Провадження №2/761/970/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 липня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Подмазко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ в натурі житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі, як об'єктів права спільної часткової власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі, як об'єктів права спільної часткової власності, що розташовані в м.Києві, по АДРЕСА_1, з урахуванням того, що позивачу належить на праві власності 48/100 частин у вказаному майні, а відповідачам 52/100 частини цього майна.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.11.1999р. Управлінням земельних ресурсів КМДА був складений та виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Згідно з актом, позивачу була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0791 га, яка розташована в м.Києві у Шевченківському районі на АДРЕСА_1. Землю було передано для обслуговування жилого будинку і господарських будівель у спільну приватну власність спільно з ОСОБА_4 Відповідно до заповіту ОСОБА_4 складеного третьою Київською державною нотаріальною конторою 13.04.2010р. покійний заповів частину (52/100) належного йому житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та відповідною частиною земельної ділянки своїм синам: ОСОБА_2 - ? та ОСОБА_3 - 3/4 частини. Поділити об'єкти спільної часткової власності (будинок та земельну ділянку) в добровільному порядку не являється можливим з огляду на неприязні стосунки з співвласниками, тому позивач і звернувся до суду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його з підстав викладених в ньому.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представник, в судовому засіданні заперечили проти виділу позивачу в натурі його частки із їх спільного нерухомого майна, в тому порядку, який запропонований в позові, а тому просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначили в своїх поясненнях, що такий виділ можливий тільки за умови того, що позивач в передбаченому законом порядку пере облаштує свою частину окремим водопостачанням та водовідведенням, а також проведе окремо електропостачання.

Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши письмові докази зібрані в справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 23 листопада 1999р. Управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації був складений та виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Відповідно до акту, ОСОБА_1 було передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0791 га, яка розташована на території м.Києва у Шевченківському районі на АДРЕСА_1. (а.с. 46).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27.02.2013р. було визначено частку співвласника земельної ділянки площею 0,0791 га за адресою: АДРЕСА_1, встановивши, що ОСОБА_1 належить 48/1010 частина земельної ділянки.

На земельній ділянці, за вказаною вище адресою, розташований будинок, 48/100 частини якого належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на особисту власність і на домоволодіння, виданого Шевченківською РДА в м.Києві 17.06.1999р. та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 08.07.1999р. №143-252 у реєстраційній книзі (а.с. 47).

Відповідно до заповіту ОСОБА_4 складеного третьою Київською державною нотаріальною конторою 13.04.2010р. покійний заповів частину (52/100) належного йому житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та відповідною частиною земельної ділянки своїм синам (відповідачам по справі): ОСОБА_2 - ? частини та ОСОБА_3 - ? частини. (а.с. 100).

Згідно із технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 26.09.2008 року, кожному з співвласників будинку належить фактично ізольовані квартири з самостійним виходом та підсобними приміщеннями.

Відповідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності.

Частинами 1, 3 ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.3 ст. 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення свої прав.

Відповідачі в своїх запереченнях проти позову, основним аргументом зазначають, що при виділенні в натурі частки позивача з їх спільного майна, будуть порушенні їх права як власників іншої частини цього майна, оскільки через їх частину, якою вони фактично користуються, проходять всі комунікації, а саме водопостачання, водовідведення, електрика, що ідуть до частки, якою фактично користується позивач. Дана обставина стосуються, як будинку так і земельної ділянки.

Для встановлення можливості виділу позивачу його частки з спільного майна сторін, за клопотанням представника позивача, суд ухвалою від 27 лютого 2014 року призначив судову будівельно-технічну експертизу, для вирішення наступних питань: 1.Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити в натурі ОСОБА_1 48/100 частки житлового будинку, що розташований в м.Києві, по АДРЕСА_1; 2. Які варіанти виділу ОСОБА_1 48/100 частки житлового будинку, що розташований в м.Києві, по АДРЕСА_1; 3. Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів розділити земельну ділянку та виділити в натурі 48/100 частки земельної ділянки в м.Києві, Шевченківський район, АДРЕСА_1 ОСОБА_1

З вказаним клопотанням погодилися відповідачі, оскільки також зацікавленні у виділенні часток зі спільного майна, але з урахуванням технічної можливості такого виділу, з дотриманням прав усіх співвласників.

Однак вказана судова експертиза, призначена судом з ініціативи сторони позивача, не була проведена з вини саме позивача.

Відповідно до листа КНДІСЕ від 27.05.2014 року, ухвала суду від 27 лютого 2014 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі №761/28922/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, залишається без виконання.

Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його виконанні.

Частиною 1 ст.212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що позивач стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається позивач в своєму позові, як на підстави для його задоволення, а саме того, що при виділі його частки в натурі, в об'єкті права спільної часткової власності, в будинку та земельній ділянці, що розташовані в м.Києві, по АДРЕСА_1, не будуть порушені права інших співвласників цього майна, призначена судова експертиза в даній справі не була проведена з вини позивача, про проведення іншої експертизи позивач в судовому засіданні суд не просив, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, а тому відмовляє в їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57 - 60, 88, 169, 212, 213 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ в натурі житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі, як об'єктів права спільної часткової власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: