РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Павліченко С.В.,
Собослой Г.Г.

при секретарі : Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Виноградівського районного суду від 25
листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
ОСОБА_2 про спростування недостовірно
інформації. Позовні вимоги мотивовані
тим, що у 4 випуску
громадсько-політичного видання
"ІНФОРМАЦІЯ_1" за НОМЕР_1 на сторінці 3
опублікована стаття "ІНФОРМАЦІЯ_2", в
якій оприлюднена неправдива
інформацію щодо діяльності позивача а
саме: "Матеріальну допомогу
багатодітним , одиноким та інвалідам
різних категорій відмінив, а надає її
тільки онкохворим...".

Рішень або розпоряджень про
відміну матеріальної допомоги не
приймалось.

Наведена інформаціє є
недостовірною та негативною, а сама
інформація порочить ділову репутацію
позивача, і яку позивач просив визнати
недостовірною та спростувати.

Рішенням Виноградівського
районного суду від 25 листопада 2013 року
в задоволенні позову було відмовлено.

На рішення суду позивачем по справі
подано апеляційну скаргу з проханням
рішення Виноградівського районного
суду скасувати та ухвалити по справі
нове рішення, яким задоволити позовні
вимоги та вирішити питання судових
витрат.

Вимоги апелянта мотивовані тим,
що суд першої інстанції ухвалив
необґрунтоване рішення з порушеннями
норм матеріального права. Так на думку
апелянта, суд дав невірну оцінку
інформації, сприйнявши її за оціночне
судження.

В судовому засіданні апелянт та
його представник підтримали
апеляційну скаргу.

Відповідач просив відхилити
апеляційну скаргу.

Виноградівський районний суд
приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову виходив з того, що
наведений в статті вислів є оціночним
судженням.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи судом
встановлено, що в 38 номері
громадсько-політичного видання району
"ІНФОРМАЦІЯ_1" на 3 сторінці
опублікована стаття "ІНФОРМАЦІЯ_2", в
четвертому абзаці якої надруковано, що
"Матеріальну допомогу багатодітним,
одиноким та інвалідам різних категорій
відмінив, а надає її тільки онкохворим
..." (а.с.5,25,26).

Наведену інформацію позивач вважає
недостовірною та негативною, і такою що
порочить ділову репутацію позивача.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами ЦК
України, Закону України "Про
інформацію".

Так, відповідно до ст. 277 ЦК України,
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Частиною 3 згаданої норми визначено, що
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

За таких обставин доводити
достовірність поширеної інформації
законодавець покладає на особу що її
поширила.

Частиною 2 ст. 30 Закону України "Про
інформацію" визначено, що оціночними
судженнями, за винятком наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, критика, оцінка дій, а
також висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, зокрема з огляду на
характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Твердження про відміну матеріальної
допомоги містить фактичні дані, за
таких обставин воно не є оціночним
судженням.

Згідно ч.7 ст. 277 ЦК України
спростування недостовірної інформації
здійснюється у такий же спосіб, у який
вона була поширена.

Статтею 21 Закону України "Про
друковані засоби масової інформації
(пресу) в Україні" передбачено, що
підготовку та випуск у світ
друкованого засобу масової інформації
за дорученням засновника
(співзасновників) здійснює редакція
або інша установа, що виконує її
функції.

Громадяни, юридичні особи і державні
органи, а також їх законні
представники, відповідно до ст. 37
Закону України "Про друковані засоби
масової інформації (пресу) в Україні",
мають право вимагати від редакції
друкованого засобу масової інформації
опублікування ним спростування
поширених про них відомостей, що не
відповідають дійсності або принижують
їх честь та гідність.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленум
Верховного Суду України, від 27.02.2009, № 1
"Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи"
відповідачами у справі про захист
гідності, честі чи ділової репутації є
фізична або юридична особа, яка
поширила недостовірну інформацію, а
також автор цієї інформації. Якщо позов
пред'явлено про спростування
інформації, опублікованої в засобах
масової інформації, то належними
відповідачами є автор і редакція
відповідного засобу масової
інформації чи інша установа, що виконує
її функції, оскільки згідно зі статтею
21 Закону про пресу редакція або інша
установа, яка виконує її функції,
здійснює підготовку та випуск у світ
друкованого засобу масової інформації.

Розглянути справу без участі
представника громадсько-політичного
видання "ІНФОРМАЦІЯ_1" неможливо,
оскільки судом фактично вирішуються
питання про права та обов'язки газети,
представники якої були позбавлені
можливості підтвердити або
спростувати інформацію надруковану в
їх виданню. Більше того ОСОБА_2 не
наділений можливістю самостійно, без
погодженням з редакцією газети,
спростувати інформацію у разі визнання
її неправдивою.

Клопотань щодо залучення
громадсько-політичного видання
"ІНФОРМАЦІЯ_1" в якості співвідповідача,
позивачем не заявлялись, а суд
позбавлений можливості самостійно
залучати до участі в справі іншу особу
як співвідповідача.

Судом першої інстанції порушені
норми матеріального права, а зроблені
висновки не відповідають обставинам
справи, що відповідно до ст.ст.309,314 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення, про відмову в
задоволенні позову з інших підстав.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.209,218,303,307,309,313,314,315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовільнити
частково.

Рішення Виноградівського районного
суду від 25 листопада 2013 року -
скасувати.

У справі ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання інформації
недостовірно та спростування
недостовірної інформації - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді