Справа № 750/7355/14
Провадження № 2/750/2339/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова у складі:

головуючої - судді Карапута Л.В.,

при секретарі - Руденок В.О.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,

в с т а н о
в и в:

18.07.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду в інтересах ОСОБА_3,
ОСОБА_4 з позовом до відповідача про
стягнення заподіяної матеріальної
шкоди в розмірі 3219 грн. 47 коп. та
моральної шкоди в розмірі 50000 грн. 00 коп.

Судом до участі в справі залучено
в якості співвідповідача Приватне
акціонерне товариство «Страхове
товариство «Гарантія».

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 21.11.2014 року прийнято
відмову від позову ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, провадження по справі
закрито.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала, просила
відшкодувати заподіяну матеріальну
шкоду з відповідача ОСОБА_5 в розмірі 3219
грн. 47 коп. та стягнути моральну шкоду
на користь сина ОСОБА_3 в розмірі 40000
грн. та на користь сина ОСОБА_4 10000 грн..

В обґрунтуванні своїх позивних
вимог ОСОБА_1 тим, що 22.07.2011 року
відповідач скоїв наїзд на сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, автомобілем марки «ЗАЗ
-ТF69YР» реєстраційний номер НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_5, а син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 встиг перебігти дорогу,
проте після аварії також отримав
душевні страждання, оскільки на його
очах був збитий менший брат ОСОБА_3.

ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги
ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_5 позов визнав
частково та пояснив суду, що не
заперечує відшкодувати заподіяну
матеріальну шкоду на придбання ліків,
витрати на посилена харчування не
визнає та моральну шкоду просив
стягнути в розмірі 3000 грн.

Представник співвідповідача
Приватного акціонерного товариства
«Страхове товариство «Гарантія»
просив відмовити в задоволенні позову,
оскільки позивачем до страхової
компанії ніяких вимог не заявлено.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши матеріали
справи, матеріали адміністративної
справи №3/2506/5391/11, матеріали
кримінальної справи №17127 від 22.07.2011
року, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.07.2011 року о 19
год. 25 хв. ОСОБА_5 в м. Чернігові по
проспекту Перемоги в районі будинку №
125, керуючи транспортним засобом марки
«ЗАЗ -ТF69YР» реєстраційний номер НОМЕР_1,
під час руху не зменшив швидкості руху
автомобіля, аж до повної його зупинки, в
результаті чого виїхав на
нерегульований пішохідний перехід, де
відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_4, в
результаті чого транспортний засіб
тримав механічні пошкодження, а
пішохід ОСОБА_4 тілесні ушкодження, чи
порушив пункти 1.3, 1.5, 2.3б, 18.1, 18.4 Правил
дорожнього руху, тобто скоїв
правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП
України.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав
тілесні ушкодження, які згідно акту
додаткового комісійного
судово-медичного дослідження №202/12
закінченого 20.09.2014 року відносяться до
легких тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад
здоров»я.

ОСОБА_3 перебував у лікарні в
травматологічному відділенні з 22.07.2011
року по 03.08.2011 року, потім був
переведений в неврологічне відділення,
де лікувався з 03.08.2011 року по 13.08.2011 року.

Також перебував в неврологічному
відділення Чернігівської обласної
дитячої лікарні в період з 12.03.2012 року
по 23.03.2012 року.

Органами досудового слідства була
проведена перевірка обставин
дорожньо-транспортної пригоди. Було
встановлено, що в діях водія ОСОБА_5
вбачається порушення вимог пп. 1.3, 1.5, 2.3
(б), 18.1,18.4 Правил дорожнього руху, а саме
- водій не зменшив швидкості руху свого
автомобіля аж до повної зупинки,
внаслідок чого виїхав на пішохідний
перехід, де відбувся наїзд на дитину.

Постановою старшого слідчого СВ ЧМВ
УМВС України в Чернігівській області
від 03.04.2012 року в порушенні
кримінальної справи відмовлено.

Постановою Деснянського районного
судуд м. Чернігова від 11.10.2001 року
притягнуто ОСОБА_5 до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КпАП України
і накладено адміністративне стягнення
у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода,
заподіяна джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Оскільки ОСОБА_5 на законних
підставах керував автомобілем марки
«ЗАЗ -ТF69YР» реєстраційний номер НОМЕР_1,
тобто на відповідній правовій підставі
володів транспортним засобом, а
позивач наполягає на стягненні
матеріальної та моральної шкоди саме з
нього, тому саме він повинен нести
відповідальність за шкоду, заподіяну
джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно полісу №ВЕ/1621292
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_5 була
застрахована.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК
України, особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року №4, за
вибором потерпілого вимога про
відшкодування шкоди може бути
пред'явлена безпосередньо до винної
особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК
України особа, яка відповідає за шкоду,
завдану з вини іншої особи, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи, якщо за законом межі
відповідальності останньої та особи,
яка за неї відповідає, однакові. З
винної особи за регресною вимогою
стягується розмір визначеного
відшкодування за зобов'язанням з
відшкодування шкоди, а якщо законом
встановлено межі відшкодування або
межі відповідальності винної особи, то
витрати з такої особи стягуються у цих
межах.

За вказаний період лікування
позивачем надані чеки про придбання в
різних аптечних закладах міста
медичних препаратів, що відповідає
випискам медичних карток
стаціонарного хворого ОСОБА_3, суд
вбачає за необхідне стягнути на
користь позивача витрати на лікування
на суму 1543 грн. 47 коп. При цьому судом не
враховується сума сплачена по
квитанції №18/46 за призначенням платежу
благодійної допомоги в розмірі 80 грн. 00
коп.

Одночасно підлягає стягненню з
відповідача 176 грн. 00 коп. заподіяних
збитків за здачу квитків, оскільки
позивачем були придбані квитки на
потяг до м. Херсона всієї сім»ї, однак в
зв»язку з дорожньо-транспортною
пригодою, остання була змушена здати
квитки.

Згідно розписки вбачається, що
ОСОБА_1 отримала в рахунок погашення
матеріальної шкоди внаслідок ДТП, що
сталася 22.07.2011 року між її сином та
ОСОБА_5 грошові кошти від ОСОБА_5 в сумі
500 грн. (а.с. 59), про що не заперечила в
судовому засіданні, тому суд з
врахуванням сплачених коштів вважає
необхідним стягнути у відшкодування
матеріальної шкоди з відповідача суму
в розмірі 1139 грн. 47 коп.

Стосовно відшкодування
матеріальної шкоди, які були понесені
на посилене харчування в розмірі 1500
грн., позивачем не надано доказів, що
посилене харчування призначалося,
було використано, оскільки не надано
будь-яких чеків їх придбання.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Виходячи зі змісту ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Суд вважає також доведеним заподіяння
ОСОБА_3 моральної шкоди, що виразилась в
душевних стражданнях. Вирішуючи
питання розміру відшкодування суд
враховує глибину та тривалість
заподіяних душевних страждань і з
урахуванням принципу розумності,
об'єктивності та справедливості
вважає достатньою компенсацією
стягнення 7000 грн. 00 коп..

Відповідно до п. 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України
„Про судову практику в справах про
відшкодування моральної
( немайнової ) шкоди" від 31.03.1995 року
№ 4, ( далі Постанови ) під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Крім того, виходячи з п. 5
Постанови, загальними підставами
цивільно-правової відповідальності
для відшкодування моральної
(немайнової) шкоди є: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою та протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

При цьому, в судовому засіданні
не доведено факт спричинення моральної
шкоди ОСОБА_4, - втрат немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних йому з боку
відповідача та причинного зв'язку, що
пов»язане з наслідками ДТП, яке мало
місце у липні 2011 року, існування
причинно -наслідкового зв'язку
позивачем не доведено.

Також із відповідача на користь
держави належить стягнути судові
витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208 - 209, 292, 294
ЦПК України, суд

в и р і ш и
в:

позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3,
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
відшкодування матеріальної шкоди 1139
грн. 47 коп., моральної шкоди 7000 грн. 00
коп., а всього на загальну суму 8139 грн. 47
коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20
коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.В. Карапута