Справа № 308/5738/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
головуючої судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та стягнення
з нього аліментів. Сторони перебувають
у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2006 р. Від
даного шлюбу мають доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою
та перебуває на її утриманні.
Посилається на те, що у шлюбі прожили
близько шести років, після чого їхнє
спільне проживання однією сім'єю
фактично було припинено. У них різні
погляди на життя, сімейні цінності,
здійснення сімейних прав та виконання
сімейних обов'язків. Між ними часто
виникали спірні ситуації, які
завершувалися сварками. Спільного
господарства не ведуть та спору про
поділ майна, що є їхньою спільною
власністю, немає. Оскільки між нею та
відповідачем не досягнуто
домовленості щодо того з ким із них
проживатиме дитина, просить залишити
доньку ОСОБА_3 проживати з нею, так як це
найбільше відповідатиме інтересам
дитини. На підтвердження цього вказує,
що протягом останніх двох років вона
разом з донькою проживають окремо від
відповідача, вона виховує доньку
самостійно та несе витрати на її
утримання, відповідач упродовж двох
років не приймає жодної участі ані у
вихованні, ані в утриманні дитини. Між
нею та відповідачем не досягнуто згоди
щодо розміру аліментів на дитину. За
наявною у неї інформацією відповідач
немає постійного місця роботи та
стабільного доходу, аліменти нікому не
сплачує, стягнень по виконавчим
документам з відповідача не
проводиться, інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних осіб у нього
немає. А тому, просить стягувати з
відповідача аліменти на утримання
доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в
розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи із
пред'явлення позову і до досягнення
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася. Її адвокат подав заяву в якій
просить розглядати справу у його та
позивачки відсутності, позовні вимоги
підтримує повністю та проти ухвалення
заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився. Про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.
Зі згоди адвоката позивачки, суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України, згідно з якими у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який був належним чином повідомлений і
від якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.
Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити частково виходячи з
Судом встановлено, що 25.02.2006 р. між
сторонами було зареєстровано шлюб, від
якого у них народилася донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується
свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про
народження дитини (а.с. 3, 5).
Подружнє життя між сторонами не
склалося. Це підтверджується тими
обставинами, що вони припинили спільне
проживання та не підтримують ніяких
Наведене дозволяє суду зробити
висновок про те, що сторони остаточно
втратили почуття поваги, любові і
довіри один до одного, їхня сім'я
розпалася остаточно. Умови для
примирення сторін відсутні, а цей шлюб
є формальним і подальше його
збереження суперечить інтересам
Оскільки позивачка стверджує , що
відповідач в добровільному порядку
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає, то є підстави для
застосування до відповідача
примусового порядку стягнення
Позивачкою ставиться питання про
стягнення з ОСОБА_2 на її користь
аліментів на утримання доньки у
твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Відповідно до
Конвенції ООН про права дітей від 20
листопада 1989 року (ратифікована
Україною Постановою Верховної Ради
України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ)
дитина, з огляду на її фізичну й
розумову незрілість вимагає
спеціального захисту й турботи,
включаючи належний правовий захист, як
до так і після народження.
Відповідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей до досягнення ними
У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
При визначенні розміру аліментів на
утримання дитини, суд враховує
майновий стан позивачки, яка сама
утримує доньку, працездатний вік
відповідача, відсутність у нього
постійного місця праці та відсутність
істотних причин, які б перешкоджали
йому працювати та заробляти кошти.
Тому, суд вважає, що відповідач, як
молодий, працездатного віку чоловік, у
змозі заробити суму, яка дасть йому
можливість сплачувати на утримання
своєї неповнолітньої дитини 1000 грн. у
Беручи до уваги, що згідно Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» прожитковий мінімум для
дітей віком від 6 до 18 років становить
1286 грн., така сума аліментів, на думку
суду, повинна забезпечити дитину хоча б
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказів того, що відповідач має
можливість сплачувати по 2000 грн. у
місяць позивачка суду не надала.
Враховуючи, що донька сторін постійно
проживає з позивачкою, суд вважає, що
місце проживання дитини слід визначити
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 цього ж Закону передбачено,
що сім'я є природним середовищем для
фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.
Виходячи з наведеного, враховуючи
рівність прав та можливостей обох
батьків, суд керується принципом 6
«Декларації прав дитини» від 20
листопада 1959 року, яким визначено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку особистості потребує любові і
розуміння. Вона повинна, коли це
можливо, рости під опікою і під
відповідальністю своїх батьків і в
усякому разі в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості, малолітня дитина не
повинна, окрім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
Виключних обставин, які б стали
підставою для розлучення матері з
дитиною не встановлено.
Разом з тим, проживання дитини з матір'ю
не позбавляє батька дитини, ОСОБА_2,
права на спілкування з нею та участь у
її вихованні, а також обов'язку на її
Позовних вимог щодо поділу спільного
майна сторін не заявлено.
У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
з відповідача слід стягнути на користь
позивачки судові витрати у сумі 243.6 грн.
сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. Від сплати судового збору
звільняються позивачі - за подання
позовів про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1
ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).
За таких обставин, з відповідача в
дохід держави до спеціального фонду
Державного бюджету України слід
стягнути 243.6 грн. судового збору.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 110, 112, 180, 182, 184 СК України
суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований 25 лютого 2006 року у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Ужгороду
реєстраційної служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції у
Закарпатській області за актовим
записом № 92 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 -
розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_2,
аліменти на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6, у сумі 1000 (одна тисяча)
гривень щомісячно, починаючи з 07 травня
2014 року і до її повноліття.

Допустити негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
місяць.

Дитину сторін - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6,
залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок
сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального
фонду Державного бюджету України 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
Ужгородським міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.