Справа № 367/7740/13-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Ірпінський міський суд
Київської області в складі:

головуючого судді
Чернов Д. Є.

при секретарі
Сулиган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Ірпінського
міського суду при судовому розгляді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк»
про визнання особи такою, що втратила
право користування житлом , -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду за даним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
вона є власником квартири АДРЕСА_1.
ОСОБА_3 (колишня власниця квартири)
знялася із реєстрації. У вище вказаній
квартирі залишився зареєстрованим
ОСОБА_2 (далі - Відповідач) - син
колишньої власниці квартири ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 11 вересня
1999 року забрав свої особисті речі і
поїхав на заробітки за межі України,
наміру повертатись в нього не було.
Відповідач був власником ? частини вище
вказаної квартири, а 16.02.2001 р. ця
частина квартири була подарована
ОСОБА_3. Після того, як ? частини
квартири відповідача була подарована,
відповідач став колишнім власником, а
тому втратив право користування даним
жилим приміщенням з моменту припинення
права власності на нього, проте він
залишився прописаний в квартирі.
Власником всієї квартири з 2001 р. стала
мати відповідача - ОСОБА_3, а він, як член
сімї власника мав право на
користування квартирою. 21 березня 2007
року змінився власник квартири,
оскільки ОСОБА_3 подарувала її мені.
Отже, на момент оформлення договору
дарування вище вказаної квартири,
відповідач не проживав, особистих
речей його в квартирі не було.
Відповідач повернувся в Україну в
квітні 2009 року, в добровільному порядку
виписуватися із вище вказаної квартири
не бажає.

Вказує, що вона має намір розпорядитися
своїм майном-продати його, реєстрація
відповідача у квартирі є перешкодою
використовувати ій своє право
власності у повному обсязі на власний
розсуд і розпоряджатися майном, а
припинення реєстрації відповідача
відповідно до Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» можливе
лише у випадку втрати відповідачем
права користування цим житлом.
Оскільки відповідач добровільно
знятись з реєстраційного обліку
відмовляється, то вона вимушена
звернутися із цим позовом до суду.

В зв'язку з вище викладеним, просила
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач,
представник позивача з'явилися,
підтвердили обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідач та його представник в
судове засідання з'явилися, позов не
визнали, просили відмовити у його
задоволенні.

Представник третьої особи ПАТ
«Укрсоцбанк» в судове засідання не
з'явився, про місце дату та час розгляду
справи належним чином повідомлені,
тому суд вважає за можливе розглянути
справу у їхню відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін по
справі, допитавши свідка ОСОБА_4 та
вивчивши по справі письмові докази, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення із наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 21
березня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
було укладено Договір дарування
квартири, посвідчений державним
нотаріусом Ірпінської міської
державної нотаріальної контори
Запісочною О.А., зареєстровано в
реєстрі за № 1-1176, відповідно до якого
ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в
дар квартиру АДРЕСА_1. Встановлено, що
згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 18.04.2007
року, виданого Ірпінським бюро
технічної інвентаризації ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування від 21.03.2007 року
(а.с.6-10).

У відповідності до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню; обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що в належній
позивачу квартирі, яка складається з 2-х
житлових кімнат крім неї
зареєстрований Відповідач. Відповідач,
в квартирі не проживає з 1999 року по
теперішній час, що підтверджується
актами обстеження
матеріально-побутових умов проживання
(а.с.12-13), копією рішення Ірпінського
міського суду Київської області від
14.06.2013 року по справі №1013/10071 (а.с.39-40).
Крім того, добровільно знятись з
реєстрації відповідач відмовляється.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом за відсутності
члена сім'ї без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Права та обов'язки членів сім'ї
власника будинку (квартири)
регулюються ст. 156 ЖК УРСР, за якою члени
сім'ї і колишні члени сім'ї власника
будинку користуються жилим
приміщенням нарівні з власником. В той
же час ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР визначає, що до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Оскільки Відповідач не
проживає разом з Позивачем та не веде з
ним спільне господарство, суд
приходить до висновку, що Відповідач не
є членом сім'ї Позивача в розумінні ст.
156 ЖК УРСР.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Оскільки Відповідач не проживає в
спірній квартирі більше одного року,
відповідно він може бути визнаний
такими, що втратив право користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

Наведені вище обставини стверджуються
копією договору дарування від 21.03.2007
року, посвідчений державним нотаріусом
Ірпінської міської державної
нотаріальної контори Запісочною О.А.,
зареєстровано в реєстрі за № 1-1176,
актами обстеження
матеріально-побутових умов проживання
від 13.12.2007 року, від 16.10.2012 року, копією
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 14.06.2013 року по
справі №1013/10071 та іншими матеріалами
справи.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
підтвердила обставини, викладені в
позовній заяві.

На підставі ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст.
ст. 64, 156 ЖК УРСР, керуючись ст. ст. 6, 8, 10,
11, 15, 30, 64, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Д. Є. Чернов