Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/5517/13-ц
інст. Заполовська Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Галацевич О.М.

суддів
Матюшенка І.В., Борисюка Р.М.,

з участю секретаря судового
засідання Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні власністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 10 жовтня 2014
року, -

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом, у якому просила
зобов'язати ОСОБА_2 зацементувати
вириті траншеї під спільні внутрішні
стіни будинку АДРЕСА_1, відновити
пошкоджений фундамент під веранду та
заборонити відповідачу вчиняти
будь-які дії щодо пошкодження
належного їй майна. В обґрунтування
позову зазначала, що вони є
співвласниками зазначеного житлового
будинку, їй належить 36/100 ідеальних
частин, відповідачу - 17/100. У жовтні 2013
року, відповідач, не погоджуючи своїх
дій з іншими співвласниками та
відповідними державними органами,
найняв робітників, які розбили частину
належного позивачу фундаменту під
веранду та підрили фундамент всередині
будинку під спільними стінами. На її
думку, вказані дії можуть призвести до
руйнування будинку взагалі. Оскільки
звернення до міліції, міського голови
та інспекції ДАБК, результатів не дали,
з метою захисту своїх прав звернулася
до суду.

ОСОБА_2 11.12.2013 року подав зустрічну
позовну заяву, в якій просив відмовити
у задоволенні первісного позову та
зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в
користуванні належною йому частиною
будинку шляхом демонтування (знесення)
фундаменту під веранду, шириною 2,75м,
довжиною 3,0м, висотою 0,55 м.

Зустрічні вимоги мотивує тим, що він
демонтував частину фундаменту
відповідача, щоб отримати доступ до
своєї стіни зовні, проте, враховуючи
реакцію відповідача, вирішив ніяких
дій не вчиняти та викопану землю зарив
назад, відновивши до попереднього
стану. Фундамент, належний ОСОБА_1, що
прилягає до його стіни, позбавляє його
можливості фізичного доступу до
вказаної стіни, у зв'язку з чим
неможливо провести її ремонт та
поточне обслуговування. Крім того,
вказаний фундамент побудований з
порушенням правил містобудування та зі
значними відхиленнями в сторону
збільшення, ніж у дозволі виконкому на
його будівництво.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 10 жовтня 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов'язано ОСОБА_2 відновити
пошкоджений ним фундамент під веранду,
належний ОСОБА_1 У решті вимог
відмовлено. У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати зазначене рішення та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити, а його
зустрічний позов задовольнити. На його
думку, суд не дав належної оцінки
висновку експерта, який свідчить, що
фундамент під будівлю веранди,
належний ОСОБА_1, побудований без
відповідних дозвільних документів, з
порушенням будівельних норм і правил
та перешкоджає йому у вільному
користуванні своїм майном - належною
стіною будинку, позбавляє можливості
укріпити останню, яка поступово
руйнується та загрожує обвалом
будинку. Також, вважає, що суд
помилково застосував до спірних
правовідносин строки позовної
давності, оскільки порушення його прав,
як власника, є триваючим, а позов є
негаторним.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення первісного позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 протиправно демонтував
належний ОСОБА_1 фундамент під
веранду, а тому вважав вимоги останньої
щодо його відновлення обґрунтованими.
У задоволенні вимог щодо цементування
виритих траншей під спільні внутрішні
стіни ОСОБА_1 відмовлено у зв'язку з їх
недоведеністю, а щодо заборони
відповідачеві вчиняти у подальшому
будь-які дії щодо пошкодження
належного позивачу майна - у зв'язку з
положеннями ст. 3 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, суд виходив з того, що ОСОБА_2 не
доведено, що належний ОСОБА_1 фундамент
створює йому перешкоди у користуванні
та розпорядженні його власністю. Крім
цієї підстави, суд у мотивувальній
частині рішення зазначив про пропуск
позивачем за зустрічним позовом строку
звернення до суду з відповідними
вимогами.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду, враховуючи
наступне.

За змістом ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками
житлового будинку АДРЕСА_1 (ОСОБА_1 - 36/100
ідеальних частин, ОСОБА_2 - 17/100).

Попередньому власнику частини будинку,
якою на даний час володіє ОСОБА_1, що не
заперечувалось сторонами, а саме
ОСОБА_3 24.01.2001 року виконкомом
Новоград-Волинської міської ради
наданий дозвіл № 543 на виконання
будівельних робіт по внутрішньому
переплануванню частини приватного
будинку по АДРЕСА_1 з добудовою до неї
приміщення кухні, ванної кімнати,
передпокою розмірами 2,8 м на 9,5 м. Строк
дії дозволу до 31.01.2002 року.

Висновком експерта за результатами
проведення судової
будівельно-технічної експертизи
№314/14-25 від 29.08.2014 року (а.с. 140-144)
виявлено, що існуюча прибудова
розмірами 2,99 на 9,86 м відповідає
прибудові розмірами 2,8 на 9,5 м (з
відхиленням розмірів у більшу сторону),
на будівництво якої наданий
вищевказаний дозвіл.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1
посилалась, що зруйнований
відповідачем фундамент належить їй.

Разом з тим, в судовому засіданні
сторони не заперечували ту обставину,
що вказаний фундамент був зведений
попередніми власниками належних на
даний час ОСОБА_1 часток будинку,
остання його не будувала. Крім того, з
наданих нею правовстановлюючих
документів на право власності у
спільному майні, зокрема: свідоцтва про
право на спадщину від 04.11.1986 року (а.с. 5),
договору купівлі-продажу частини
житлового будинку від 06.05.2008 року (а.с. 6),
договору купівлі-продажу частини
житлового будинку від 12.05.2008 року (а.с.
10), договору купівлі-продажу частини
житлового будинку від 15.07.2008 року (а.с. 14)
вбачається, що право власності на
спірний фундамент від ОСОБА_3 або інших
попередніх власників відповідних
часток до неї не переходило.

Таким чином, не являючись власником
фундаменту, ОСОБА_1 не має права
вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування чи
розпорядження ним.

Таке, право позивач за первісним
позовом та її представник належними та
допустимими доказами не довели, а тому
колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду першої інстанції в
частині зобов'язання ОСОБА_2 відновити
пошкоджений ним фундамент підлягає
скасуванню з ухваленням у цій частині
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Враховуючи, що ОСОБА_1 фундамент не
будувала та не є його власником,
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
не має права вимагати зобов'язати її
усунути перешкоди в користуванні
належною йому частиною будинку шляхом
демонтування (знесення) фундаменту, а
тому доводи апеляційної скарги в цій
частині є безпідставними.

У іншій частині рішення суду є
правильним по своїй суті, а тому не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 10 жовтня 2014
року скасувати, ухваливши нове рішення
про відмову у задоволенні позову в
частині зобов'язання

ОСОБА_2 відновити пошкоджений ним
фундамент під веранду, належний ОСОБА_1.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді: