Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова
М.В., Коротуна В.М.,

Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» на рішення апеляційного
суду Київської області від 09 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Креді Агріколь Банк» (далі
- ПАТ «Креді Агріколь Банк») звернулося
до суду з указаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04
вересня 2008 року між Акціонерним
товариством «Індустріально-експортний
банк», правонаступником якого є ПАТ
«Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 164/08-Ж,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у сумі 70 тис. доларів
США, терміном до 03 вересня
2033 року, за умови сплати 8,53 % річних.
Однак на порушення умов кредитного
договору відповідач належним чином не
виконує взяті на себе зобов'язання, у
зв'язку з чим станом на 17 грудня 2013 року
утворилась заборгованість на загальну
суму 74 770,14 доларів США, що еквівалентно
597 637 грн 73 коп., з яких: заборгованість
за кредитом - 65 792,64 доларів США, що
еквівалентно 525 880 грн 57 коп.;
прострочена заборгованість за
кредитом - 1 942,11 доларів США, що
еквівалентно 15 523 грн 29 коп.;
заборгованість за процентами - 5 979,84
доларів США, що еквівалентно 47
796 грн 86 коп., пеня - 1 055,55 доларів США, що
еквівалентно 8 437 грн 01 коп.
У зв'язку з наведеним позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 74 770,14 доларів США.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 13
травня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Креді
Агріколь Банк» заборгованість за
кредитним договором від 04 вересня 2008
року № 164/08-Ж, яка
станом на 17 грудня 2013 року складає 56 596
доларів 40 центів США, та
судові витрати у сумі 3 441 грн. У іншій
частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 09 липня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України,
рішення апеляційного суду повинно
містити: мотивувальну частину із
зазначенням мотивів зміни рішення,
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення;
встановлених судом першої інстанції
обставин, а також обставин,
встановлених апеляційним судом, і
визначених відповідно до них
правовідносин; назви, статті закону, на
підставі якого вирішено справу;
резолютивну частину із зазначенням
висновку апеляційного суду про зміну
чи скасування рішення, задоволення
позову або відмову в позові повністю чи
частково; висновку апеляційного суду
по суті позовних вимог.

Таким чином, у судовому рішенні
апеляційний суд зобов'язаний дати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги, оскільки інакше буде порушено
вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі, як мотивування
судового рішення судом, який має право
на дослідження нових доказів і
переоцінку доказів.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦПК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом (ст. 611 ЦК
України).

Судом встановлено, що 04 вересня 2008 року
між Акціонерним товариством
«Індустріально-експортний банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Креді
Агріколь Банк», та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір № 164/08-Ж, відповідно
до умов якого останній отримав кредит у
сумі 70 тис. доларів США, за
умови сплати 8,53 % річних, терміном до 03
вересня 2033 року.

На забезпечення виконання взятих
ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором
зобов'язань 04 вересня 2008 року між тими ж
сторонами укладено договір іпотеки, за
яким ОСОБА_4 передав ПАТ
«Креді Агріколь Банк» в іпотеку
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
належним чином умов кредитного
договору станом на 17 грудня 2013 року
утворилася заборгованість на загальну
суму 74 770,14 доларів США, що еквівалентно
597 637 грн 73 коп.

15 лютого та 05 квітня 2012 року позивач
направив відповідачу повідомлення про
наявність заборгованості та вимогу про
дострокове повернення кредиту, однак
будь-яких платежів на погашення
заборгованості не надійшло.

15 червня 2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу вчинено виконавчий напис про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно з копією протоколу про
проведення прилюдних торгів з
реалізації належного боржнику ОСОБА_4
арештованого нерухомого майна №
1-262/13/БРВ-і, 23 грудня 2013 року вказану
вище квартиру реалізовано на прилюдних
торгах.

Відповідно до розпорядження
державного виконавця від 25 січня
2014 року № 33189664/13 грошові кошти у сумі 145
262 грн 73 коп., які надійшли на рахунок
при примусовому виконанні виконавчого
напису, необхідно перерахувати на
рахунок позивача.

Враховуючи наведене та часткове
погашення заборгованості в сумі 145 262
грн 73 коп., що еквівалентно 18 173,74
доларів США, правильним є висновок суду
першої інстанції про часткове
задоволення позову - стягнення з
відповідача на користь позивача 56 596,40
доларів США (74 770,14 - 18 173,74 = 56
596,40).

Судом апеляційної інстанції
неправильно застосовано норму
матеріального права, а саме: ч. 6 ст. 36
Закону України «Про іпотеку», згідно з
якою після завершення позасудового
врегулювання будь-які наступні вимоги
іпотеко держателя щодо виконання
боржником основного зобов'язання є
недійсними. Посилаючись на вказану
норму, апеляційний суд вважав, що
відсутні підстави для задоволення
вимог позову, оскільки розтлумачив
вчинення виконавчого напису нотаріуса
про звернення стягнення на предмет
іпотеки як позасудовий порядок
врегулювання вимоги іпотекодержателя.
Проте такий висновок суду апеляційної
інстанції суперечить положенням ч. 1 ст.
36 Закону України «Про іпотеку», у якій
визначено, що є позасудовим
врегулюванням, а саме: вирішення
питання про звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі договору.
Позасудове врегулювання здійснюється
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя,
що міститься в іпотечному договорі, або
згідно з окремим договором між
іпотекодавцем і іпотекодержателем
про задоволення вимог
іпотекодержателя, що підлягає
нотаріальному посвідченню, який може
бути укладений одночасно з іпотечним
договором. Отже, позасудовий порядок
вирішення питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки - це
укладення або окремого нотаріально
посвідченого договору про задоволення
вимог іпотекодержателя, або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору
за своїми правовими наслідками (ч. 3 ст.
36 Закону України «Про іпотеку»).

Звернення стягнення на предмет іпотеки
за виконавчим написом нотаріуса не є
позасудовим порядком вирішення
питання про задоволення вимог
іпотекодержателя щодо виконання
боржником основного зобов'язання.

Крім того, поза увагою апеляційного
суду залишились ті обставини, що
наявність виконавчого напису
нотаріуса, вчиненого за невиконання
кредитного договору, за відсутності
реального виконання боржником свого
зобов'язання, не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін й не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання процентів
за користування кредитом і пені,
передбачених договором за несвоєчасну
сплату кредиту (п. 17 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин»).

Безпідставно скасовуючи законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції й ухвалюючи нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд припустився помилки в
застосуванні матеріального та
процесуального закону, що призвело до
неправильного вирішення спору,
всупереч вимогам ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК
України належним чином не з'ясував
характеру і суті заявлених позивачем
вимог, норм права, якими вони
регулюються, не надав належної
правової оцінки зібраним у справі
доказам.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням рішення суду першої
інстанції в силі з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 09 липня 2014 року
скасувати, рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 13 травня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак