Справа № 159/4158/13-ц
Провадження № 2/159/16/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
29 січня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

в складі головуючого судді Окостень
І.В.,

при секретарях Конашук М.А., Сущик І.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представників позивачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідача Ковельської
міської ради Назарчука А.Г., Логвінова
В.Г.,

відповідача ОСОБА_8, її представника
ОСОБА_9,

відповідача ОСОБА_10, її представника
ОСОБА_11,

представника третьої особи ОСОБА_12,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_13 до
Ковельської міської ради, ОСОБА_10,
ОСОБА_8, третя особа Управління
Держземагентства у Ковельському
районі, про визнання частково
недійсними рішень органу місцевого
самоврядування, визнання недійсними
результатів земельних аукціонів,
скасування договорів купівлі-продажу
та державних актів на право власності
на землю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_13 звернулися у суд із
указаним позовом до Ковельської
міської ради, ОСОБА_10, ОСОБА_8 Під час
розгляду справи позивачі уточнили та
збільшили розмір позовних вимог -
просили визнати частково недійсним
рішення Ковельської міської ради від
22.11.2007 року № 26/22 про затвердження
Генерального плану кварталу житлової
забудови в районі вулиці Данила
Галицького в частині накладання на
земельну ділянку на АДРЕСА_1, рішення
від 28.08.2008 року № 40/31 в частині продажу
земельних ділянок на земельних торгах
на вулицях АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4,
визнати недійсними результати
земельних аукціонів та договори
купівлі-продажу цих земельних ділянок,
а також видані на їх підставі державні
акти на право власності на землю. Також,
визнати недійсним рішення вказаного
органу місцевого самоврядування від
27.09.2012 року №28/16 про розгляд клопотання
Державної інспекції сільського
господарств у Волинській області.

Вимоги мотивували тим, що вони є
спадкоємцями ОСОБА_16 за заповітом, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі
рішення виконавчого комітету
Ковельської міської ради від 05.11.1997
року № 351 ОСОБА_16 передано у приватну
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд площею 0,1га на
АДРЕСА_1.

Рішенням Ковельської міської ради від
22.11.2007 року № 26/22 затверджено
Генеральний план кварталу житлової
забудови в районі вулиці Данила
Галицького, за яким частина виділеної
ОСОБА_16 земельної ділянки увійшла до
нового запроектованого кварталу
забудови. В подальшому Ковельською
міською радою були організовані
земельні торги, які проведено з
порушенням вимог земельного
законодавства і за результатами яких
земельні ділянки на АДРЕСА_4, АДРЕСА_2, 11,
придбані відповідачами ОСОБА_8 та
ОСОБА_10 Такі рішення Ковельської
міської ради та організовані земельні
торги вважають незаконними, оскільки
вони порушували право ОСОБА_16 на
вказану земельну ділянку, а рішення про
вилучення у неї вказаної земельної
ділянки міською радою не приймалося.
Відповідно вважають незаконними і
виготовлені відповідачами ОСОБА_8 та
ОСОБА_10 державні акти на земельні
ділянки, до складу яких увійшла частина
виділеної спадкодавцю ОСОБА_16
земельної ділянки. На думку позивачів,
відповідач Ковельська міська рада,
приймаючи рішення від 27.09.2012 року №28/16,
діяв поза межами своїх повноважень.

В ході судового розгляду справи, до
участі у справі в якості третьої особи
на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
залучено Управління Держземагентства
у Ковельському районі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
представники позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, кожен зокрема, підтримали
уточнені та збільшені позовні вимоги з
підстав, наведених у позовній заяві. До
того ж пояснили, що земельна ділянка
площею 910кв.м. на АДРЕСА_1 перебувала у
користуванні спадкодавця ОСОБА_16 та її
чоловіка як присадибна ділянка з 1948
року. За рішенням виконавчого комітету
Ковельської міської ради депутатів
трудящих від 5 жовтня 1954 р. № 476, за
ОСОБА_16 та її чоловіком було
зареєстровано присадибну ділянку.
Рішенням Ковельської міської ради у 1997
році ОСОБА_16 виділено у власність 0,1га
вказаної земельної ділянки. Земельна
ділянка була огороджена парканом. За
життя ОСОБА_16 не отримувала державний
акт на право власності на земельну
ділянку. Під час виготовлення
необхідної для оформлення спадщини
земельної документації було
встановлено, що частина цієї земельної
ділянки площею 365кв.м. належить іншим
власникам, а саме відповідачам ОСОБА_8 і
ОСОБА_10 Прийняті відповідачем
Ковельською міською радою рішення, які
стали підставою виготовлення
відповідачами ОСОБА_8 і ОСОБА_10
державних актів про право власності на
землю, суперечать вимогам чинного на
той час земельного законодавства.
Вважають, що спадкодавцю на момент
відкриття спадщини належало право на
земельну ділянку, виділену їй у
власність Ковельською міською радою у
1997 році, і не припинилося внаслідок її
смерті, і позивачі як спадкоємці
відповідно мають право на цю земельну
ділянку.

Представники відповідача Ковельської
міської ради заперечили проти позову.
Пояснили, що спадкодавець ОСОБА_16 після
виділення їй за рішенням виконкому
міської ради у 1997 року не оформила своє
право на землю, а тому наступні рішення
органу місцевого самоврядування та
набуття відповідачами права власності
на землю відповідали вимогам
законодавства і не порушували прав
позивачів та їх спадкодавця.

Відповідач ОСОБА_8, її представник
ОСОБА_9, відповідач ОСОБА_10, її
представник ОСОБА_11, заперечуючи проти
позову вказали, що відповідачі набули
право власності на земельні ділянки з
дотриманням вимог законодавства.
Вважають прийняте виконавчим
комітетом Ковельської міської ради
рішення від 20.05.1997 року № 351 про
передачу ОСОБА_16 у приватну власність
земельної ділянки таким, що суперечило
вимогам діючого на той час
законодавства, оскільки на час його
прийняття ОСОБА_16 не була власником
житлового будинку на АДРЕСА_1, а
оформила своє право у 1998 році.
Проведені земельні аукціони з продажу
земельних ділянок відповідали вимогам
законодавства. Просили відмовити у
задоволенні позову за безпідставністю.

Представник третьої особи пояснила, що
на запит Управління Держземагентства у
Ковельському районі податковий орган
дав відповідь, що за померлою ОСОБА_16
рахується земельна ділянка площею 0,1га
на АДРЕСА_1, земельний податок нею не
сплачувався у зв'язку з тим, що вона
була пенсіонером і звільнена від його
сплати. Позиції щодо задоволення чи
відмови у задоволенні позову не
висловила.

Представником відповідача Ковельської
міської ради Логвіновим В.Г. було
запропоновано позивачам мирне
врегулювання даного спору шляхом
надання Ковельською міською радою
позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_13 іншої
земельної ділянки у тому ж районі.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_13, ОСОБА_4, відмовилися від такої
пропозиції.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, представника третьої
особи, показання свідка, дослідивши
письмові докази у справі, суд приходить
до наступного висновку.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 120 Земельного кодексу
України при переході права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду
разом з цими об'єктами переходить і
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Серед підстав набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
Земельний кодекс України не називає
оформлення чи переоформлення прав на
земельні ділянки.

Установлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 25 лютого 2011 року,
позивачі ОСОБА_13 та ОСОБА_1 успадкували
по 1/2 частині майна, що належало
спадкодавцю ОСОБА_16. Спадщина, на яку
видано свідоцтво, складається з
житлового будинку з будівлями та
спорудами, який розташований на
АДРЕСА_1 (т.1 а.с.42-45).

Як вбачається з матеріалів дослідженої
у судовому засіданні
інвентаризаційної справи та копії
наявного у судовій справі технічного
паспорту на об'єкт нерухомого майна,
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
побудований у 1948 році. Свідоцтво про
право власності на будинок видане у 1950
році ОСОБА_17 - чоловіку ОСОБА_16

З генерального плану (схеми) кварталу
№107 (АДРЕСА_1), розробленого Луцьким
міжміським бюро технічної
інвентаризації, також дослідженого у
судовому засіданні, слідує, що рішенням
Ковельського міськвиконкому №476 від
05.10.1954 року зареєстровано право
користування земельною ділянкою
площею 910 кв.м за будинковолодінням
АДРЕСА_1. Надлишок земельної ділянки
площею 723 кв.м. залишено у тимчасовому
користуванні. Вказана земельна ділянка
була належним чином зареєстрована, що
стверджується експлікацією у
генеральному плані (схемі).

У названих документах, які виконані
російською та українською мовами,
прізвище чоловіка ОСОБА_16 ОСОБА_17
написано як ОСОБА_17. Із змісту
документів вбачається, що вони
стосуються однієї і тієї ж особи -
ОСОБА_17

Рішенням виконавчого комітету
Ковельської міської ради від 05.11.1997
року №351 (пункт 783) громадянці ОСОБА_16
було передано у приватну власність
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,1 га на АДРЕСА_1 (т.1 а.с.9).

Таким чином, даним рішенням
виконавчого комітету Ковельської
міської ради №351 ОСОБА_16 передано у
приватну власність ту земельну
ділянку, яка перебувала у користуванні
з 1954 року.

Згідно зі ст. 17 Земельного кодексу
України 1990 року (чинного на час
передачі у власність ОСОБА_16 земельної
ділянки) передача у власність
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянину, провадиться
сільськими, селищними, міськими Радами
народних депутатів за місцем
розташування цієї ділянки, зокрема, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка). Граничні розміри
земельних ділянок, що передаються у
власність громадян в межах міста для
обслуговування жилого будинку повинні
становити не більше 0,1 га, що
передбачено ст. 67 цього Кодексу.

Розміри переданої за рішенням
виконавчого комітету Ковельської
міської ради № 351 від 05.11.1997 року
громадянці ОСОБА_16 земельної ділянки у
приватну власність відповідають
положенням ст. 67 Земельного кодексу
України 1990 року.

Доводи відповідачів про те, що
виконавчим комітетом Ковельської
міської ради перевищено повноваження
при прийнятті рішення від 05.11.1997 року №
351 безпідставні. Такі повноваження були
делеговані виконавчому комітету Ради
відповідно до рішення від 19.07.1994 року
№1.17, що узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 3
Земельного кодексу України 1990 року (т.1
а.с.174).

Пунктом 7 розділу Х «Перехідних
положень» Земельного кодексу України
передбачено, що громадяни та юридичні
особи зберігають право на земельні
ділянки, одержані ними до 1 січня 2002
року у власність, у тимчасове
користування або на умовах оренди в
розмірах, що були раніше передбачені
чинним законодавством. Така ж позиція
закріплена і в рішенні Конституційного
суду України від 22 вересня 2005 року №
5-рп/2005, яким визнано такими, що не
відповідають Конституції України
положення пункту 6 розділу Х «Перехідні
положення» Земельного кодексу України
щодо зобов'язання переоформити право
постійного користування земельної
ділянки на право власності або право
оренди.

За життя спадкодавець ОСОБА_16 не
виготовляла державний акт про право
власності на земельну ділянку, що
розташована під будинком АДРЕСА_1.
ОСОБА_16 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с.10).

У квітні 2012 року позивачі у справі
звернулися до спеціалізованої
установи за виготовленням технічної
документації із землеустрою. Під час
проведення обмірів земельної ділянки
на АДРЕСА_1, спеціалістами ТОВ «Центр
«Ковельгеодезія» встановлено, що площа
земельної ділянки в межах існуючої
огорожі становить 935 кв.м., в той час як
за даними земельно-кадастрової
документації частина ділянки площею 365
кв.м. належить іншим власникам. У
виготовленні документації було
відмовлено (т.1 а.с.22, 23). Тобто, під
вказаним будинковолодінням наявна
земельна ділянка площею лише 570 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи,
оспорюваним рішенням Ковельської
міської ради від 22.11.2007 року №26/22
затверджено Генеральний план кварталу
житлової забудови в районі вул. Данила
Галицького (39 житлових будинків
садибного типу) (т.1 а.с.123). Частина
земельної ділянки, що на АДРЕСА_1
увійшла до новозапроектованого
кварталу забудови, що вбачається з
топогеодезичної зйомки вулиці Глібова
за 1995 рік та фрагменту детального плану
території кварталу житлової забудови
(т.1 а.с. 94, 173), та не заперечувалося
відповідачем Ковельською міською
радою (т.1 а.с.53).

В подальшому Ковельською міською радою
прийнято рішення від 28.08.2008 року №40/31
«Про продаж земельних ділянок на
земельних торгах», за яким згідно з
додатком вирішено провести земельні
торги та продати переможцям торгів
земельні ділянки на вулицях АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 (т.1 а.с.59, 60).

Переможцями земельних аукціонів стали
відповідачі у справі: ОСОБА_10 - згідно з
посвідченим приватним нотаріусом
Ковельського міського нотаріального
округу ОСОБА_18 договором від 05.11.2008 року
придбала у Ковельської міської ради
земельну ділянку на АДРЕСА_3; ОСОБА_8 -
згідно з посвідченими приватним
нотаріусом Ковельського міського
нотаріального округу ОСОБА_19
договорами від 05.11.2008 та 12.12.2008 року
придбала у Ковельської міської ради
земельні ділянки на АДРЕСА_2, та
АДРЕСА_4. Земельні ділянки продано
Ковельською міською радою на підставі
рішення від 28.08.2008 року №40/31 та
результатів земельних аукціонів (а.с. 76,
138, 204-205). Надалі відповідачі виготовили
держані акти, що посвідчують право
власності на ці земельні ділянки:
ОСОБА_10 - 18.11.2011 року державний акт серії
ЯМ№438795, ОСОБА_8 - 13.05.2009 року серії
ЯБ№658829, 27.08.2009 року серії ЯБ№658980 (а.с.79,
139, 206).

Таким чином, у 2007 році ще за життя
ОСОБА_16, частина належної їй земельної
ділянки на АДРЕСА_1, увійшла до
новозапроектованого кварталу
забудови. При цьому, рішення про
вилучення у ОСОБА_16 земельної ділянки
або її частини для суспільних потреб
органом місцевого самоврядування не
приймалося (а.с. 25). Придбані
відповідачами ОСОБА_10 і ОСОБА_8
земельні ділянки на АДРЕСА_3, АДРЕСА_2,
та АДРЕСА_4. накладаються на земельну
ділянку, що належала ОСОБА_16

Оскільки спадкодавцю позивачів при
житті належала вказана земельна
ділянка, то спадкоємці мають право
порушувати питання про право на цю
земельну ділянку.

Суб'єктивне право на земельну ділянку
виникає і реалізується на підставах і в
порядку, визначених Конституцією
України, Земельним кодексом України та
іншими законами України, що регулюють
земельні відносини.

Згідно із ч. 4 ст. 13 Конституції України
держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, їх рівність перед
законом. Основний Закон України
гарантує кожному право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю відповідно до закону (ст. 41).

Чинний Земельний кодекс України є
одним із таких законів, норми якого
встановлюють підстави набуття права на
землю шляхом передачі ділянок у
власність або надання їх у
користування (ч. 2 ст. 116). Однак
громадяни і юридичні особи не можуть
втрачати раніше наданого їм права
користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного
кодексу України (в редакції, що діяла на
час прийняття Ковельською міською
радою рішення від 22.11.2007 року №26/22),
надання у власність чи користування
земельної ділянки, що вже перебуває у
власності або у користуванні,
провадиться лише після вилучення
(викупу) її в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Статтею 149 Земельного кодексу України
передбачено, що земельні ділянки,
надані у постійне користування із
земель державної та комунальної
власності, можуть вилучатися для
суспільних потреб та інших потреб за
рішенням органів державної влади та
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України (в редакції, що діяла на час
придбання земельних ділянок
відповідачами ОСОБА_10 та ОСОБА_8.)
підставами набуття права на землю є
рішення органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
або результати аукціону.

Зважаючи на викладене, відповідач
Ковельська міська рада при прийнятті
рішення від 22.11.2007 року №26/22 «Про
затвердження Генерального плану
кварталу житлової забудови в районі
вулиці Данила Галицького» з грубим
порушенням земельного законодавства
включила до новозапроектованого
кварталу забудови частину земельної
ділянки, належної ОСОБА_16, що на
АДРЕСА_1, та в подальшому прийняла
рішення від 28.08.2008 року №40/31 «Про продаж
земельних ділянок на земельних
торгах», за яким неправомірно
розпорядилася вказаною землею.

Показання допитаної у судовому
засіданні за клопотанням відповідача
свідка ОСОБА_21 (начальника відділу
містобудування та архітектури
Виконавчого комітету Ковельської
міської ради) про те, що при погодженні
проекту кварталу житлової забудови та
при прийнятті відповідачем рішення від
22.11.2007 року №26/22 були дотримані усі
вимоги земельного законодавства,
спростовуються встановленими
обставинами та наведеними нормами
законодавства. Більше того, неналежне
виконання службових обов'язків
вказаною особою при погодженні даного
проекту кварталу житлової забудови
встановлено проведеною перевіркою
Ковельської міжрайонної прокуратури
(а.с.24).

Розміщення відповідачем Ковельською
міською радою оголошення у пресі про
необхідність звільнення самовільно
зайнятих земель в районі вулиці Данила
Галицького у м. Ковелі не давало органу
місцевого самоврядування права
розпоряджатися належною ОСОБА_16
земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу
України у разі видання органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Таким чином, підлягають визнанню
недійсними рішення Ковельської
міської ради від 22.11.2007 року №26/22 «Про
затвердження Генерального плану
кварталу житлової забудови в районі
вулиці Данила Галицького» - в частині
земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, у м. Ковелі, а
також рішення Ковельської міської ради
від 28.08.2008 року №40/31 «Про продаж
земельних ділянок на земельних торгах»
- в частині продажу земельних ділянок
на вулицях АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, у
м. Ковелі. Відповідно, підлягають
визнанню недійсними результати
земельних аукціонів: від 03.11.2008 року
продажу земельних ділянок на АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3, у м. Ковель, та від 10.12.2008 року
продажу земельної ділянки на АДРЕСА_4,
м. Ковель.

Оскільки об'єктом договорів
купівлі-продажу від 05.11.2008 року та 12.12.2008
року, про які зазначено вище, були
земельні ділянки, які включають
земельну ділянку спадкодавця
позивачів, ці нотаріально посвідчені
договори, а також видані на їх підставі
державні акти про право власності
відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_8
підлягають визнанню недійсними.

З урахуванням того, що земельна
експертиза у справі проведена не була
(ухвала про призначення за заявою
відповідача ОСОБА_10 земельно-технічної
експертизи скасована судом у зв'язку з
неоплатою експертизи), суд не має змоги
самостійно визначити точні розміри
земельних ділянок, щодо яких має місце
накладка, а тому державні акти на право
власності на землю, видані на ім'я
відповідачів, слід визнати недійсними
повністю.

Підлягають задоволенню і позовні
вимоги про визнання недійсним рішення
Ковельської міської ради Волинської
області від 27.09.2012 № 28/16 «Про розгляд
клопотання Державної інспекції
сільського господарства у Волинській
області».

Так, указаним рішенням Ковельська
міська рада, розглянувши клопотання
Державної інспекції сільського
господарства у Волинській області,
вилучила з рішення виконавчого
комітету Ковельської міської ради від
05.11.1997 року №351 пункт 783, за яким
громадянці ОСОБА_16 було передано у
приватну власність земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд площею 0,1 га на
АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 66). У такий спосіб
відповідач Ковельська міська рада
фактично скасувала раніше прийняте
рішення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування» акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 р. N 7-рп/2009 (пункт 5) дано
офіційне тлумачення даній нормі закону
та встановлено, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Ненормативні
правові акти місцевого самоврядування
є актами одноразового застосування,
вони вичерпують свою дію фактом
їхнього виконання, а тому не можуть
бути скасовані чи змінені органом
місцевого самоврядування після їх
виконання.

У даній справі встановлено, що згідно з
рішенням виконавчого комітету
Ковельської міської ради від 05.11.1997
року №351 (пункт 783) передано у приватну
власність земельну ділянку громадянці
ОСОБА_16 Зазначене рішення є
ненормативним правовим актом
одноразового застосування, який
вичерпує свою дію фактом виконання і не
може бути в подальшому скасований
органом місцевого самоврядування.

Не підлягає задоволенню заява
відповідача ОСОБА_10 про застосування у
даній справі строків позовної
давності. Оскільки, виходячи з положень
ст. ст. 257, 261 ЦК України та як слідує з
матеріалів даної справи, такі строки не
збігли.

Враховуючи викладене, позов підлягає
до повного задоволення.

При подачі позовної заяви та заяви про
збільшення позовних вимог позивачами
сплачено судовий збір. Відповідно до
ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» (в редакції
що діяла на час звернення позивачів до
суду) з кожного з відповідачів слід
стягнути по 76,47грн. на користь кожного з
позивачів (458,80грн. : 2 : 3 = 76,46грн.)

На підставі ст. ст. 257, 261, 1216, 1218 ЦК
України, ст. ст. 17, 67 Земельного кодексу
України 1990 року, ст. ст. 116, 149, 155, п. 7
розділу Х «Перехідних положень»
Земельного кодексу України, ст. 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування», Рішення
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 р. N 7-рп/2009, керуючись ст. ст. 10,
11, 58, 60, 88, 213-218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати частково недійсним рішення
Ковельської міської ради від 22.11.2007
року №26/22 «Про затвердження
Генерального плану кварталу житлової
забудови в районі вулиці Данила
Галицького» в частині земельних
ділянок за адресами: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, у м. Ковелі.

Визнати частково недійсним рішення
Ковельської міської ради від 28.08.2008
року №40/31 «Про продаж земельних
ділянок на земельних торгах» в частині
продажу земельних ділянок на вулицях
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, у м. Ковелі.

Визнати недійсними результати
земельних аукціонів: від 03.11.2008 року
продажу земельних ділянок на АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3, у м. Ковель, та від 10.12.2008 року
продажу земельної ділянки на АДРЕСА_4,
м. Ковель.

Визнати недійсними нотаріально
посвідчені договори купівлі-продажу
земельних ділянок:

- від 05.11.2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Ковельського
міського нотаріального округу ОСОБА_19,
за яким ОСОБА_8 придбала у Ковельської
міської ради земельну ділянку, що на
АДРЕСА_2;

- від 12.12.2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Ковельського
міського нотаріального округу ОСОБА_19,
за яким ОСОБА_8 придбала у Ковельської
міської ради земельну ділянку, що на
АДРЕСА_4;

- від 05.11.2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Ковельського
міського нотаріального округу ОСОБА_18,
за яким ОСОБА_10 придбала у Ковельської
міської ради земельну ділянку, що на
АДРЕСА_3.

Визнати недійсними Державні акти на
право власності на земельні ділянки:

- серії ЯБ№658829, видний 13.05.2009 року
ОСОБА_8;

- серії ЯМ№438795, видний 18.11.2011 року
ОСОБА_10;

- серії ЯБ№658980, видний 27.08.2009 року
ОСОБА_8.

Визнати недійсним рішення Ковельської
міської ради Волинської області від
27.09.2012 № 28/16 «Про розгляд клопотання
Державної інспекції сільського
господарства у Волинській області».

Стягнути з Ковельської міської ради,
ОСОБА_10, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в розмірі 76
(сімдесят шість) гривень 47 (сорок сім)
копійок з кожного.

Стягнути з Ковельської міської ради,
ОСОБА_10, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13
понесені судові витрати в розмірі 76
(сімдесят шість) гривень 47 (сорок сім)
копійок з кожного.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при його проголошенні, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий:І. В. Окостень