справа № 462/2760/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Залізничний
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхове товариство
"Гарантія" до ОСОБА_1, третя особа:
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у квітні 2014 р. звернувся в суд з
позовом про відшкодування з
відповідача 28702 грн. 70 коп. матеріальної
шкоди в порядку регресу. Свої позовні
вимоги мотивує тим, що 02.07.2009р. близько
09.15 год. ОСОБА_1, керуючи транспортним
засобом "Ніссан" з державним номерним
знаком НОМЕР_3, при виїзді з другорядної
дороги не дав дорогу автомобілю, що
рухався по головній дорозі, внаслідок
чого здійснив зіткнення з автомобілем
"Мазда 6" з державним номерним знаком
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та
автомобілем "Фольксваген" з державним
номерним знаком НОМЕР_2, що спричинило
пошкодження транспортних засобів.
Оскільки автомобіль "Мазда 6" на момент
дорожньо-транспортної пригоди був
застрахований у ВАТ "СТ "Гарантія" за
договором добровільного страхування
наземного транспорту, згідно
страхового акту №1172 від 08.12.2009р. за
ремонт вказаного транспортного засобу
було виплачено страхове відшкодування
в сумі 57405 грн. 41 коп. Оскільки
винуватими у вчиненні ДТП є двоє
водіїв-учасників, то позивач має право
вимоги до ОСОБА_1 у межах суми половини
виплаченого страхового відшкодування,
а саме просить стягнути з відповідача
28702 грн. 70 коп. матеріальної шкоди.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, давши
пояснення аналогічні наведеним в
позовній заяві, просить позов
задовольнити.

Відповідач та його представник проти
позову заперечили та зазначили, що
дійсно 02.07.2009р. мала місце
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої автомобіль під
керуванням ОСОБА_1 зіткнувся з
автомобілем під керуванням ОСОБА_2
Винуватими у вчиненні ДТП визнано обох
водіїв, проте вважають, що частка вини
відповідача є значно меншою і
становить не більше 30 %, ніж частка вини
ОСОБА_2, так як останній порушив більше
пунктів Правил дорожнього руху. Разом з
тим, позивачем було пропущено строк
звернення до суду з даним позовом,
оскільки вказана ДТП мала місце
02.07.2009р., що є підставою для відмови в
позові. Просять в позові відмовити за
пропуском строку позовної давності.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, хоча був належно
повідомлений про час та місце слухання
справи, причини неявки не повідомив і
суд вважає за можливе розглянути
справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення представників
сторін, відповідача, вивчивши
матеріали справи, оглянувши цивільну
справу №2-3897/11, адміністративні справи
№3-2314/09 та №450/63/13-п, суд прийшов до
висновку, що позов слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 979, 981 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору. Договір страхування
укладається в письмовій формі. Договір
страхування може укладатись шляхом
видачі страховиком страхувальникові
страхового свідоцтва (поліса,
сертифіката).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 25 Закону України "Про
страхування" передбачено, що
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника і страхового акту, який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою.

Згідно ст. 988 ЦК України, страховик
зобов'язаний здійснити страхову
виплату у разі настання страхового
випадку, в строк, встановлений
договором.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
визначеного відшкодуванням, якщо інший
розмір не встановлений законом.

У відповідності до ст. 993 ЦК України та
ст. 27 Закону України "Про страхування"
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до ч.3 п.1 ст. 1188 ЦК України
шкода завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується за наявності вини всіх
осіб, діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне
значення.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п.8
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" шкода, завдана
кількома особами, відшкодовується
кожною з них у частці, завданій нею (у
порядку часткової відповідальності).
Особи, які спільно завдали шкоди, тобто
завдали неподільної шкоди
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому
самому порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

Судом встановлено, що 02.07.2009 року
близько 09.15 год. на 4 км+850 м автодороги
Західний обхід м.Львова сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої автомобіль "Ніссан" під
керуванням ОСОБА_1, зіткнувся з
автомобілем "Мазда 6" під керуванням
ОСОБА_2 та автомобілем "Фольксваген"
/а.с.35/. Винуватими у вчиненні ДТП
визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що
підтверджується постановами
Залізничного районного суду м. Львова
від 07.09.2009 року та Пустомитівського
районного суду Львівської області від
12.02.2013 року про притягнення їх до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП. /а.с.35, 36/.

Згідно договору добровільного
страхування наземного транспорту №
5-2256/08.047 від 07.11.2008 року автомобіль
НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2
застрахований ВАТ "Страхове товариство
"Гарантія" /а.с.4/, програма стахування
повне КАСКО.

Відповідно до висновку спеціаліста №388
експертного автотоварознавчого
дослідження по визначенню вартості
відновлювального ремонту від 05.08.2009
року, вартість відновлюваного ремонту
пошкодженого автомобіля "Мазда 6"
становить 59092,85 грн. /а.с.18-20/.

З матеріалів справи, вбачається, що
страховика повідомлено про страховий
випадок шляхом надіслання на його
адресу повідомлення про подію № 847 від
02.07.2009 року /а.с.5/.

Як вбачається із страхового акту № 1172
від 08.12.2009 року дорожньо-транспортну
пригоду, що трапилась визнано
страховим випадком, а розмір
страхового відшкодування, що підлягає
виплаті визначений у розмірі 57405,41 грн.
/а.с.7/.

На підставі заяви власника
застрахованого автомобіля - ОСОБА_2 про
виплату страхового відшкодування від
13.08.2009 року /а.с.6/, страховиком виплачено
страхове відшкодування у розмірі 57405,41
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями № 1580, № 2163, № 777, №778 /а.с.9,
11, 13, 15/.

З матеріалів адміністративної справи
№450/63/13-п стосовно водія ОСОБА_2 за ст.124
КУпАП вбачається, що дана ДТП мала
місце на автодорозі Західний обхід
м.Львова в с.Зимна Вода на повороті в
смт.Рудне. Водій автомобіля "Ніссан"
ОСОБА_1 при виїзді із смт. Рудне,
пропустивши автомобілі, почав рух на
невеликій швидкості і виїхав на
головну дорогу в напрямку Рясне, в цей
час водій автомобіля "Мазда-6" ОСОБА_2, що
рухався по головній дорозі в напрямку
Рясне, перестроївся з лівої смуги руху
в праву, рухаючись зі швидкістю 80-85
км/год і на правій смузі руху в напрямку
Рясне зіткнувся із автомобілем
"Ніссан", після чого вдарив автомобіль
"Фольксваген".

Згідно висновку спеціаліста №1/316 від
31.07.2009р. виконаного експертом сектору
автотехнічних досліджень НДЕКЦ при
ГУМВС України у Львівській області
ОСОБА_3, в даній дорожній ситуації водій
автомобіля "Ніссан Прем»єра" ОСОБА_1
повинен був керуватися технічними
вимогами п.п.1.5, 1.10 відносно термінів:
«дати дорогу», «дорожні умови»,
«дорожня обстановка», «перевага»,
«перехрестя», 2.3.б, 8.1, 10.1, 16.1, 16.11 та
вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати
дорогу» розділу 33 «ДОРОЖНІ ЗНАКИ» ПДР,
а водій автомобіля "Мазда-6" ОСОБА_2
повинен був керуватися технічними
вимогами п.п.1.5, 1.10 відносно термінів:
«безпечний інтервал», «безпечна
швидкість», «дорожні умови», «дорожня
обстановка», «небезпека для руху», 2.3.б,
8.1, 12.1, 12.3, 12.9 б, 13.1 та вимогами
горизонтальної розмірки 1.1 (вузька
суцільна лінія) розділу 34 «ДОРОЖНЯ
РОЗМІТКА» ПДР. В даному випадку
технічна можливість уникнути даної ДТП
водій автомобіля "Ніссан Прем»єра"
ОСОБА_1 визначалася виконанням ним
технічних вимог п.п. 1.5, 1.10 відносно
термінів: «дати дорогу», «дорожні
умови», «дорожня обстановка»,
«перевага», «перехрестя», 2.3.б, 8.1, 10.1, 16.1,
16.11 та вимогами дорожнього знаку 2.1
«Дати дорогу» розділу 33 «ДОРОЖНІ
ЗНАКИ» ПДР. При заданих вихідних даних,
швидкості руху автомобіля "Мазда 6" в 80
км/год, у його водія ОСОБА_2 не було
технічної можливості уникнути
зіткнення з автомобілем "Ніссан
Прем»єра" шляхом застосування
своєчасного екстреного гальмування з
моменту виникнення небезпеки для руху.
В даній дорожній ситуації дії водія
ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 1.5, 1.10
відносно термінів: «дати дорогу»,
«дорожні умови», «дорожня обстановка»,
«перехрестя», 2.3.б, 8.1, 10.1, 16.1, 16.11 та
вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати
дорогу» розділу 33 «ДОРОЖНІ ЗНАКИ» ПДР.
В даній дорожній ситуації дії водія
ОСОБА_2: не відповідали вимогам п.1.10
відносно термінів: «безпечний
інтервал», «дорожні умови», «дорожня
обстановка», «небезпека для руху», 8.1,
12.3, 13.1 та вимогам горизонтальної
розмірки 1.1 (вузька суцільна лінія)
розділу 34 «ДОРОЖНЯ РОЗМІТКА» ПДР, однак
вказаний факт невідповідності дій
водія не знаходиться в прямому
причинно-наслідковому зв»язку з
настанням даної пригоди; не
відповідали вимог п.п. 1.5, 1.10 в частині
тлумачення терміну «безпечна
швидкість», 2.3.б, 12.1, 12.4 та 12.9 б ПДР і
вказана невідповідність дій водія
знаходиться в прямому
причинно-наслідковому зв»язку з
настанням даної пригоди. При заданих
вихідних даних з технічної точки зору
причиною настання даної пригоди стали
як невідповідаючі технічним вимогам
п.п.1.5, 1.10 відносно термінів: «дати
дорогу», «дорожні умови», «дорожня
обстановка», «перевага», «перехрестя»,
2.3.б, 8.1, 10.1, 16.1, 16.11 та вимогам дорожнього
знаку 2.1 «Дати дорогу» розділу 33
«ДОРОЖНІ ЗНАКИ» ПДР дії водія
автомобіля "Ніссан Прем»єра" ОСОБА_1 так
і невідповідаючі технічним вимогам п.п.
1.5, 1.10 в частині тлумачення терміну
«безпечна швидкість», 2.3.б, 12.1, 12.4 та 12.9 б
ПДР дії водія автомобіля "Мазда-6"
ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_3, який
працює експертом сектору
автотехнічних досліджень НДЕКЦ при
ГУМВС України у Львівській області,
свій висновок №1/316 від 31.07.2009р.
підтримав та зазначив, що у ДТП, яка
мала місце 02.07.2009р. винуваті двоє
водіїв-учасників і, на його думку, вина
водія автомобіля "Мазда-6" ОСОБА_2 є
більшою, ніж вина водія автомобіля
"Ніссан Прем»єра" ОСОБА_1, оскільки
водій ОСОБА_2 перевищив допустиму
швидкість руху в населеному пункті,
рухався із швидкістю 80 км/год, у зв»язку
з чим не мав технічної можливості
уникнути зіткнення шляхом
застосування своєчасного екстренного
гальмування з моменту винекнення
небезпеки для руху. Факт перевищення
ОСОБА_2 допустимої швидкості руху в
населеному пункті перебуває в прямому
причинно-наслідковому зв»язку з
настанням даної пригоди.

З урахуванням обставин ДТП, постанов
суду відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо
порушення кожним водієм пунктів Правил
дорожнього руху, суд визначає ступінь
вини ОСОБА_1 в 30%, а ступінь вини ОСОБА_2 -
70%.

А відтак з врахуванням ступеню
вини з ОСОБА_1 в користь ПАТ "Страхове
товариство "Гарантія" слід стягнути 17221
грн. 62 коп. (57405,41 грн. х 30% : 100% =17221,62 коп.)
на відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Частинами 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку; у
разі пред'явлення особою позову до
одного із кількох боржників, а також
якщо предметом позову є лише частина
вимоги, право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи №2-3897/11, ПАТ "Страхове товариство
"Гарантія" 30.11.2011р. звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 57405
грн. 41 коп. матеріальної шкоди в порядку
регресу. Рішенням Залізничного
районного суду м.Львова від 27.05.2013р., яке
ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 26.09.2013р. залишено без змін, в
задоволенні позову ПрАТ "Страхове
товариство "Гарантія" відмовлено.
Відмовляючи в позові суди виходили з
того, що позивачем не залучено до
участі у справі ОСОБА_2, без участі
якого неможливо визначити ступінь вини
кожного із винуватців ДТП.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи №462/2760/14, "Страхове товариство
"Гарантія" 25.04.2014р. звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2
про відшкодування 28702 грн. 70 коп.
матеріальної шкоди в порядку регресу,
тобто перебіг позовної давності
переривався, а тому суд не приймає до
уваги покликання відповідача та його
представника на те, що позивачем
пропущено строк звернення до суду з
даним позовом.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити
частково і стягнути з відповідача на
користь позивача 17221 грн. 62 коп.
матеріальної шкоди, а також 243 грн. 60
коп. судового збору, а всього - 17465 грн. 22
коп.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 11, 15, 16, 979, 981, 993, 1166, 1188, 1191
ЦК України, ст.27 Законом України "Про
страхування", суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхове товариство "Гарантія" /р/р
622 в Першій Львівській філії АТ
"КредоБанк", МФО 325365, ЗКПО 34046341/ 17221 грн. 62
коп. матеріальної шкоди та 243 грн. 60 коп.
судового збору, а всього - 17465
/сімнадцять тисяч чотириста шістдесят
п'ять/ грн. 22 коп.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копій цього
рішення.

Суддя: