Справа № 761/1082/14-ц
Провадження №2/761/2141/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра»,
ОСОБА_3 про визнання договору поруки
недійсним, -

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра», ОСОБА_3 про визнання
договору поруки недійсним.

Позивач зазначив, що він з 21.04.2000 року
перебуває у шлюбі з ОСОБА_3. Після
отримання 10.10.2013 року вимоги від ПАТ КБ
«Надра» на ім'я ОСОБА_3 про сплату
заборгованості за договором поруки від
25 липня 2008 року йому стало відомо, що
ОСОБА_3 поручилася щодо забезпечення
кредитного договору №308/П/60/2008-980,
укладеного між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_4.

Позивач зазначив, що на момент
підписання договору поруки
відповідачами не було узгоджено
укладення договору поруки з ним,
позивачем, як подружжям.

Посилаючись на ч. 2 ст. 65 СК України,
згідно із якою при укладенні договорів
одним із подружжя вважається, що він
діє за згодою другого з подружжя,
просив визнати договір поруки
№308/П/60/2008-980 від 25.07.2008 року, укладений
на забезпечення кредитного договору -
недійсним, приймаючи до уваги
положення цієї ж статті про надання
другому із подружжя права на звернення
до суду з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її його згоди.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав до суду
заяву, в якій просить задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
провести розгляд справи без його
участі на підставі наданих суду
доказів.

В судовому засіданні представник
відповідача Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра»
заперечив проти позову, та підтримав
обґрунтування в своїх письмових
запереченнях.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3
повторно не з'явилась, хоча була
повідомлена про час і місце судового
засідання, будь-яких заяв щодо участі у
розгляді справи не надіслала.

Суд, вивчивши заяву представника
позивача, заслухавши представника
відповідача Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра»,
дослідивши матеріали справи, вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_1, з 21.04.2000 року перебуває
у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, про що
свідчить Свідоцтво про шлюб, від 14
вересня 1985 р. за № 45796 (а.с. 5).

10.10.2013 р. Позивачу стало відомо про
існування договору поруки від 25 липня
2008 року до кредитного договору №
308/П/60/2008-980 у відповідності до якого
відповідач ОСОБА_3, поручилася перед
відповідачем ВАТ КБ (надалі відповідач
ПАТ «Надра») за ОСОБА_5. Вказана
інформація стала відома 10.10.2013 року
позивачу від відповідача ПАТ«Надра»)
надійшла вимоги на ім'я відповідача
ОСОБА_3, про сплату останньою
заборгованості.

Положеннями статей 553- 554 ЦК України
визначено, що договір поруки
укладається кредитором за
зобов'язаннями, які забезпечуються
порукою, і поручителем, обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель, якщо інше не передбачено
договором.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК
України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Як роз'яснено у п.24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Оспорюючи договір поруки, позивач
посилався на те, що відповідачем Банком
не дотримано ч. 2 ст. 65 СК України «При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового», до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦК
України «Правочин вважається дрібним
побутовим, якщо він задовольняє
побутові потреби особи, відповідає її
фізичному, духовному чи соціальному
розвитку та стосується предмета, який
має невисоку вартість». У даному
випадку, як вважає позивач договір
поруки за своєю суттю не є дрібним
побутовим, має високу вартість (183 000
грн.), а тому не може вважатися дрібним
побутовим. Позивач не надавав згоди на
укладення ОСОБА_3 договору поруки, йому
не було відомо про те, що такий договір
поруки відповідачем ОСОБА_3, взагалі
було укладено, а тому вказаний договір
поруки підлягає визнанню недійсним. До
того ж відповідно до умов Договору
поруки відповідач ОСОБА_3, та ОСОБА_4
несуть солідарну відповідальність
перед відповідачем Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Надра" у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним
договором, укладеним між нею та Банком.
Тому Згідно ч. І ст. 215 ЦК України
«підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені ч. І.3-5.6 ст. 203 ЦК України».
Частина 1 ст. 203 ЦК України вказує, «що
зміст правочину не може суперечити
цьому Колскс. іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства». Відповідно до ч. 3
ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК України
«майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належать їм на праві спільної сумісної
власності».

Як встановлено судом договір поруки,
укладено між ПАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_3,
як спосіб забезпечення виконання
зобов'язання за Кредитним договором №
308/П/60/2008-980, що укладено між ПАТ КБ
«НАДРА» та ОСОБА_5.

Водночас викладені позивачем
обґрунтування позовних вимог про
недоліки укладених Банком договору
поруки щодо недотримання Банком ч.2. ст.
65 СК України: «При укладенні договорів
одним із подружжя вважається, що він
діє за згодою другого з подружжя.
Дружина, чоловік має право на звернення
до суду з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового» досліджені судом
за матеріалами справи.

Так, Згідно п. 1.4. Договору поруки,
Поручитель відповідає перед
Кредитором за виконання зобов'язання
всім належним йому на праві власності
майном та грошовими коштами. Таким
чином, Договір поруки не стосується
спільного майна подружжя, а є лише
формою забезпечення зобов'язання. За
цим договором поручитель відповідає
особистим майном та часткою майна в
спільній сумісній власності, що
виділена йому в натурі. Будь-яким
майном, що належить Позивачу та
Відповідачу 2 на праві спільної
сумісної власності, Відповідач 2 не
поручався. Договір поруки є способом
забезпечення виконання зобов'язання,
який не створює ніяких юридичних
наслідків для іншого з подружжя та
стосується лише прав та обов'язків
учасників договору.

Згідно ч.3 ст. 65 СК України, для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого з подружжя
має бути подана письмово. Оскільки,
договір поруки не потребує
нотаріального посвідчення чи
державної реєстрації - згода іншого із
подружжя не потрібна для його
укладення. Окрім цього, такий обов'язок
в законодавстві відсутній.

Відповідно до частини 1 статті 371
Цивільного кодексу України кредитор
співвласника майна, що є у спільній
сумісній власності, у разі
недостатності у нього іншого майна, на
яке може бути звернене стягнення, може
пред'явити позов про виділ частки із
спільного майна в натурі для звернення
стягнення на неї.

Згідно ч.2. ст. 366 ЦК України, у разі
неможливості виділу в натурі частки із
спільного майна або заперечення інших
співвласників проти такого виділу
кредитор має право вимагати продажу
боржником своєї частки у праві
спільної часткової власності з
направленням суми виторгу на погашення
боргу. У разі відмови боржника від
продажу своєї частки у праві спільної
часткової власності або відмови інших
співвласників від придбання частки
боржника кредитор має право вимагати
продажу цієї частки з публічних торгів
або переведення на нього прав та
обов'язків співвласника-боржника, з
проведенням відповідного перерахунку.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу. Договір поруки, укладений між
ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3, відповідає
нормам чинного законодавства і
підстав, які передбачені ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203
ЦК України, для визнання договору
недійсним не має.

Враховуючи передбачені
законодавством, що регулює кредитні
відносини, положення про обсяг
зобов'язання поручителя, який
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель та
виходячи із недоведеності доводів
позивача та його посилань на порушення
при укладенні договору поруки, суд
вважає його вимоги такими, що не
підлягають задоволенню.

За вищенаведених обставин на підставі
ст.ст. 203, 215, 366, 371, 368, 526, 553, 554, 559, 629 ЦК
України, ч. 2 ст. 65 СК України та
керуючись ст.ст. 3, 10, 57, 58, 60, 61, 208, 209, 212,
213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш
и в :

У позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра», ОСОБА_3 про визнання
договору поруки недійсним відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційному суду
міста Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.