АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції - Гончарук В.П.
Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду міста
Києва від 17 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернулась у березні 2014 року.

Зазначала, що перебувала в шлюбі з
відповідачем з 2006 р. по 2014 р., від якого
має дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає разом з нею.

Оскільки відповідач відмовляється в
добровільному порядку надавати
матеріальну допомогу на утримання
неповнолітнього сина, вона вимушена
звернутись до суду за захистом свого
порушеного права.

Позивачка також зазначила, що
відповідач знаходиться у
працездатному віці, матеріально
забезпечений, але офіційно не
влаштований, а тому просила суд
стягнути з нього на її користь аліменти
у твердій сумі в розмірі 1 500,00 грн.
починаючи з 01.11.2013 року до досягнення
дитиною повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Києва від 17 червня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій
грошовій сумі 850,00 грн. щомісячно,
починаючи з 31.03.2014 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
в частині визначення розміру аліментів
та ухвалення в цій частині рішення про
стягнення з відповідача на користь
позивача аліменти на утримання сина в
твердій грошовій сумі 400,00 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона забов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 21.02.2014 року.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходиться на
утриманні матері.

Згідно довідки ЖБК «Конструктор-2» від
17.01.2014 року № 615 ОСОБА_3 проживає разом з
матір'ю.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Як вказано у ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій суму.

Суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку, що відповідач
маючи неповнолітню дитину, неналежно
виконує свої обов'язки щодо її
утримання, тому з нього необхідно
стягнути аліменти у розмірі 850 грн.
щомісячно, починаючи з дня звернення до
суду з даним позовом та до досягнення
дитиною повноліття.

Так, відповідно до статей 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою відповідач зазначав, що може
сплачувати на утримання дитини суму не
більше 400,00 грн., проте належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх доводів до суду надано не було.

При вирішення позовних вимог судом
першої інстанції вірно враховано ті
обставини, що позивач є працездатним,
тяжко не хворіє а тому може виконувати
покладені на нього згідно ст .180 СК
України зобов'язання.

Посилання позивача на те, що він не
працює не звільняє його від обов'язку
від сплати аліментів на утримання
свого неповнолітнього сина.

Таким чином, твердження апеляційної
скарги про незаконність та
упередженість судового рішення
матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду міста Києва від 17 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: