РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13805/14-ц

пр. № 2/759/4982/14

06 жовтня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Журибеди О.М.,

при секретарі -
Павлишиній
А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Форум-Інвест»,
ДП «Житлоінбуд» про визнання майнових
прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ТОВ «Форум-Інвест», ДП
«Житлоінбуд» та просила визнати за нею
майнові права на житлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, кількість кімнат - 1,
загальна площа - 58,94 кв.м., житлова площа
- 20,53 кв.м., обґрунтовуючи позов тим, що
03.01.2006р. уклала з ТОВ «Форум-Інвест»
договір № П115/1-5//Н про залучення
інвестицій, а саме житлове приміщення
за адресою: АДРЕСА_1, кількість кімнат -
1, загальна площа - 58,94 кв.м., житлова
площа - 20,53 кв.м. Плановий строк введення
будинку (секції) в експлуатацію - 4
квартал 2008р., по якому вона своє
зобов'язання виконала в повному обсязі.
Але, з серпня 2008р. будівництво об'єкту
інвестування припинилося, відповідачі
не мають коштів, а мають лише боргові
зобов'язання. Просила задовольнити
позов на підставі ст.ст. 177, 190, 316, 317, 319,
321, 386, 524 ЦК України, ст.ст. 7, 18, 19 Закону
України «Про інвестиційну діяльність»,
оскільки вважає, що її майнові права на
об'єкт інвестування порушуються
затримкою їх будівництва та здачі в
експлуатацію.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримала
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві та на порушення
майнових, інвестиційних і житлових
прав.

Представники відповідачів в
судове засідання не з'явились, про день
і час розгляду справи повідомлялись
належним чином, що стверджується
поштовими повідомленнями, заперечень
проти позову суду не надали, про
поважність причин неявки
представників суд не повідомили.

Суд вважає за можливе розгляд
справи у відсутності представників
відповідачів на підставі наявних у
справі доказів згідно частини 4 ст.169
ЦПК України в порядку заочного
розгляду справи на підставі
матеріалів, що є в справі.

Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає
необхідним позовні вимоги
задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 03.01.2006р.
ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Форум-Інвест»
договір № П115/1-5/Н про залучення
інвестицій в будівництво житла а саме
житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
кількість кімнат - 1, загальна площа - 58,94
кв.м., житлова площа - 20,53 кв.м. (а.с. 5-6, 7 -
копія договору з планом).

В пункті 1.2 зазначеного договору
плановий строк введення будинку в
експлуатацію - 4 квартал 2008р. по якому
вона своє зобов'язання виконала в
повному обсязі (а.с. 8 - копія картки
розрахунків до договору про залучення
інвестицій, а.с. 9 - копія квитанції).

Як вказував позивач, з серпня 2008р.
будівництво об'єкту інвестування
припинилося, відповідачі не мають
коштів, а мають лише боргові
зобов'язання.

Доказів в спростування таких
обставин справи суду не надано.

Задовольняючи позов, суд виходив
з наступного.

Як встановлено судом, між
сторонами існують договірні
зобов'язання.

Згідно з частини 1 ст. 509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 525 ЦК України передбачено,
що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено
обов'язковість договору для виконання
сторонами.

У відповідності до частини 2. ст. 5
Закону України «Про інвестиційну
діяльність», інвестори - це суб'єкти
інвестиційної діяльності, які
приймають рішення про вкладення
власних, позичкових і залучених
майнових та інтелектуальних цінностей
в об'єкти інвестування.

У відповідності до пункту 5 ст. 7 Закону
України «Про інвестиційну діяльність»,
інвестор має право володіти,
користуватися і розпоряджатися
об'єктами та результатами інвестицій...

У відповідності до частини 1
пункту 1 ст. 18 вказаного вище Закону,
держава гарантує стабільність умов
здійснення інвестиційної діяльності,
додержання прав і законних інтересів
її суб'єктів.

В пункті 1 ст. 19 цього ж Закону
зазначено, що захист інвестицій - це
комплекс організаційних, технічних та
правових заходів, спрямованих на
створення умов, які сприяють
збереженню інвестицій, досягненню цілі
внесення інвестицій, ефективній
діяльності об'єктів інвестування та
реінвестування, захисту законних прав
та інтересів інвесторів, у тому числі
права на отримання прибутку (доходу)
інвестицій.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про
інвестиційну діяльність», при
недодержанні договірних зобов'язань
суб'єкти інвестиційної діяльності
несуть майнову та іншу
відповідальність, передбачену
законодавством України і укладеними
договорами.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», майновими правами визнаються
будь-які права, пов'язані з майном,
відмінні від права власності, у тому
числі права, які є складовими частинами
права власності (права володіння,
розпорядження, користування), а також
інші специфічні права (права на
провадження діяльності, використання
природних ресурсів тощо) та права
вимоги.

Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України,
майном як особливим об'єктом
вважається окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки. Майнові права є неспоживчою
річчю, майнові права визнаються
речовими правами.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до частини 1 ст. 177 ЦК
України, об'єктами цивільних прав є
речі, в тому числі гроші та цінні
папери, інше майно, майнові права,
результати робіт, послуги, результати
інтелектуальної, творчої діяльності,
інформація, а також інші матеріальні і
нематеріальні блага.

У статті 876 ЦК України зазначено
про те, що власником об'єкта
будівництва або результату інших
будівельних робіт, є замовник, якщо
інше не передбачено договором.

Згідно частини 1 пункту 1 ст. 331 ЦК
України, право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 2 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»
визначає, що об'єктом інвестування є
квартира або приміщення в об'єкті
будівництва, яке після завершення
будівництва стає окремим майном.

Частиною 1 ст. 382 ЦК України встановлено,
що квартирою є ізольоване помешкання в
житловому будинку, призначене та
придатне для постійного у ньому
проживання.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
основи містобудування», закінчені
будівництвом об'єкти підлягають
прийняттю в експлуатацію в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Експлуатація неприйнятих у
встановленому законодавством порядку
об'єктів забороняється.

У відповідності до частини 2 ст. 331 ЦК
України, право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна).

Отже, об'єкт будівництва набуває
статусу нового створеного нерухомого
майна лише після прийняття об'єкту в
експлуатацію та здійснення державної
реєстрації права власності на нього.

Таким чином, спірна квартира є об'єктом
інвестування в об'єкті будівництва,
який після завершення будівництва
стане окремим майном. До завершення
будівництва проінвестованого об'єкта
нерухомого майна та прийняття його до
експлуатації інвестору належить не
право власності на цей об'єкт, а майнові
права на нього.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 386 ЦК
України, держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду із вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Аналізуючи вказані норми права,
оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності та співставленні, а також
приймаючи до уваги, що позивач виконав
всі договірні умови, у зв'язку з чим він
набув майнові (речові) права на
новостворене майно у розмірі об'єкту
інвестування, але відповідачі не
виконують договірні умови, порушують
строки здачі в експлуатацію об'єкту
інвестування та обміну цінних паперів
на об'єкти інвестування, чим порушують
інвестиційні, майнові та житлові права
позивача, що створює для позивача
об'єктивні підстави передбачати
можливість порушення його майнових
прав на проінвестовані об'єкти
будівництва, у зв'язку з чим позовні
вимоги є обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню в порядку
захисту майнових прав позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 177, 178, 190, 321, 331,
382, 386, 509, 525, 526, 530, 629, 876 ЦК України, ст.ст.
1, 5, 7, 18, 19, 20 Закону України «Про
інвестиційну діяльність», ст.3 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні», ст.2 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю», ст.18
Закону України «Про основи
містобудування», ст.ст. 10, 11, 57-60, 169 ч.4, 209,
210, 212-215, 223-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
мешкає в АДРЕСА_2, майнові права на
житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
кількість кімнат - 1, загальна площа - 58,94
кв.м., житлова площа - 20,53 кв.м.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідачів, яку
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання копії заочного рішення
суду.

Заочне рішення може бути
оскаржено іншими учасниками процесу до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми в судовому
засіданні під час проголошення рішення
суду - протягом десяти днів з дня
тримання його копії.

Суддя: