Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Готри Т.Ю., Джуги С.Д.

при секретарі: Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 03 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа
без самостійних вимог на стороні
відповідача державний нотаріус Ковач
Наталія Олексіївна про визнання
частково недійсним та скасування
свідоцтва про спадщину, часткове
скасування реєстраційних посвідчень,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
Мукачівського міськрайонного суду із
вищезгаданим позовом. Позовні вимоги
мотивувала тим, що вони з відповідачкою
є співвласниками часток житлового
будинку за адресою : АДРЕСА_1. Зокрема,
їй позивачці по справі ОСОБА_3,
належить 2/6 частини, а відповідачці
ОСОБА_2 4/6 частини вказаного будинку.
Вказане домоволодіння складається з
двох житлових будинків літ.A-A", Б, жила
площа в цілому становить 92,90 кв.м,
загальна площа 179,10 кв.м., до
домоволодіння примикають такі будівлі
та споруди: вбиральня літ. В, навіс літ.
Е, сараї літ. Д.Г. споруди №1-2, мощення І.
Стверджує, що відповідно до всіх
правовстановлюючих документів
засвідчено, що будинок під літерою Б
було побудовано саме нею за згоди її
батьків яким будинок АДРЕСА_1 належав
на праві спільної сумісної власності.
Разом з тим відповідачці ОСОБА_2, яка
приймала спадщину за заповітом за
спадкоємцем ОСОБА_6 (батько позивачки
та дідусь відповідачки) при оформленні
оскаржуваного свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 7 квітня 2000
року нотаріусом не вірно встановлено
спадкове майно спадкодавця та
помилково включено в спадкову масу
будинок під літерою Б, який такому
ніколи не належав, в результаті чого
свідоцтво видано з порушенням
законодавства, чим порушене її право
власності, та у зв'язку з чим підлягає
визнанню в частині включення до нього
будинку бід літерою Б нечинним та
скасуванню. Зазначає, що про своє
порушене право дізналася при розгляді
Мукачівським міськрайонним судом
справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ майна в натурі в 2013 році.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечуючи позов,
посилалась не те, що порядок реєстрації
4/6 частин домоволодіння за
спадкодавцем ОСОБА_6 був дотриманий, в
даному випадку проводилась реєстрація
частин домоволодіння, що складається з
двох житлових будинків, що є закінченим
будівництвом і прийняті в
експлуатацію, з приналежними до них
надвірними будівлями, що розташовані
на одній земельній ділянці під одним
порядковим номером. Посилається на те,
що житловий будинок під літ. «Б» з
приналежними до нього надвірними
будівлями не був виділений зі складу
даного домоволодіння, як самостійний
об'єкт права особистої власності
ОСОБА_3 Вважає, що на день смерті
спадкодавця ОСОБА_6 йому належали на
праві власності 4/6 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, що складалося
саме з двох житлових будинків літ. А-А'
та літ. «Б», які безпосередньо входять
до складу спадкового майна, оскільки
спадкодавець набув це право в
установленому законодавством України
порядку. Посилання позивача на витяг з
рішення виконавчого комітету
Мукачівської міської ради № 67 від 22
березня 1995 року, згідно якого
затверджено Акт прийняття в
експлуатацію будинку під літери «Б»,
розташованого по АДРЕСА_1, як на
підтвердження права власності на даний
житловий будинок не є можливим,
оскільки таке рішення не являється
правовстановлюючим документом та не
може засвідчувати право власності на
будинок. Крім того таке не виконане в
частині оформлення свідоцтва про право
власності на даний будинок. Просила суд
також відмовити в задоволенні
позовних вимог з підстав пропущення
позивачем строку позовної давності.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 3 грудня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено частково: визнати частково
недійсним та скасовано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом від
07.04.2000 року, зареєстроване в реєстрі за
№ ІІ-993 в частині визначення спадковим
майном житловий будинок літера Б за
адресою АДРЕСА_1, в решті позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції із ухваленням по
справі нового рішення, яким у позові
ОСОБА_3 відмовити повністю. В скарзі
зазначає про невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, вказуючи на те, що матеріалами
спадкової справи чітко встановлено, що
спадкодавцеві ОСОБА_6 на підставі
правовстановлюючих документів
належало 4/6 частин спірного
домоволодіння в тому числі і частина
житлового будинку під літерою Б. Судом
безпідставно надано перевагу одних
доказів над іншими, та не враховано, що
у позивачки ОСОБА_3 відсутні
передбаченні чинним законодавством
правовстановлюючі документи на
будинок під літерою Б., а інші примітки
та застереження у виписках із інвентар
бюро а також відповідне рішення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради, не є допустимими та
належними доказами, щодо встановлення
права власності. Вважає, що судом не
правильно застосовано норми
матеріального права до вказаних
правовідносин, та посилається на те, що
даний позов поданий з порушенням
строків позовної давності, і судом
безпідставно не застосовано її
клопотання про застосування строків
позовної давності до спірних
правовідносин. Апелянт наводить й інші
доводи з яких на його думку рішення
суду першої інстанції є незаконним та
необґрунтованим, а позовні вимоги
ОСОБА_3 безпідставними.

Рішення суду в частині відмови в
позовних вимогах ОСОБА_3 про скасування
реєстраційних посвідчень ніким не
оскаржено і таке відповідно до вимог
ст. 303 ЦПК України не є предметом даного
апеляційного розгляду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін та їх
представників, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановленні
наступні фактичні обставини.

Будинок за адресою АДРЕСА_1 був
побудований подружжям ОСОБА_8 (дружина)
та ОСОБА_6 (чоловік) та належав їм на
праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помирає дружина ОСОБА_8
(а.с.45) і відкривається спадщина на ?
частину вказаного будинку.

18 березня 1995 року згаданий будинок
введений в експлуатацію відповідно до
акту прийомки в експлуатацію
індивідуального будинковолодіння
(а.с.53-54) за яким житлова частина
домоволодіння являє собою два житлові
будинки: будинок під літерою А-А,
житловою площею 33.60 м2, корисною площею
75 м2 з підвалом 4.4 м2 та прибудова до
будинку літ. А - 4.3 м2; будинок під
літерою Б житлова площа 59.3 м2 корисна
площа 104.10 м2 ; та надвірні споруди:
вбиральня літ. В, навіс літ. Е, сараї літ.
Д.Г. споруди №1-2, мощення І.

22 березня 1995 року рішенням виконкому
Мукачівської міськради за № 67
параграфом 2 вирішено, що у зв'язку з
тим, що проведене громадянами без
належної технічної документації
будівництво не порушує генплану
забудови міста та покращує житлові
умови сімей, враховуючи недоцільність
знесення будов, або зарахування їх на
баланс міськради, дозволено управлінню
архітектури виготовити виконавче
креслення та проекти на зведенні
будівлі в тому числі ОСОБА_8 (померла в
ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку проживає чоловік
ОСОБА_6) прибудови ванної з підвалом до
будинку під літерою А по АДРЕСА_1, та
сарай під літерою Г; ОСОБА_3 побудова
будинку під літерою Б житловою площею
59.30 м2, загальною 104.10 м2 на згаданій
земельній ділянці. За згодою батька
ОСОБА_6 надати доньці ОСОБА_3 з
подальшою реєстрацію за нею цього
будинку літер. Б. Цим же рішенням під п.3
затверджено акти приймання в
експлуатацію на прибудову загальною
площею 4.30 м2 з підвалом 4.40 м2 проведену
громадянкою ОСОБА_8 та на будинок під
літерою Б житлова площа 59.30 м2,
загальною площею 104.10 м2 побудований за
згодою батьків дочкою ОСОБА_3 по
АДРЕСА_1, та зобов'язано міське
житлово-комунальне підприємство
видати свідоцтво про право власності,
МММВПТІ зареєструвати прибудову за
громадянкою ОСОБА_8 а будинок під
літерою Б та частину земельної ділянки
площею 300 м2 за громадянкою ОСОБА_3 (а.с. 5
та на звороті).

29 березня 1995 року державним нотаріусом
Мукачівської держнотконтори видані
два свідоцтва про право власності:
свідоцтво про право власності ОСОБА_6
на ? частину в спільному майні набутому
подружжям за час шлюбу після смерті
його дружини ОСОБА_8 яке складається з
житлового будинку в АДРЕСА_1, в примітці
зазначено, що в спадкову масу не
входить самовільно побудовані споруди
в тому числі жилий будинок під літерою
Б (а.с.32,49); та свідоцтво про право на
спадщину за законом за спадкодавцем
ОСОБА_8 в рівних частках кожному: її
чоловіку - ОСОБА_6, доньці - ОСОБА_3, та
сину ОСОБА_3 на спадкове майно яке
складається із ? частини в АДРЕСА_1,
також в примітці видного свідоцтва
зазначено, що в спадкову масу не
входить самовільно побудовані споруди
в тому числі жилий будинок під літерою
Б (а.с.33, 51).

Після видачі вказаних свідоцтв ОСОБА_6
належала 4/6 або 2/3 частини, ОСОБА_3 - 1/6
частини та ОСОБА_3 -1/6 частини
будинковолодіння в АДРЕСА_1,
побудованого на земельній ділянці
площею - 666 м2 з саману та цегли, жила
площа -55.40 м2, загальна площа 127.70 м2, з
такими належними до нього надвірними
прибудовами та спорудами: сарай літ.
«Д», навіс літ. «Е», спорудження № 1-4,
бруківка І. Згідно до приміток
зазначених в обох вищезгаданих
свідоцтв у спадкову масу всіх трьох
спадкоємців за законом та у право
власності іншого із подружжя не
ввійшли: самовільно побудована
прибудова під літ. «А», ванна, сарай літ.
«Г», жилий будинок літ. «Б» прихожа,
ванна, кухня, кладова (а.с.32-33,49-51).

27.04.1995 року ОСОБА_6 залишає заповіт яким
на випадок своє смерті зробив
розпорядження про все майно, до б воно
не було, та з чого б воно не складалося і
взагалі все те, що на день смерті буде
йому належати і на що він за законом
буде мати право заповів внучці ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.46).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помирає спадкодавець
ОСОБА_6, що стверджено свідоцтвом про
смерть (а.с.44).

02.10.1999 року ОСОБА_2 (якій на той час
виповнилось 15 років), що діяла за згодою
матері ОСОБА_3 подає до Мукачівської
державної нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини (а.с.42).

04.04.2000 року ОСОБА_3 Мукачівським
міжрегіональним бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки
видана довідка характеристика для
отримання свідоцтва про право на
спадщину щодо домоволодіння АДРЕСА_1 де
зазначено ідеальні частини кожного з
трьох співвласників вказаного
домоволодіння і в графі «Примітка»
зазначено, що жилий будинок літ. «Б»
побудований ОСОБА_3 на підстав рішення
Мукачівського виконкому № 67 від 22
березня 1995 року та акту прийомки
ведення в експлуатацію (а.с.47).

07.04.2000 року ОСОБА_2 яка діє за згодою
матері ОСОБА_3 подає до нотаріальної
контори заяви про видачу свідоцтв про
право на спадщину за заповітом: на 4/6
частини домоволодіння розташованого в
АДРЕСА_1, на прийняття акцій
Промінвестбанку України, та на
прийняття грошового заощадження, що
знаходиться в банку які підписані як
ОСОБА_2 (яка на той час була
неповнолітня на тепер ОСОБА_2,
відповідачка по справі) так і її матір'ю
ОСОБА_3, позивачка по справі (а.с.43,57,60).

07.04.2000 року державний нотаріус
Мукачівської державної контори видає
ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на спадкове майно яке
складається з 4/6 частин домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_1, що належало
померлому на підставі свідоцтв,
виданих Мукачівської державною
нотаріальною конторою від 29 березня 1995
року про право власності ОСОБА_6 на ?
частину в спільному майні набутому
подружжям за час шлюбу після смерті
його дружини та про право на спадщину
за законом. Це домоволодіння
складається з двох житлових будинків
літ.А-А1, Б, жила площа в цілому
становить 92.90 м2, загальна площа 179.10 м2
до домоволодіння примикають такі
будівлі та споруди: вбиральна літ. В,
навіс літ. Е, сарай літ. Д,Г, споруди № 1-2,
мощення І. (а.с.7,55).

За встановлених фактичних обставин
справи колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
оспорюваним свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом видане на ім'я
ОСОБА_2 порушено право власності
ОСОБА_3, оскільки в спадкову масу, по
зазначеному свідоцтву, безпідставно
включено будинок під літерою «Б» який
спадкодавцю ОСОБА_6 на день смерті не
належав, натомість такий, як стверджено
матеріалами справи, був побудований
ОСОБА_3 та на підстав рішення
Мукачівського виконкому № 67 від 22
березня 1995 року та акту прийомки
ведення в експлуатацію повинен був
бути зареєстрований за нею.

Відповідно до Наказу|Інструкції
Мінюст, від 14.06.1994, № 18/5 "Про
затвердження Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України" в редакції чинній на 07.04.2000
року державний нотаріус при видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом зобов'язаний перевірити факт
смерті спадкодавця, час і місце
відкриття спадщини, наявність підстав
для закликання до спадкоємства осіб,
які подали заяву, склад спадкового
майна, на яке видається свідоцтво про
право на спадщину. На підтвердження цих
обставин від спадкоємців обов'язково
вимагаються відповідні документи.
Видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
провадиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів про
належність цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна. В разі якщо до
складу спадкового майна входить жилий
будинок та інше нерухоме майно, що
підлягає реєстрації (за винятком
земельної ділянки), державний нотаріус
вимагає крім правовстановлюючого
документа витяг з Реєстру прав
власності на нерухоме майно, а в
місцевостях, де інвентаризація не
проводилась,- довідку виконавчого
комітету відповідної Ради народних
депутатів (п.114-117).

На порушення відповідної Інструкції
державний нотаріус при видачі
зазначеного свідоцтва про право
власності не звернув увагу, що згідно
до приміток зазначених в обох
вищезгаданих свідоцтв виданих
Мукачівської державною нотаріальною
конторою від 29 березня 1995 року про
право власності ОСОБА_6 на ? частину в
спільному майні набутому подружжям за
час шлюбу після смерті його дружини та
про право на спадщину за законом, - до
нього не перейшло право власності на :
самовільно побудовану прибудову під
літ. «А», ванну, сарай літ. «Г», жилий
будинок літ. «Б» прихожу, ванну, кухню,
кладову, а згідно
довідки-характеристики виданої
Мукачівським міжрегіональним бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки, та на підставі якої
проводилось отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
ОСОБА_2 зазначено, що жилий будинок літ.
«Б» побудований ОСОБА_3 на підстав
рішення Мукачівського виконкому № 67
від 22 березня 1995 року та акту прийомки
ведення в експлуатацію.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції в цій частині не
спростовують, а тому рішення суду щодо
підставності позовних вимог ОСОБА_3
щодо визнання недійсним та скасування
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 07.04.2000 р. в частині
визначення спадковим майном житловий
будинок під літерою «Б» за адресою
АДРЕСА_1 є законним та обґрунтованим.

Разом тим, суд першої інстанції
помилково застосував до даних
правовідносин норм діючого ЦК України,
оскільки такі регулювалися діючим на
той час ЦК Української РСР, та
вищезгаданим Наказом|Інструкції
Мінюста, від 14.06.1994, № 18/5 "Про
затвердження Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України".

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3
суд першої інстанції виходив із того,
що про своє порушене право ОСОБА_3
дізналася при розгляді Мукачівським
міськрайонним судом справи за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна в
натурі в 2013 році а тому строк позовної
давності нею не пропущений.

Проте із цими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з таких
підстав.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК правила цього
Кодексу про позовну давність
застосовуються до позовів, строк
пред'явлення яких, установлений
законодавством, що діяло раніше, не
закінчився до набрання чинності
зазначеним Кодексом.

ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 р.,
видача оспорюваного свідоцтва мала
місце 07.04.2000 року.

За змістом ст. 76 ЦК УРСР, яка була чинна
на час видачі оспорюваного свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
перебіг строку позовної давності
починався з дня виникнення права на
позов, який в свою чергу виникав з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.

Як встановлено матеріалами справи, на
час прийняття та оформлення права на
спадщину за заповітом ОСОБА_2 була
неповнолітньою (свідоцтво про
народження а.с. 45), а тому всі дії: як то
подача заяви до Мукачівської державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини (а.с.42), подача 07.04.2000
року заяви до нотаріальної контори про
видачу свідоцтв про право на спадщину
за заповітом: на 4/6 частини
домоволодіння розташованого в АДРЕСА_1,
подачі заяви на прийняття акцій
Промінвестбанку України, та на
прийняття грошового заощадження, що
знаходиться в банку, отримання
відповідних свідоцтв про право на
спадщину за заповітом були виконані за
згодою та погодженням з її матір'ю -
ОСОБА_3, на всіх письмових заявах в
наявності письмові підписи такої, а
також посилання на документи за якою
особа матері встановлена.

А тому колегія суддів приходить до
переконливого висновку, що про своє
порушене право ОСОБА_3 достеменно знала
ще з 07.04.2000 року, дати видачі державним
нотаріусом відповідного свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
оскільки діяла як законний представник
неповнолітньої доньки ОСОБА_2, що
стверджено вищезгаданими доказами.

В силу чого перебіг строку позовної
давності в даних правовідносинах
почався з 07.04.2000 року, який не
переривався та не зупинявся і такий
закінчився 08.04.2003 року за час дії ЦК
УРСР в діючій на той час редакції (ст.71-85
ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 75 ЦК УРСР позовна
давність застосовується судом
незалежно від заяви сторін, а згідно до
вимог ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку
позовної давності до пред'явлення
позову є підставою для відмови в
позові.

В силу чого в позовних вимогах ОСОБА_3
щодо визнання частково недійсним та
скасування свідоцтва про спадщину слід
відмовити у зв'язку із закінченням
строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 71-85 ЦК УРСР (1963 р.) ст.ст.
307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 03 грудня 2013 року в частині
задоволення позову ОСОБА_3 про визнання
частково недійсним та скасування
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом - скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні даної позовної вимоги -
відмовити.

В решті рішення суду, щодо відмови в
задоволенні позову про скасування
реєстраційних посвідчень - залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з дня
його постановлення і може бути
оскаржене в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді