюбу позивача з
ОСОБА_3 та 12 частка домоволодіння
АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю
,тому відповідно до ст. 70 СК України ,
частки подружжя є рівними.

Відмовляючи у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив через
необґрунтованість позову та
пред'явлення позову до не належних
відповідачів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції.

Згідно ст.60 СК України , майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.

Згідно ч.1 ст.70 СК України , у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними
або шлюбним договором.

Згідно ч. 1, 2 ст.71 СК України , майно,
що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному
з подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3
перебували у шлюбі ,який був розірваний
24.10.2007 року рішенням Суворовського
районного суду м.Одеси.

У період перебування у шлюбі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 був придбаний автомобіль ВАЗ
21103, д.н.НОМЕР_1 , що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу, виданого МРЕВ-2
ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області,
серія НОМЕР_6 (т.1 а.с.16).

Суд першої інстанції вірно визначив ,
що придбаний автомобіль ВАЗ 21103 д.н.
НОМЕР_1 у період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
є їх спільною сумісною власністю ,про
що сторони в судовому засіданні не
заперечують.

Виходячи з матеріалів справи
вбачається , що реєстрація
домоволодіння ,розташованого в АДРЕСА_1
, будівництво якого розпочате третьою
особою ОСОБА_4 у 1963 році та закінчене
нею та відповідачем ОСОБА_3 у 2004 році
,було зареєстроване у травні 2004 році
,що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на
нерухоме майно (т.1 а.с.11 ).

Згідно свідоцтва про право власності,
серія НОМЕР_6, виданого Виконавчим
комітетом Одеської міської ради 24
травня 2004 року на підставі
розпорядження Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 19 березня 2004 року, домоволодіння
АДРЕСА_1, що в цілому складається з
одного жилого будинку літ. «А»
загальною площею 78,3 кв.м., жилою площею
50,7 кв.м., літньої кухні літ. «Б», душа
літ. «В», туалету літ.«Г», сараїв літ.
«Е», «З», «И», навісів літ. «Ж», «К», «Л»,
котельної літ. «М» у рівних частках
належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( т.1 а.с.10).

Суд першої інстанції вірно визначив
,що оскільки будинок був введений в
експлуатацію у 2004 році та відповідач
набула право власності на 12 частку
спірного домоволодіння у період шлюбу
з позивачем , відповідно до ст. 70 СК
України , позивач набув право власності
на 14 частку спірного домоволодіння .

Відповідно до договору дарування від
11.04.2007 року ОСОБА_3 набула право
власності на земельну ділянку АДРЕСА_2
(кадастровий номер :02:002:0671) (т.1
а.с.12).

Суд першої інстанції вірно визначив ,
що зазначена земельна ділянка не є
спільною сумісною власністю подружжя,
а відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України
належить відповідачці на праві
особистої власності та не підлягає
врахуванню при поділі майна подружжя, з
чим погодився позивач .

Стосовно відмови у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 слід
зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 3,11 ЦПК України ,
кожна особа має право в порядку
,встановленому цим Кодексом
,звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав чи свобод.

Виходячи з вимог ст.11 ЦПК України ,
позивач на власний розсуд встановлює
коло відповідачів та перелік позовних
вимог.

ОСОБА_4 заявляючи вимоги про визнання
частково не дійсним розпорядження
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради від 19 березня 2004
року №345 та частково недійсним
свідоцтво про право власності від
21.05.2004 року ,виданого виконавчим
комітетом Одеської міської ради ,
визначила Виконавчий комітет Одеської
Міської ради та Суворовську РДА ОМР
третіми особами ,хоча вони мали бути
відповідачами.

Суд першої інстанції вірно послався
на те, що ОСОБА_4 позовних вимог до
Виконавчого комітету Одеської МР та
Суворовської РДА ОМР не заявляла ,а
тому вірно відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування та невірного трактування
судом першої інстанції заяви ОСОБА_4
від 09.02.2004 року (т.1 а.с.198), не
заслуговують на увагу , оскільки суд
першої інстанції вірно трактував зміст
заяви ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги про те,що
суд першої інстанції не врахував те,що
вона самовільно побудувала
домоволодіння зі своїх будівельних
матеріалів не заслуговують на увагу
,оскільки судом першої інстанції вірно
визначено ,що ОСОБА_4 з позовними
вимогами про компенсацію вартості
будівельних матеріалів не зверталася
(т.1 а.с.282).

За таких підстав , відповідно до ч.1 ст.307
ЦПК України , апеляційна скарга ОСОБА_4
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 , ч.1 ст. 307, ч.1
ст.308, 315,319 ЦПК України, колегія суддів ,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 12 липня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з моменту набрання нею законної
сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

В.М.Гончаренко

В.Д. Коротков