Справа № 232/2209/12 Провадження №
22-ц/772/97/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Король О. П.Категорія: 27
Доповідач: Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Жданкіна В.В.

суддів: Ковальчука О.В., Медяного В.М.

при секретарі: Агеєвої Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5
та ОСОБА_6 на рішення Вінницького
міського суду від 20.11.2013 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4., ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за участю
третьої особи служби у справах дітей
Вінницької міської ради про стягнення
боргу шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки -

ВСТАНОВИЛА :

В листопаді 2012 року ОСОБА_7
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про
стягнення боргу шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивований тим, що 09 серпня
2005 року між нею та ОСОБА_9 було укладено
договір позики в простій письмовій
формі.

Відповідно до п.1 вказаного
Договору ОСОБА_7 позичила ОСОБА_9 гроші
в сумі 64 135 грн., що на день його
укладення становило 12 700 $ (доларів США).
Зазначену суму вона передала
позичальнику до підписання Договору
(п.2). Повернути гроші ОСОБА_9 мав 09
лютого 2007 року в національній валюті,
що на день розрахунку було
еквівалентно 12 700 доларів США (п.п.3,4
Договору позики).

Оскільки у ОСОБА_9 виникли
труднощі з поверненням коштів, то 27
лютого 2007 р. між тими ж сторонами було
укладено Додатковий договір №1 до
договору позики, згідно якого було
продовжено строки повернення грошей до
27 серпня 2008 року.

Крім того, для забезпечення вимоги,
що випливає з договору позики, між
ОСОБА_7 та ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_8 які виступили
майновими поручителями останнього, 09
серпня 2005 року було укладено договір
іпотеки.

Відповідно до п.1.2 цього договору
предметом іпотеки є нерухоме майно:
квартира АДРЕСА_1 (далі - Предмет
іпотеки).

27 лютого 2007року між ОСОБА_7 та
відповідачами укладено Додатковий
договір № 1 до договору іпотеки, згідно
якого сторони продовжили строки
повернення позики до 27 серпня 2008 року.

ОСОБА_9 взяті на себе зобов'язання
за Договором позики належним чином не
виконує, повертати гроші почав лише
через два з половиною роки після
закінчення строку повернення, який
вказано в Додатковому договорі №1, а
саме 27 серпня 2008 року (п. І Додаткового
договору № 1).

Так, за період з січня по листопад
2011 р. ОСОБА_9 повернув позивачу лише 3000
доларів США. а в червні 2012 року ще 100
доларів США.

Відповідно сума основного боргу
ОСОБА_9 перед ОСОБА_7 за договором
позики становить 76704,00 гривні, що за
офіційним курсом Національного банку
України складає 9600 доларів США із
розрахунку 1 долар CША = 7. 99 грн.

Позивач ОСОБА_7 просила в рахунок
погашения заборгованості за договором
позики від 09 серпня 2005 року та
Додаткового договору № 1 від 27 лютого
2007 року в розмірі 116234,40 грн. з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних па підставі договору іпотеки
від 09 серпня 2005 року звернути стягнення
на Предмет іпотеки, а саме: квартиру
АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 на підставі
свідоцтва на право власності на житло,
виданого виконкомом Вінницької
міської ради 09.06.2000 року, згідно з
рішенням від 09.06.2000р. № 807,
зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 28.07.2005 р.
в реєстровій книзі під №657, реєстр.
№1412/69931, шляхом проведення прилюдних
торгів у межах процедури виконавчого
провадження. Початкову ціну продажу
Предмета іпотеки для подальшої
реалізації визначити на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності та/ або незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій, але не
нижче за 90% вартості Предмета іпотеки,
визначеної шляхом його оцінки.

При розгляді справи позивачем
було подано заяву про зменшення
позовних вимог. Позивач просить
стягнути з відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_3
ОСОБА_11, ОСОБА_5 та ОСОБА_8
заборгованість з урахуванням 3% річних
та індексу інфляції станом на 13
листопада 2013 року відповідно до
розрахунку, яка становить 87059,58 грн.
також витрат на проведення
почеркознавчої експертизи в сумі 1852,52
грн. та відшкодувати їй збитки в
розмірі 17789.00 грн. Позовні вимоги про
стягнення збитків мотивовані тим, що у
зв`язку з неповерненням ОСОБА_9 коштів
ОСОБА_7 вона вимушена була брати
побутові кредити в банках на побутові
потреби в розмірі 17789,00 грн.

Представник позивача звернулась
до суду з клопотанням про поновлення
строку позовної давності за цим
позовом. Заява мотивована тим, що в 2011 р.
позивач завагітніла і часто хворіла,
перебуваючи на лікарняних з 06.07.2011 р. по
21.07.2011 p., з 22.07.2011 p. по 05.08.2011 р., з 08.08.2011р.
по 13.08.2011р., з 24.10.2011р. по 02.11.2011р., з
07.11.2011р. по 12.11.2011 р., допологова та
післяпологова відпустка - лікарняний з
14.11.2011р. по 18.03.2012р., додаткова відпустка
в зв'язку з ускладненням в пологах -
лікарняний з 19.03.2012р. по 02.04.2012 р. 07
лютого 2012 р. народилась дитина, яка
потребувала постійного догляду зі
сторони позивача ОСОБА_7 має ще одну
неповнолітню дитину, 08.06.2004р.
народження, яка теж потребує
постійного догляду.

Вінницький міський суд 20.11.2013 року
вирішив позов ОСОБА_7 задовольнити
частково.

В рахунок погашення заборгованості за
договором позики від 09 серпня 2005 року
та додаткового договору №1 від 27 лютого
2007 року в розмірі 87059,58 грн. З
врахуванням індексу інфляції та 3%
річних звернути стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8
на підставі свідоцтва на право
власності на житло, виданого
виконавчим комітетом Вінницької
міської ради 09.06.2000 року згідно з
рішенням від 09.06.2000 р. № 807,
зареєстрованого в КП «Вінницьке ООБТІ»
28.07.2005 р. в реєстровій книзі під № 657,
реєстр № 1412/69931, шляхом проведення
прилюдних торгів у межах процедури
виконавчого провадження.

Початкову ціну продажу предмета
іпотеки для подальшої реалізації
визначити на підставі оцінки,
проведеної суб`єктом оціночної
діяльності та/або незалежним експертом
на стадії оцінки майна під час
проведення виконавчих дій, але не нижче
за 90% вартості предмета іпотеки,
визначеної шляхом його оцінки.

В задоволенні решти позову
відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_7 у відшкодування витрат
зі сплати судового збору 870,60 грн., за
правову допомогу в розмірі 3000 грн., за
проведення експертизи в розмірі 1836 грн.

В апеляційній скарзі відповідачі
ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
просять рішення скасувати як
незаконне і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задоволити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214
ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права.

Обгрунтованим визнається рішення,
коли висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

У рішенні суду обов'язково повинні
бути зазначені судом факти і
відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону
залишаються поза увагою суду.

У відповідності до ч. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Розглядаючи позов про звернення
стягнення на майно, передане в іпотеку
суд повинен був врахувати, як визначені
ч. 2 ст. 16 ЦК способи захисту судом
цивільних прав та інтересів, так і
норми Закону України від 05.06.2003 року №
898-IV «Про іпотеку», якими встановлено
особливості звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Суд в рішенні посилався на
вищевказані норми матеріального права,
однак прийшов в даній конкретній
ситуації до хибного висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_9 порушив
взяті на себе зобов`язання за договором
позики додатковим договором № 1,
внаслідок чого утворилась
заборгованість з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних 87059,58 грн. і
відповідачі мають компенсувати
позивачу вказану суму.

Разом з тим суд мав би врахувати
співмірність заборгованості з
вартістю іпотечного майна, чого не було
зроблено. На час розгляду справи зросла
не тільки заборгованість відповідачів
у зв`язку із зниженням гривні відносно
долара, а й вартість іпотечного майна -
двохкімнатної квартири у м. Вінниці
площею 56,6 кв. м. по вул. Островського.

Крім того, суд визнав, що в
квартирі проживають разом з
відповідачами ще двоє малолітніх
дітей, однак цим обставинам, дав
неналежну оцінку.

Статтею 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
визначено, що держава охороняє і
захищає права та інтереси дітей під час
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна. Неприпустиме зменшення
або обмеження прав та інтересів дітей
під час вчинення будь-яких правочинів
щодо жилих приміщень. Органи опіки та
піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
замінюють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
відповідно до закону. Для вчинення
будь-яких правочинів щодо нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону.

Служба у справах дітей Вінницької
міської ради заперечує проти
задоволення позову, оскільки це
порушує житлові права дітей.

Суд в рішенні вказав, що згідно п. 1
Додаткового договору № 1 до договору
позики від 27.02.2007 року повернення боргу
має бути здійснено 27 серпня 2008 року,
відповідно трирічний строк позовної
давності закінчився 28 серпня 2011 року.
ОСОБА_7 з позовом до суду звернулась
08.11.2012 р. До закінчення строку позовної
давності ОСОБА_7 в 2011 році завагітніла і
знаходилась на лікарняних з 06.07.2011 р. по
21.07.2011 p., з 22.07.2011 p. по 05.08.2011 р., з 08.08.2011р.
по 13.08.2011р. В період вагітності на
утриманні і вихованні ОСОБА_7
знаходилась старша малолітня дитина,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Наведені представником
позивача причини пропуску строку
позовної давності суд визнав поважним
і поновив такий строк відповідно до ч. 5
ст. 267 ЦК України.

З таким висновком суду також
погодитись не можна.

При дослідженні поважності причин
пропуску строку суду необхідно було
виходити з того, що поважними є причини
пов`язані з об`єктивними,
непереборними, істотними труднощами
звернення до суду за захистом
порушених прав.

Таким чином, залишення без
задоволення заяви представника
відповідачів про застосування строку
позовної давності при ухваленні
рішення не можна визнати переконливим.

З огляду на викладене рішення суду
підлягає скасуванню, апеляційна скарга
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК
України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9, ОСОБА_3,
ОСОБА_4., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20.11.2013 року
скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до
ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8
про стягнення боргу шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: