Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4170/14
Головуючий у 1-й інстанції: Перекупка
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» на рішення
Димитровського міського суду
Донецької області від 19 травня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» (далі -
ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог
вказало, що 07.12.2005 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» і ОСОБА_3 був укладений
договір без №, за яким відповідач 07.12.2005
року отримав кредит у сумі 5 000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до умов укладеного
договору, договір складається з Заяви
позичальника та Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам.
Проте відповідач забов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, порушуючи умови договору, не
зробив оплату по наданому йому кредиту
і не сплатив відсотки за користування
кредитом. Тому станом на 04.12.2013 року
заборгованість відповідача за
кредитом склала 35 191,20 грн., яка
складається з наступного: 4 495 грн. 98 коп.
- заборгованість за кредитом; 28 543,26 грн.
- заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6. Умов та правил
надання банківських послуг: 500.00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1651,96 - штраф
(процентна складова).

Позивач у судовому засіданні наполягав
на задоволені позовних вимог,
обґрунтовуючи їх матеріалами доданими
до позовної заяви.

Відповідач та представник відповідача
з позовними вимогами не погодилися у
повному обсязі та вважали, що у позові
слід відмовити у зв'язку зі спливом
терміну подання позову.

Рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 19 травня 2014 року
у задоволені позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк», посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову та
стягнути з відповідача судові витрати
по справі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
07.12.2005 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» і
ОСОБА_3 був укладений договір без №, за
яким відповідач 07.12.2005 р. отримав кредит
у сумі 5 000,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 48,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідно до умов
укладеного договору, договір
складається з Заяви позичальника та
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам. Проте відповідач
забов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, порушуючи
умови договору, не зробив оплату по
наданому йому кредиту і не сплатив
відсотки за користування кредитом.
Тому станом на 04.12.2013 року
заборгованість відповідача за
кредитом склала 35 191,20 грн., яка
складається з наступного: 4 495 грн. 98 коп.
- заборгованість за кредитом; 28 543,26
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6. Умов та правил
надання банківських послуг: 500.00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1651,96 - штраф
(процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Суд вважав, що при розгляді вимог
позивача по кредитному договору без №
від 07.12.2005 р. повинна бути застосована
загальна позовна давність тривалістю в
3 роки, яка встановлена ст.257 ЦК України,
щодо стягнення пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором у
розмірі штрафів: 500грн. (фіксована
частина штрафу) та 1651,96 грн. (процентна
складова штрафу) повинна бути
застосована спеціальна позовна
давність терміном в 1 рік, яка
встановлена ст. 258 ЦК України для
стягнення пені.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Стаття 261 ЦК України вказує, що перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила....за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Дій що свідчать про визнання ОСОБА_3
боргу, які б були підставою для
переривання перебігу позовної
давності, згідно ст.264 ЦК України з боку
відповідача не вчинялися, що не могло
бути спростовано позивачем. Тобто
позивачем пропущено строк позовної
давності основної вимоги
заборгованості.

Згідно вимог ст. 266 ЦК України, зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, пені, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Відповідно до вимог ч.3. ст.267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Зазначений висновок підтверджено
Верховним Судом України на спільному
засіданні Судових палат у цивільних та
господарських справах 06.11.2013 р. при
розгляді справу № 6-116цс13, предметом
якої був спір щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
і зробив правовий висновок, згідно з
яким початок перебігу строку позовної
давності відповідно до ст. 261 ЦК України
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов.

Також зазначений вище висновок
підтверджується постановою Верховного
суду України від 19.03.2014 р., згідно якої
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле МОМТН),
а дія картки закінчилась.

Таким чином, суд обґрунтовано
вважав, що у задоволені позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3
слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується із
доводами апеляційної скарги про дію
договору на даний час, оскільки
відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH) та
що останній платіж здійснено 07.04.3006
року (а.с.5-6), а дія картки закінчилась
07.12.2006 року.

Оскільки позивач звернувся за захистом
своїх прав лише 18.12.2013 року, отже з
пропуском строку позовної давності,
передбаченого статтею 257 ЦК України
на застосуванні якого наполягав
відповідач (а.с.89), суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволені
позову за пропуском строку позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги про постійну
лонгацію договору на підставі п.9.12
Умов і правил надання банківських
послуг суперечать правовій позиції,
яка висловлена Верховним Судом України
в постанові від 19 березня 2014 року
справа № 6- 14 цс 14 в аналогічній справі,
де зазначено, що відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Отже доводи та обставини, на які
посилається в апеляційній скарзі, не
спростовують висновків суду, колегія
судів не вбачає порушень норм
матеріального та процесуального при
ухвалені судом першої інстанції
рішення, а тому апеляційна скарга не
підлягає задоволення.

Керуючись ст.ст.307,308,314,317 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Димитровського міського суду
Донецької області від 19 травня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: