Справа № 521/8650/13-ц
Провадження № 2/521/5096/14
12 листопада 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси
в складі: головуючого судді Роїк
при секретарі Дукіній Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користування власністю та
ОСОБА_1 звернувся до Малиновського
районного суду м. Одеси. Уточнивши
позовні вимоги звернувся з позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користування власністю та виселення.
При цьому позивач посилається на те, що
у грудні 2013 року, ОСОБА_1 на підставі
розпорядження органу приватизації №
240331 від 06.12.2013 року і свідоцтва про
виданого Департаментом міського
господарства Одеської міської ради
06.12.2013 року, було приватизовано 211/1000
частин комунальної квартири,
розташованої за адресою : АДРЕСА_1.
Загальна площа квартири складала 19.5 кв.
м. У вказаній квартирі до її
приватизації, ОСОБА_1 мешкав на
підставі Договору найму житла,
укладеного між ним і Комунальним
підприємством «Домоуправління №18»
Одеської Міської ради. Також в цій
квартирі нині разом з позивачем
проживає його колишня дружина ОСОБА_2, з
якою брак був розірваний, на підставі
Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 29 травня 2012 року.
Відповідач не являється, членом сім'ї
позивача і ніяких стосунків з нею не
підтримуються. Крім того після
розлучення з відповідачем, у ОСОБА_1
з'явилася інша жінка ОСОБА_3, з якою він
знаходиться у фактичних шлюбних
стосунках і яка народила йому дитину
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Також у ОСОБА_3 є
дитина від першого шлюбу - ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає разом нею. У
зв'язку, з чим позивачу і ОСОБА_3
потрібна квартира позивача для
спільного проживання з двома дітьми.
Але відповідач ОСОБА_2 всіляко
перешкоджає новій сім'ї позивача, в
проживанні в його квартирі
розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач не пускає в квартиру ОСОБА_3,
постійно влаштовує скандали,
систематично висловлює лайки і загрози
в адресу позивача і в адресу ОСОБА_7, чим
сильно нервує дітей і робить
неможливим проживання в цій квартирі.
Крім того на усі пропозиції
добровільно виселитися з квартири
позивача, відповідач ОСОБА_2 відповідає
категоричною відмовою, чим створює
перешкоди в користуванні, володінні і
розпорядженні його квартирою.

В судове засідання представник
позивача надав клопотання в якому
уточнені позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, не заперечував проти
заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, про причини неявки суд не
повідомила.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що у грудні 2013 року,
ОСОБА_1 на підставі розпорядження
органу приватизації № 240331 від 06.12.2013
року і свідоцтва про право власності на
житло №3-29800, виданого Департаментом
міського господарства Одеської
міської ради 06.12.2013 року, було
приватизовано 211/1000 частин комунальної
квартири, розташованої за адресою :
АДРЕСА_1. Загальна площа квартири
складала 19.5 кв. м.

У вказаній квартирі до її приватизації,
ОСОБА_1 мешкав на підставі Договору
найму житла, укладеного між ним і
Комунальним підприємством
«Домоуправління №18» Одеської Міської
ради. Також в цій квартирі нині разом з
позивачем проживає його колишня
дружина ОСОБА_2, з якою брак був
розірваний, на підставі Рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 29 травня 2012 року.

Відповідач не являється, членом сім'ї
позивача і ніяких стосунків з нею не
підтримує. Крім того після розлучення з
відповідачем, у позивача ОСОБА_1
з'явилася інша жінка ОСОБА_3, з якою він
знаходиться у фактичних шлюбних
стосунках і яка народила від нього
дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Також у
ОСОБА_3 є дитина від першого шлюбу -
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає разом
матір'ю.

Позивачу і ОСОБА_3 потрібна квартира
позивача для спільного проживання з
двома дітьми. Але відповідач ОСОБА_2
перешкоджає меті і новій сім'ї
позивача, в проживанні в його квартирі
за адресою: АДРЕСА_1. Позивач не пускає в
квартиру ОСОБА_3, постійно влаштовує
скандали, систематично висловлює лайки
і загрози в адресу позивача і в адресу
ОСОБА_7, чим сильно нервує дітей і
робить неможливим проживання в цій
квартирі. На усі пропозиції
добровільно виселитися з квартири
позивача, відповідач ОСОБА_2 відповідає
категоричною відмовою, чим створює
перешкоди в користуванні, володінні і
розпорядженні його квартирою.

В судовому засіданні судом
допитувались свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_8.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свідчила
наступне. ОСОБА_3 є дружиною позивача та
має ворожнечі стосунки з відповідачем
по справі. Знайома з позивачем
приблизно 3 роки, 2,5 років проживають,
має спільну дитину. Проживає за адресою
АДРЕСА_1. Свідчила, що не потрапляє до
квартири з вини відповідача. Кожен день
намагається увійти. Зверталася до
міліції.

В судовому засіданні ОСОБА_8 свідчила
наступне. ОСОБА_1 знає з роботи,
оскільки він є її колегою. Зі слів
ОСОБА_1 знає, що його колишня дружина не
пускає до належної ОСОБА_1 квартири
АДРЕСА_1. Після розмов по телефону з
колишньою дружиною ОСОБА_1 нервовий. На
роботі під час спілкування з чоловіком
відповідач активно жестикулювала і
скандалила. З новою дружиною скандали
більше року зі слів позивача.

ОСОБА_3 є дружиною позивача та має
ворожнечі стосунки з відповідачем по
справі. Знайома з позивачем приблизно 3
роки, 2,5 років проживають, має спільну
дитину. Проживає за адресою АДРЕСА_1.
Свідчила, що не потрапляє до квартири з
вини відповідача. Кожен день
намагається увійти. Зверталася до
міліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Житлового
Кодексу Української РСР якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу
Української РСР громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно до ст. 157 ЖК УРСР членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цього
Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

У відповідності до ст. 391 Цивільного
Кодексу України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Також в матеріалах справи наявні
відповіді Малиновського районного
відділу Одеського міського Управління
ГУМВС України в Одеській області №
31/21-29674 від 30.10.2014 року та від 04.11.2014 року
про відсутність ознак кримінального
правопорушення. Згідно до цих довідок
встановлено, що ОСОБА_2 проживає в
квартирі АДРЕСА_1 та вимагає своєї долі
частини житлового приміщення. З ОСОБА_2
проведена профілактична бесіда,
роз'яснено порядок рішення спірних
питань, попереджена про
відповідальність за порушення
законодавства. Вказане
підтверджується відповідними
відповідями.

Таким чином за умови проведення
заочного розгляду справи, а також
неявки в судове засідання відповідача,
суд вважає за можливе задовольнити
позовні вимоги.

Керуючись, ст. ст. 116, 156 ЖК Української
РСР, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224 - 226 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди, у володінні
користуванні і розпорядженні
приналежними мені на праві власності
211/1000 частинами комунальної квартири,
загальною площею 19.5 кв. м.,
розташованими за адресою: АДРЕСА_1.

Виселити з приналежних ОСОБА_1 на праві
власності 211/1000 частин комунальної
квартири, загальною площею 19.5 кв.м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1
відповідачку ОСОБА_2, а також інших
осіб, які можуть мешкати з
відповідачкою у вказаній квартирі.

Рішення може бути оскаржене позивачем
шляхом подання апеляційному суду через
суд першої інстанції апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення з заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції.

Суддя: