Справа № 461/6984/13-ц
Провадження №2/461/292/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
Галицький районний суд
м.Львова

в складі: головуючого судді
Государського А.В.

при секретарі
Скаб В.О.,

з участю: представника
позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні майном та
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, треті особи - приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, Відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Львівській області, про визнання
договору недійсним та зобов'язання до
вчинення дій,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні майном. В обґрунтування
заявленого позову посилається на те, що
за договором дарування він є власником
квартири АДРЕСА_2 Одна з кімнат
вказаного будинку площею 35,40 кв.м.
містить окремий вхід через горище,
однак відповідач чинить йому перешкоди
у доступі до горища шляхом
самовільного встановлення до дверей
горища замка і використання вказаного
приміщення для власних потреб.
Відповідач в добровільному порядку
відмовляється вивільнити вказане
приміщення, чим порушує його права як
власника. Просить суд зобов'язати
ОСОБА_8 не чинити перешкоди в доступі до
належної йому на праві приватної
власності квартири АДРЕСА_2 Позивач
28.08.2013 року уточнив позовні вимоги,
згідно яких, окрім вимог зазначених у
позовній заяві, просить зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
доступі до квартири АДРЕСА_2 та
зобов'язати його звільнити вищевказане
приміщення.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся в суд зі
зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
треті особи - приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, про визнання договору
недійсним та зобов'язання до вчинення
дій. Стверджує, що рішенням Галицького
районного суду м.Львова від 23.12.2011 року
за ОСОБА_5 визнано право власності на
квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 166,10
кв.м., яку останній подарував ОСОБА_3
Проте, 23.12.2013 року Апеляційний суд
Львівської області скасовано рішення
Галицького районного суду від 23.12.2011
року та прийнято нове рішення про
відмову у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання
права власності. Зазначає, що ОСОБА_5 не
мав правових підстав на розпорядження
вищевказаним майном, а відтак
відповідачі без правових підстав
користуються спірним майном. Просить
суд визнати недійсним договір
дарування від 27.03.2012 року укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та зобов'язати
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно РС ГУЮ у
Львівській області скасувати державну
реєстрацію права власності за ОСОБА_3
на квартиру за адресою: АДРЕСА_1/15,
загальною площею 166,10 кв.м.

Крім того, 07.02.2014 року представником
відповідача за первісним позовом
уточнив вимоги зустрічного позову.
Просить суд витребувати із незаконного
володіння ОСОБА_3 приміщення горища у
будинку АДРЕСА_2 площею більше 29 м.кв.

Представники позивача за первісним
позовом (відповідача за зустрічним)
ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та ОСОБА_1 у судовому
засіданні надали пояснення, аналогічні
викладеним у первісній позовній заяві,
уточнивши позовні вимоги. Просять суд
відмовити у задоволенні зустрічного
позову за безпідставністю.

Представник відповідача за первісним
позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_4
- ОСОБА_2 заперечив проти задоволення
первісного позову з мотивів викладених
у зустрічній позовній заяві та
доповненнях до неї. Просить суд
задовольнити зустрічний позов у
повному обсязі.

Інші сторони у судове засідання не
з'явилися, про причини неявки суд не
повідомили, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд
вважає за можливе проводити розгляд
справи у їх відсутності на підставі
наявних у справі доказів, які вважає
достатніми.

Заслухавши думку сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено, що власником
квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3, що
підтверджується копією Договору
дарування квартири від 27.03.2012 року та
витягом про державну реєстрацію прав
(а.с.3-4).

У вказаній квартирі зареєстрованих
осіб немає, що підтверджується
довідкою з місця проживання про склад
сім'ї і прописки №2134 від 27.09.2012 року
(а.с.7).

Згідно з довідкою Обласного
комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» №3108 від 06.06.2013 року
(а.с.67), станом на 29.12.2012 року квартири
АДРЕСА_2 зареєстровані на праві
приватної власності за ОСОБА_3 на
підставі договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, 27.03.2012 року №656.

Рішенням Галицького районного суду
м.Львова від 23.12.2011 року у справі №2-3078/11
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про визнання права власності, у
задоволенні первісного позову
відмовлено. Зустрічний позов
задоволено. Вирішено визнати за ОСОБА_5
право власності на квартиру АДРЕСА_2
(а.с.112-116).

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 23.12.2013 року у справі
№22-ц/783/5869/13 апеляційну скаргу ОСОБА_4
задоволено. Рішення Галицького
районного суду м.Львова від 23.12.2011 року
в частині задоволення зустрічного
позову ОСОБА_5 скасовано і в цій частині
ухвалено нове, яким відмовлено ОСОБА_5 у
задоволенні його позовних вимог за
зустрічним позовом.

Тому у ОСОБА_5 не було правових підстав
на розпорядження вищевказаним майном.

У відповідності до вимог ст.391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

З огляду на викладене, незважаючи на те,
що ОСОБА_3 зазначений у
правовстановлюючих документах
власником квартири АДРЕСА_3 проте, такі
правовстановлюючі документи видані на
підставі судового рішення, яке в
подальшому було скасовано, суд
критично оцінює такий доказ та
приходить до виснову, що в задоволенні
первісного позову слід відмовити.

Відповідно до ст.15 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту визнання
правочинів недійсними позивач, в силу
ст.10 ЦПК України, зобов'язаний довести
правову та фактичну підставу
недійсності кожного правочину.

Стаття 215 ЦК України встановлює
загальне правило про те, що правочин є
недійсним у зв'язку з недодержанням в
момент його вчинення стороною
(сторонами) загальних вимог, які
необхідні для чинності правочину,
передбачених ст.203 ЦК України.

Проте ст.216 ЦК України визначено
особливі правові наслідки недійсності
правочину. Зокрема, кожна зі сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування, якщо законом не
встановлені особливі правові наслідки
окремих видів недійсних правочинів.

За змістом ст.ст.215, 216 ЦК України вимога
про визнання оспорюваного правочину
недійсним та про застосування
наслідків його недійсності може бути
заявлена як однією зі сторін правочину.
Так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненим правочином.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскаржуючи договір дарування від 27
березня 2012 року, позивач за зустрічним
позовом - відповідач за первісним
позовом не довів суду яке його
невизнане чи оспорювань право
порушено. Як на підставу своєї вимоги
позивач посилається на факт скасування
судового рішення у зв'язку із
винесенням якого було укладено цей
договір. При цьому сторони договору
його не оспорюють.

Відповідач за первісним позовом
(позивач за зустрічним) ОСОБА_4 стороною
в оспорюваному договорі
купівлі-продажу не був. Сторони
договору вимог про визнання договору
купівлі-продажі недійсними не
заявляли.

Також безпідставними є вимоги
відповідач за первісним позовом
(позивач за зустрічним) ОСОБА_4 щодо
витребування із незаконного володіння
ОСОБА_3 приміщення горища у будинку за
адресою: АДРЕСА_3 у відповідності до ст.
387 ЦК України та щодо витребування
майна у добросовісного набувача у
відповідності до ст. 388 ЦК України.

Слід зазначити, що одночасні вимоги
позивача та обрані способи захисту: про
визнання недійсними правочинів та
застосування наслідків недійсності у
відповідності до ст. ст. 215, 216, 230 ЦК
України, про витребування майна із
чужого незаконного володіння за ст. 388
ЦК України є взаємовиключними. При
визнанні правочину недійсним
перевіряються підстави дійсності
(недійсності) правочину незалежно від
добросовісності набувача, а при
витребуванні майна підстави дійсності
чи недійсності правочину не мають
значення, а перевіряються умови
добросовісності чи недобросовісності
набуття майна та підстави вибуття
цього майна із володіння власника.

Отже, на угоду, укладену з порушенням
вимог закону, не поширюється загальне
правило про наслідки недійсності
правочину (двостороння реституція),
оскільки закон передбачає інші
наслідки такого порушення.

Пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України
передбачено, що в разі придбання майна
за відплатним договором у особи, яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у випадку, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст. ст. 387, 388 та 396 ЦК України
право заявляти віндикаційний позов має
власник або титульний володілець
майна.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Звертаючись до суду з вимогою про
витребування із незаконного володіння
ОСОБА_3 приміщення горища, позивач за
зустрічним позовом посилається на те,
що таке приміщення є спільною сумісною
власністю усіх мешканців житлового
будинку, проте не наводить правових
підстав представництва саме ним їхніх
інтересів та не доводить їхньої згоди
на розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України 2004 року,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України 2004
року право власності може бути визнано
на підставі рішення суду за умови
наявності правових підстав для
підтвердження позивачем права
власності на спірне майно.

Оцінюючи докази у їх сукупності,
оскільки позивачем за первісним
позовом та позивачем за зустрічним
позовом не доведено обставин, на які
вони посилаються як на підставу своїх
позовних вимог, суд приходить до
висновку, що в задоволенні обох позовів
слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 169, 208, 209, 212, 214,
215, 218 ЦПК України, ст.ст.215, 216, 388, 391 ЦК
України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні майном відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи -
приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, про визнання
договору недійсним та зобов'язання до
вчинення дій відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
А.В. Государський