Справа 688/548/14-ц
№ 2/688/208/14
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2014 року
м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Стаднічук Н.Л.,

при секретарі Березюк Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сім'єю та
визнання права на спадкування разом із
спадкоємцем першої черги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області з позовом до
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання разом з спадкодавцем ОСОБА_5
однією сім'єю не менше п'яти років до
часу відкриття спадщини та визнання за
нею права на спадкування майна ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Шепетівка
Хмельницької області, разом із
спадкоємцем першої черги - ОСОБА_3.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що з 1989 року проживала як чоловік і
дружина з ОСОБА_5 в АДРЕСА_1, були
пов'язані спільним побутом, вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет, взаємні права та обов'язки, але
не зареєстрували шлюб. ОСОБА_5 довгий
час хворів, після перенесеного в 1987
році інфаркту міокарда отримував
пенсію по інвалідності, а ІНФОРМАЦІЯ_1
помер від гострої серцевої
недостатності. Після смерті ОСОБА_5
відкрилася спадщина на належне йому
спадкове майно. Відповідно до вимог
законодавства є спадкоємцем четвертої
черги. Шепетівська державна
нотаріальна контора відмовила у видачі
свідоцтва про право на спадщину через
те, що вона не перебувала з ОСОБА_5 у
зареєстрованому шлюбі. Син її
покійного чоловіка, який за життя майже
не спілкувався з останнім, не
відвідував його, не підтримував в
найскрутніші моменти життя, подав
заяву про прийняття спадщини, як
спадкоємець першої черги за законом, та
не визнає факту проживання з ОСОБА_5
понад 24 роки однією сім'єю як чоловік та
жінка без реєстрації шлюбу. Протягом 24
років проживала разом з нині померлим
ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 як чоловік та
жінка, чоловік постійно знаходився в
тяжкому фізичному стані в зв'язку з
проблемами зі здоров'ям, потребував
опіки та стороннього догляду. В зв'язку
з таким станом здоров'я ОСОБА_5
перебував на ІІІ групі інвалідності. За
спільні кошти купувала ліки,
оплачувала медичні процедури,
необхідні для покращення стану
здоров'я чоловіка, оплачувала витрати
на комунальні послуги та
обслуговування будинку, оскільки
бюджет був спільний, а пенсії
спадкодавця не вистачало на покриття
всіх необхідних витрат. Крім того,
впродовж багатьох років щоденно
опікувалася хворим чоловіком:
прибирала будинок, подвір'я, прала речі,
готувала їжу, купувала особисті речі
ОСОБА_5, підтримувала морально,
спілкувалася з ним та підбадьорювала.
За спільні кошти поміняла вікна в
будинку АДРЕСА_1, провела індивідуальне
опалення, періодично здійснювала
поточний ремонт. Відповідач не брав
жодної участі у покращенні становища
батька, не переймався ні його життям, ні
здоров'ям, не надавав ніякої допомоги,
відмовляється укладати договір про
зміну черговості одержання права на
спадкування для того, щоб вона могла
отримати хоча б якусь частину спадщини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала та пояснила, що
близько 24 років проживала з ОСОБА_5
однією сім'єю як чоловік та дружина без
реєстрації шлюбу, після перенесеного у
1987 році інфаркту чоловік постійно був
змушений вживати пігулки, кожного року
проходити курс лікування в лікарні, за
останній рік перед смертю двічі
перебував у лікарні. Через хворе серце
не міг виконувати роботу по
господарству, всю роботу по дому
виконувала вона. Всі роки вона
доглядала ОСОБА_5, піклувалася про
нього під час його лікування. За всі ці
роки син навідувався до батька рідко,
матеріальної допомоги йому не надавав,
у лікарні не відвідував. Іншого житла,
крім будинку АДРЕСА_1 вона не має,
будинок її матері по АДРЕСА_2 є
непридатним для проживання.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала та пояснила що позивачка
тривалий час піклувалася про свого
цивільного чоловіка, який через тяжку
хворобу був у безпорадному стані,
потребував постійного стороннього
догляду, не міг самостійно
задовольняти свої потреби. Тому вважає,
що позивачка має право на спадкування
після ОСОБА_5 разом із відповідачем.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти позову заперечував та пояснив, що
не заперечує факт проживання позивачки
разом із його батьком ОСОБА_5, при цьому
останній мав можливість зареєструвати
шлюб з позивачкою чи скласти заповіт на
її користь, але цього не зробив.
Спадкодавець за життя не був немічним,
він вів активний спосіб життя, їздив на
рибалку, курив, кілька років назад
навіть працював неофіційно охоронцем у
приватного підприємця Мідлярського,
продавав рибу, що сам ловив.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_4 в судовому засіданні проти
позову заперечував та пояснив, що
покійний ОСОБА_5 успадкував будинок №
АДРЕСА_1 від свого батька лише в 2006 році,
з цього часу жив там з позивачкою,
отримував таку ж пенсію як і позивачка,
крім того, ще додатково підробляв, тому
вона не могла його утримувати, не
перебував у безпорадному стані,
оскільки вів активний спосіб життя,
їздив на рибалку напередодні смерті,
вживав спиртні напої тощо.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за
законом одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст.1259 ЦК України фізична
особа, яка є спадкоємцем за законом
наступних черг, може за рішенням суду
одержати право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно п.21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» при вирішенні спору про
право на спадщину осіб, які проживали
зі спадкодавцем однією сім'єю не менш
як п'ять років до часу відкриття
спадщини (четверта черга спадкоємців
за законом), судам необхідно
враховувати правила ч.2 ст.3 СК про те,
що сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням спільного проживання зі
спадкодавцем однією сім'єю до набрання
чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 у 1987 році
переніс інфаркт міокарда, в зв'язку з
чим 14.12.2006 року йому встановлено третю
групу інвалідності та рекомендовано
лікування у кардіології.

Згідно виписки № 102/35 із медичної карти
стаціонарного хворого від 25.01.2013 року
ОСОБА_5 встановлено діагноз: І.Х.С.
Атеросклеротичний і післяінфарктний
кардіосклероз. СН ІІІ ФК ІV, фібриляція
передсердь, постійна форма, асцит.
Ожиріння ІІІ ст. Гіпертонічна хвороба
ІІІ ст., 2 ст. , гіпертензивне серце ризик
4. Жирова дистрофія печінки.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 06.11.2006 року
ОСОБА_5 успадкував від свого батька
житловий будинок з належними до нього
надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
виданого 05.08.2013 року Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Шепетівського
міськрайонного управління юстиції у
Хмельницькій області, ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в
спадковому реєстрі від 26.09.2013 року
після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову
справу. Сторони звернулися до
Шепетівської міської державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини.

Згідно акту Квартального громадського
комітету № 1 від 11.12.2013 року ОСОБА_1 з
покійним ОСОБА_5 робила поточний та
капітальний ремонт в буд.АДРЕСА_1
(проводили опалення, вставляли вікна
тощо).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
показала суду, що є сусідкою позивачки,
підтвердила, що остання більше 20 років
проживала з ОСОБА_5 разом, вели спільне
господарство, доглядала його батька.
Покійний ОСОБА_5 переніс інфаркт, 2 рази
на рік лікувався у лікарні, позивачка
його навідувала та доглядала. За цей
час відповідача з ОСОБА_5 вона ніколи не
бачила.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показала суду, що є сусідкою позивачки,
остання 25 років проживала з ОСОБА_5,
який мав хворе серце. Зазначила, що
покійний ОСОБА_5 займався лише голубами
та рибалкою, всю домашню роботу
виконувала позивачка, готувала йому
їжу, доглядала, навідувала в лікарні.

Свідок ОСОБА_9 показала в суді, що є
сусідкою позивачки, ОСОБА_1 проживала з
ОСОБА_5 однієї сім'єю як чоловік та
дружина близько 20 років. Останній часто
хворів, мав хворе серце. На городі та
вдома працювала лише позивачка,
готувала їсти, прибирала вдома та
навідувала ОСОБА_5 в лікарні. ОСОБА_5
лише тримав голубів на свою пенсію.
Сина ОСОБА_5 за 20 років ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
показала суду, що є сусідкою позивачки,
їй відомо, що позивачка проживала разом
з ОСОБА_5 10-15 років однією сім'єю по
АДРЕСА_1. Покійний ОСОБА_5 був хворим,
але самостійно ходив, за тиждень до
смерті навіть їздив на рибалку,
сторонньої допомоги не потребував.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
показала суду, що є сестрою покійного
ОСОБА_5, тому приїжджала та
спілкувалася з братом у будинку по
АДРЕСА_1. ОСОБА_5 переніс інфаркт, але
безпомічним не був, він їздив на
рибалку, розводив голубів, ходив по
гриби, на роботу, топив баню та
ремонтував швейну машину позивачці,
міг самостійно себе обслуговувати, вів
активний спосіб життя. був здоровою
людиною. Підтвердила, що позивачка
проживала із ОСОБА_5 близько 22 років,
займалася господарством, доглядала
його під час перебування у лікарні,
купляла ліки, робила ремонт у будинку
тощо.

З показань сторін та свідків
вбачається, що позивачка більше п'яти
років до дня смерті спадкодавця ОСОБА_5
проживала з ним однією сім'єю.

Згідно довідки Шепетівської міської
державної нотаріальної контори №
1260/01-16 від 08.11.2013 року свідоцтво про
право на спадщину ОСОБА_1 після смерті
ОСОБА_5 без рішення суду про
встановлення факту проживання однією
сім'єю видати неможливо.

За таких обставин, враховуючи що від
встановлення факту проживання з
спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю не
менше п'яти років залежить виникнення
право на спадкування за законом
позивачки як спадкоємиці четвертої
черги, суд дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позову в цій частині.

Під час судового розгляду судом
встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5
хворів на тяжку хворобу, позивачка
тривалий час опікувалася спадкодавцем,
зокрема: спілкувалася з ним, готувала
їжу, прибирала в будинку, вела домашнє
господарство, здійснювала ремонт
будинку, купляла ліки тощо.

Проте під час судового розгляду не
знайшло свого підтвердження, що
позивачка матеріально забезпечувала
спадкодавця та що він перебував у
безпорадному стані.

З довідок Управління Пенсійного фонду
України в м.Шепетівка та Шепетівському
районі № 4918 та № 4920 від 10.12.2013 року
вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5
отримували однакові за розміром
пенсії, що на думку суду, виключає
можливість матеріального забезпечення
спадкодавця позивачкою.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

З показань свідків не вбачається, що
ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані.
Наявність у нього серцевого
захворювання, щорічне лікування та
невиконання роботи по господарству не
свідчить про безпорадний стан
спадкодавця. В наданій позивачкою
виписці з медичної карти та довідці
МСЕК про стан здоров'я ОСОБА_5 відсутні
дані про те, що він потребував
сторонньої допомоги.

На підставі викладеного, суд
дійшов висновку про відсутність
достатніх підстав для визнання за
позивачкою права на спадкування із
спадкоємцем першої черги, в зв'язку з
чим позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1216, 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України, ст.ст.
3, 4, 6, 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити факт проживання
ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією
сім'єю не менше п'яти років до часу
відкриття спадщини.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір в сумі 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Хмельницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шепетівський
міськрайонний суд. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення суду, можуть
оскаржити рішення суду протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
Н.Л.Стаднічук