Справа № 152/2201/13-ц Провадження №
22-ц/772/2402/2014Головуючий в суді першої
інстанції Гаврищук А. В.Категорія
27Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,суддів:Жданкіна
В.В., Зайцева А.Ю., При
секретарі:Пантелеймоновій А.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
(далі-ПАТ КБ «ПриватБанк») на рішення
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 16 травня 2013
року у цивільній справі за позовом ПАТ
КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із вказаним позовом,
зазначало, що відповідно до укладеного
договору № б/н від 11.01.2008 року ОСОБА_6
отримав кредит у розмірі 1000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

ОСОБА_6 підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір,
підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 9.12 умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.
Позивач свої зобов'язання за договором
та угодою виконав в повному обсязі,
надав відповідачу кредит у розмірі
встановленому договором.

У зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором у нього утворилася
кредитна заборгованість у розмірі 26063,83
грн., що є порушенням прав позивача.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ
КБ «ПриватБанк» просить стягнути з
ОСОБА_6 на його користь заборгованість
у розмірі 26063,83 грн. з яких:
заборгованість за кредитом в сумі 7952
грн. 66 коп., заборгованість по процентам
за користування кредитом в сумі 12575 грн.
91 коп., заборгованість по комісії за
користування кредитом 4056 грн. 03 коп.,
штраф (фіксована сума) в сумі 250 грн. та
штраф (процентна складова) в сумі 1229
грн. 23 коп., а також понесені судові
витрати.

Рішенням Шаргородського районного
суду Вінницької області від 16 травня
2013 року у задоволенні зазначеного
позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
11 січня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступником прав та обов'язків
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_6
був укладений кредитний договір шляхом
заповнення заяви (анкети) на оформлення
кредитної картки, за яким відповідач
отримав кредитку картку з лімітом
кредитування 1000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на рік з кінцевим терміном повернення,
що відповідає строку дії картки
(протягом 12 місяців з моменту
підписання). В подальшому кредитний
ліміт на вказаній картці було
збільшено до 8000 грн.

З матеріалів справи вбачається (а.с. 5-9,
39-53), що заборгованість у сумі 7952, 66 грн.
виникла 28 березня 2009 року внаслідок
зняття відповідної суми коштів з
кредитної картки.

Починаючи з 28 квітня 2009 року відповідач
не виконав свої зобов'язання щодо
погашення кредитної заборгованості у
сумі 7952 грн. 66 коп. та не виконував їх
впродовж послідуючого періоду, чим
завдав позивачу матеріальної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем пропущено
встановлену законом позовну давність
звернення до суду, оскільки початок
перебігу позовної давності
починається з моменту коли особа
дізналася про порушення свого права
28 квітня 2009 року, але до суду позивач
звернувся лише 10 жовтня 2013 року.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно встановлені обставини
справи та відповідні їм правовідносини
та правильно застосовані норми
матеріального права.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 2 ст. 60 ЦПК України визначено,
що докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України ).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу.

За змістом ст. 360-7 ЦПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року № 6-14 цс 14, предметом
якої було неоднакове застосування норм
матеріального права, а саме: ст. 256, ч.ч. 1,
5 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України. При
розгляді цієї справи Верховний Суд
України зробив правовий висновок,
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

06 грудня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із клопотанням про відмову у
позові у зв'язку з пропуском строку
позовної давності (а.с. 59).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Колегією суддів встановлено, що 11 січня
2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступником прав та обов'язків
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_6
був укладений кредитний договір шляхом
заповнення заяви (анкети) на оформлення
кредитної картки, за яким відповідач
отримав кредитку картку з лімітом
кредитування 1000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом із кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки (а.с. 11).

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, а також
Правилами користування платіжною
карткою складає між ними кредитний
договір, що підтверджується підписом у
заяві (а.с. 10).

17 листопада 2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (правонаступником прав та
обов'язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк»)
та ОСОБА_6 був укладений кредитний
договір, який складався із заяви
останнього, Умов і правил надання
банківських послуг і Тарифів банку (а.с.
105). За цим договором ПАТ КБ
«ПриватБанк» надав відповідачу на
платіжну картку грошові кошти у
вигляді кредитного ліміту, сума якого
визначена в 8000 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

З пояснень представника позивача
укладений кредитний договір від 17.11.208
року фактично є перевипуском раніше
отриманої кредитної картки за
договором від 11.01.2008 року із
збереженням усіх умов та відкритого на
ім'я відповідача рахунку.

Відповідно до п. 3.1.1 розділу ІІ Умов і
правил надання банківських послуг
строк дії картки вказується на лицевій
стороні картки (місяць і рік). Картка
дійсна до останнього календарного дня
зазначеного місяця.

За змістом пункту 5.3 розділу ІІ Умов і
правил надання банківських послуг за
платіжними картками з установленим
мінімальним обов'язковим платежем
строки і порядок погашення кредиту
(кредитний ліміт, кредитна лінія)
визначено в Пам'ятці клієнта, яка є
невід'ємною частиною договору.

Колегією суддів з'ясовано, що в квітні
2009 року ОСОБА_6 був здійснений останній
платіж за кредитним договором, а ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулось до суду з
позовом про захист свого порушеного
права у жовтні 2013 року, тобто сплив
трирічний строк позовної давності.

У судовому засіданні апеляційного
суду, колегією суддів оглянуто та
досліджено електронний носій
інформації, який надано ПАТ КБ
«ПриватБанк», з метою з'ясування строку
дії кредитної картки. Однак огляд диску
не дав можливості встановити номер
картки, Банк та строк дії картки через
низьку якість фотографічного
зображення Клієнта та отриманої ним
картки.

За цих обставин колегія суддів вважає
недоведеним твердження позивача про
кінцевий строк дії кредитної карти -
січень 2012 року, оскільки відповідно до
умов п.3.1.1. розділу ІІ Умов і правил
надання банківських послуг інформація
щодо цього строку може міститися лише
на кредитній картці.

Доводи апеляційної скарги про те, що
згідно скріншоту, взятого з
банківського програмного комплексу
«Приват48», кредитна картка
«Універсальна» 270667 має
встановлений строк дії по січень 2012
року включно, що свідчить про
дотримання позивачем позовної
давності, колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки скріншот - це
зображення створене зі запису видимих
елементів екрана комп'ютера або іншого
візуального вихідного пристрою, яке
робиться програмними засобами, а тому
не є офіційним документом Банку, не
погоджено обома сторонами Договору, що,
в свою чергу, не може розцінюватись
судом як неналежний доказ.

Таким чином, не заслуговують на увагу
доводи апеляційної скарги про те, що
позивач звернувся до суду у межах
позовної давності, тобто у жовтні 2013
року.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
відмову у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк», оскільки позивач
відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України не довів ті обставини, на які
він посилався, як на підставу своїх
позовних вимог.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування не має.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.10, 58, 60, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»
відхилити.

Рішення Шаргородського районного суду
Вінницької області від 16 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя : (підпис)
В.С. Вавшко

Судді : (підпис)
В.В. Жданкін

(підпис)
А.Ю. Зайцев

З оригіналом вірно :