АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/367/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30 Дерунець О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Качан О. В. УХВАЛА
29 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Качан О. В. суддів
Захарова А. Ф. , Скіць М. І. при
секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 21.11.2013 року по справі за
позовом прокурора Варвинського району
Чернігівської області в інтересах
Державної казначейської служби
України до ОСОБА_6 про відшкодування
збитків заподіяних державі

в с т а н о в и л а :

Прокурор Варвинського району
Чернігівської області звернувся в
інтересах Державної казначейської
служби України з позовом до ОСОБА_6
мотивуючи тим, що рішенням
Срібнянського районного суду
Чернігівської області від 5.11. 2007 року з
Державного казначейства України на
користь ОСОБА_8 стягнуто 65675 грн.
майнової шкоди та 656,75 грн. судового
збору. Зазначене рішення
залишено в силі апеляційною інстанцією
30.01.2008 року та касаційною інстанцією
12.05.2008 року.

Гроші стягнуто за те, що відповідач
ОСОБА_6, обіймаючи посаду начальника
відділу ДВС Варвинського районного
управління юстиції, маючи на виконанні
виконавчі провадження про стягнення з
ВКПФ "Глобус" на користь Прилуцького
орендного заводу "Пожмашина" 101 259 грн та
про стягнення на користь ОСОБА_9 43 933 грн
боргу, умисно порушуючи ст.62, п.8 ст.34
Закону України "Про виконавче
провадження" не зупинив виконавче
провадження. 4 липня 2003 року згідно акту
передачі арештованого майна в рахунок
погашення боргу ОСОБА_6 передав
складське приміщення вартістю 65 675 грн.
громадянину ОСОБА_9, чим спричинив
тяжких наслідків правам та інтересам
громадянці ОСОБА_8, за якою згідно з
рішенням Талалаївського районного
суду від 10.10.2002 року визнано право
власності на вказане складське
приміщення та охоронюваним законом
державним інтересам на суму 10386,60 грн.

Вироком Варвинського районного суду
Чернігівської області від 18 листопада
2005 року ОСОБА_6 визнано винним та
засуджено за ч. 2 ст. 367, ст.ст. 75, 76 КК
України до 2-х років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати в органах
ДВС посади, пов'язані із здійсненням
примусового виконання рішень на строк
2 роки без застосування штрафу з
іспитовим строком 1 рік.

Ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 17 березня 2006
року вирок змінено. Формулювання
обвинувачення визнаного Варвинським
судом викладено у новій редакції. В
іншій частині вирок залишено без змін.

У зв'язку з тим, що держава відшкодувала
шкоду ОСОБА_8, завдану службовою особою
відділу ДВС Варвинського районного
управління юстиції внаслідок
незаконно прийнятого рішення про
передання складського приміщення
третій фізичній особі, виникає право
зворотної вимоги до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
тому прокурор просив суд стягнути з
ОСОБА_6 на користь Державної
казначейської служби України кошти в
сумі 66 331 грн.75 коп.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 21.11.2013 року позов
задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь
Державної казначейської служби
України ККД 21080600 на р/р 0085 МФО 853592
код 38046099 отримувач державний бюджет,
кошти в сумі 66 331 грн 75 коп. та стягнуто з
ОСОБА_6 на користь держави судовий збір
в сумі 331 грн 66 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції представник відповідача
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушенням судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні
позовних вимог. Вказує, що до спірних
правовідносин необхідно застосувати
положення трудового законодавства,
оскільки саме при виконанні
відповідачем своїх трудових обов'язків
була спричинена шкода ОСОБА_8 Згідно ст.
233 КЗпП України для звернення власника
або уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації,
встановлюється строк в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником
шкоди. Встановлений частиною третьою
цієї статті строк застосовується і при
зверненні до суду вищестоящого органу
або прокурора, тому вважає, що
прокурором пропущено строк позовної
давності.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
учасників процесу, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення по
наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено
наступні обставини: ОСОБА_6 вироком
Варвинського районного суду
Чернігівської області від 18.11.2005 року
засуджений за те, що обіймаючи посаду
начальника відділу ДВС Варвинського
районного управління юстиції, маючи на
виконанні виконавчі провадження,
умисно не зупинив виконавче
провадження, чим спричинив тяжких
наслідків правам та інтересам
громадянки ОСОБА_8 У зв'язку з тим, що
держава відшкодувала шкоду ОСОБА_8 в
сумі 65675 грн, завдану службовою особою
відділу ДВС Варвинського районного
управління юстиції внаслідок
незаконно прийнятого рішення про
передання складського приміщення
третій особі, виникло право зворотної
вимоги до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування.

Таким чином, матеріальну шкоду завдано
державі в особі Державної
казначейської служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 4 ст. 1191 ЦК України держава,
Автономна Республіка Крим,
територіальні громади, відшкодувавши
шкоду, завдану посадовою, службовою
особою внаслідок незаконно прийнятих
рішень, дій чи бездіяльності
відповідно органів державної влади,
органів влади Автономної Республіки
Крим, органів місцевого
самоврядування, мають право зворотної
вимоги до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування (крім
відшкодування виплат, пов'язаних із
трудовими відносинами та
відшкодуванням моральної шкоди).

Доводи апеляційної скарги про
застосування до виниклих
правовідносин положення трудового
законодавства не ґрунтуються на нормах
матеріального закону, оскільки вину
ОСОБА_6 у заподіянні шкоди встановлено
вироком суду, а в його трудові обов'язки
не входило спричинення своїми умисними
діями збитків громадянам чи державі.

Посилання представника відповідача, на
те що прокурором пропущено строк
позовної давності для пред'явлення
даного позову не відповідає вимогам
чинного законодавства, оскільки,
згідно ч. 6 ст. 261 ЦК України за
регресними зобов'язаннями перебіг
позовної давності починається від дня
виконання основного зобов'язання.
Фактично державою перераховано гроші
на відшкодування за рішенням суду
збитків ОСОБА_8 27.12.2012 року, саме з цієї
дати виникло право зворотної вимоги і
цієї дати розпочинається перебіг
строків позовної давності.

Колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 21.11.2013
року по справі за позовом прокурора
Варвинського району Чернігівської
області в інтересах Державної
казначейської служби України до ОСОБА_6
про відшкодування збитків заподіяних
державі відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Ухвала колегії та рішення суду
набувають законної сили з моменту
проголошення ухвали і можуть бути
оскаржені до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :