Номер справи 243/6294/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 26» листопада 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області
в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфоровій В.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі №19 Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
з позовною заявою до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 09 липня 2005 року між ним,
ОСОБА_1 1979 року народження та ОСОБА_2 1982
року народження було укладено шлюб,
зареєстрований у Міському відділі
реєстрації актів цивільного стану
Горлівського міського управління
юстиції у Донецькій області про що в
Книзі реєстрації шлюбів 09 липня 2005 року
зроблено актовий запис № 636.

Від цього шлюбу вони мають дітей:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3;

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У зв'язку з тим, що вони з відповідачкою
не зійшлися характерами та поглядами
на життя, вважає за потрібне розірвати
їх шлюб. Внаслідок стійкого розладу
подружніх стосунків сумісне
проживання та ведення спільного
господарства припинено ними з вересня
2010 року, та за його глибоким
переконанням подальшого сенсу
підтримувати сімейні відносини немає.

Після розірвання шлюбу їх спільні діти
будуть проживати разом з
Відповідачкою. Рішення щодо стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей з нього винесено Центрально -
Міським районним судом м. Горлівки
Донецької області 17 вересня 2013 року по
справі № 253/5422/13-ц, законної сили
набрало 01 жовтня 2013 року.

Спір з приводу поділу спільного майна
між ним та відповідачкою відсутній.

На примирення не згоден.

Просить суд розірвати шлюб між ним,
ОСОБА_1, 1979 року народження та ОСОБА_2, 1982
року народження, зареєстрований у
Міському відділі реєстрації актів
цивільного стану Горлівського
міського управління юстиції у
Донецькій області, актовий запис № 636.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився,
але направив за адресу суду Заяву в
якій просить суд розглядати справу без
його участі, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив їх задовольнити
(а.с.18).

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася,
направила на адресу суду Заяву в якій
просить суд справу слухати без її
участі. Не заперечує проти задоволення
позовних вимог (а.с.16).

Суд, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення справи по суті,
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу підлягають задоволенню з огляду
на їх законність та обгрунтованість.

Судом встановлено, що сторони уклали
шлюб 09 липня 2005 року. Шлюб було
зареєстровано Міським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Горлівського міського управління
юстиції у Донецькій області, актовий
запис № 636 (а.с.17).

Від шлюбу сторони мають спільних дітей:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про
народження Серії НОМЕР_1 (а.с.4);

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (Свідоцтво про
народження Серії НОМЕР_2 (а.с.5).

У зв'язку з тим, що сторони не зійшлися
характерами та поглядами на життя,
вважають за потрібне розірвати їх шлюб.
Внаслідок стійкого розладу подружніх
стосунків сумісне проживання та
ведення спільного господарства
припинено ними з вересня 2010 року, та за
його глибоким переконанням подальшого
сенсу підтримувати сімейні відносини
немає.

Після розірвання шлюбу їх спільні діти
будуть проживати разом з
Відповідачкою. Рішення щодо стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей з нього винесено Центрально -
Міським районним судом м. Горлівки
Донецької області 17 вересня 2013 року по
справі № 253/5422/13-ц, законної сили
набрало 01 жовтня 2013 року (а.с.6-7).

Спір з приводу поділу спільного майна
між ним та відповідачкою відсутній.

На примирення не згоден.

В Постанові Пленуму Верховного суду
України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»
зазначається, що при розгляді справ,
які виникають у зв'язку з укладенням,
припиненням шлюбу, а також з інших
сімейних відносин, необхідно виходити
з положень Конституції України, норм
Сімейного кодексу України, Цивільного
процесуального кодексу України, Закону
України «Про міжнародне приватне
право» від 23 червня 2005 року, а також
інших нормативно - правових актів, що
регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу
України, сім'я є первинним та основним
осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається. Таке
положення національного законодавства
України відповідає ст.16 Загальної
декларації прав людини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948
року, згідно з якою чоловіки і жінки,
які досягли повноліття, мають право без
будь-яких обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України,
кожна особа має право припинити свої
шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК
України). Оскільки позивач наполягає на
розірванні шлюбу, то відповідно
відмова в розірванні шлюбу буде
примушенням до шлюбу та шлюбним
відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу
України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишили
прізвище «ОСОБА_2».

Таким чином у суду є усі підстави для
задоволення позовних вимог та
розірвання шлюбу між сторонами, так як
подальше спільне життя подружжя та
збереження сім'ї неможливе.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Постановою
Пленуму Верховного суду України № 11
від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 10-15, 82, 88,
107, 130, 174, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст.
3, 24, 56, 110, 112, 113,160 Сімейного Кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 09 липня 2005 року
Міським відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Горлівського міського
управління юстиції у Донецькій
області, актовий запис № 636, між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 -
розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишили
прізвище «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржено до судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду Запорізької області
через Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено та підписано в
нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Т.А.Хаустова