інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/280/14 Категорія: 51 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнкa А. А.,

суддів - Веремчук Л.М.,
Лівандовської-Кочури Т.В.,

при секретарі Кирилюку О.О.,

за участю: представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника
відповідача СГТОВ «Україна» Черьомухи
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Україна»,
ОСОБА_1, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- ОСОБА_5, про визнання трудового
контракту неукладеним та припинення
виконання ОСОБА_1 обов'язків
генерального директора
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Україна»
за апеляційною представника позивача
ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 18 грудня 2013 року,

встановила:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 18 грудня 2013 року
закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК
України провадження в даній справі.

Не погоджуючись із вищевказаною
ухвалою, представник позивача ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій,
покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм процесуального
права, просив її скасувати, а справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

В ході апеляційного розгляду даної
справи представник відповідача СГТОВ
«Україна» Черьомуха О.В. визнала подану
апеляційну скаргу, тоді як представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив
відхилити апеляційну скаргу з огляду
на безпідставність наведених у ній
доводів та залишити без змін
оскаржувану ухвалу.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та
третя особа ОСОБА_5 подали клопотання
про розгляд справи за їхньої
відсутності. Позивач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася, хоча належним
чином і своєчасно повідомлялася про
дату, час та місце апеляційного
розгляду даної справи. І оскільки про
причини своєї неявки зазначена особа
суд не повідомила, про відкладення
розгляду справи не клопотала, то у
відповідності з вимогами ст.305 ЦПК
України колегією суддів було визнано
за можливе апеляційний розгляд даної
справи проводити за відсутності
вищевказаної особи.

Заслухавши пояснення представників
відповідачів, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а
також доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Звертаючись до суду з вищевказаним
позовом до СГТОВ «Україна» та ОСОБА_1,
ОСОБА_4 у своїй позовній заяві
зазначила, що вона, а також ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 є учасниками
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю (далі -
СГТОВ) «Україна». На підставі рішення
загальних зборів учасників даного
товариства від 01 вересня 2011 року між
учасниками товариства ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої
сторони було укладено трудовий
контракт на виконання останнім
обов'язків генерального директора
СГТОВ «Україна».

Покликаючись на те, що рішенням
господарського суду Волинської
області від 02.10.13 вищевказане рішення
загальних зборів визнане недійсним, і
що трудового контракту вона не
підписувала, ОСОБА_4 просила суд
визнати неукладеним даний трудовий
контракт та визнати припиненими
виконання ОСОБА_1 обов'язків
генерального директора СГТОВ
«Україна».

Закриваючи провадження у даній справі
на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд
першої інстанції виходив із того, що
оскільки вищевказаний спір виник з
приводу усунення одним з учасників
товариства члена виконавчого органу
товариства від виконання обов'язків, а
отже є корпоративним, то дана справа
підлягає розгляду в порядку
господарського, а не цивільного
судочинства.

Проте, такий висновок суду суперечить
дійсним обставинам справи та нормам
процесуального права.

Так, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, у
порядку цивільного судочинства
розглядаються справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно з ч.1 ст.3 КЗпП України трудові
відносини працівників усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності, а
також осіб, які працюють за трудовим
договором з фізичними особами регулює
законодавство про працю.

Судом встановлено, що 02 вересня 2011 року
між учасниками СГТОВ «Україна» ОСОБА_5,
ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_1 з
іншої укладено трудовий контракт на
виконання останнім обов'язків на
посаді генерального директора СГТОВ
«Україна» (а.с.10).

Згідно з ч.3 ст.21 КЗпП України, особливою
формою трудового договору є контракт, в
якому строк його дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін (в тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового, можуть
встановлюватися угодою сторін. Сфера
застосування контракту визначається
законами України.

За змістом наведених вище норм закону,
правовідносини, які виникають між
роботодавцем (власником або
уповноваженим ним органом) та найманим
працівником у зв'язку з укладенням
трудового контракту, за своїм
характером є трудовими
правовідносинами, які регулюються
нормами законодавства про працю.

Звертаючись до суду із даним позовом,
ОСОБА_4, як одна із учасників СГТОВ
«Україна», оспорює укладений між
роботодавцем - учасниками СГТОВ
«Україна» та найманим працівником
ОСОБА_1 трудовий контракт з підстав
невідповідності його вимогам КЗпП
України.

Таким чином, предметом даного спору є
трудовий контракт, а отже - заявлені
позивачем вимоги випливають саме з
трудових, а не корпоративних
правовідносин.

Посилання суду першої інстанції на те,
що даний спір не є трудовим спором,
оскільки позивач ОСОБА_4 не являється
найманим працівником, яка може
оспорювати своє звільнення, а заявлені
нею вимоги спрямовані на усунення
ОСОБА_1 від виконання обов'язків
генерального директора товариства, є
довільним тлумаченням змісту позовних
вимог, яке не ґрунтується на нормах
чинного законодавства та дійсних
обставинах справи.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про те, що дана
справа не підлягає розгляду у порядку
цивільного судочинства, у зв'язку з чим
безпідставно закрив у ній провадження.

І оскільки питання про закриття
провадження у справі вирішено судом
першої інстанції з порушенням
вищезазначених норм процесуального
права, то відповідно до вимог п.4 ч.2
ст.307, ст.311 ЦПК України оскаржувана
ухвала підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 18 грудня 2013 року
в даній справі скасувати.

Направити справу для продовження
розгляду до Луцького міськрайонного
суду Волинської області.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і не підлягає касаційному
оскарженню.

Головуючий

Судді