Провадження4-с/764/151/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року Ленінський районний
суд міста Севастополя в складі:
головуючого судді - Гаркуші О.М., при
секретарі - Грищенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Севастополі цивільну справу за скаргою
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції міста Севастополя,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою,
просить визнати неправомірною
постанову державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції міста Севастополя (далі -
Відділ ДВС) про відмову у відкритті
виконавчого провадження. Вимоги скарги
мотивовані тим, що представником
ОСОБА_2 ОСОБА_1 12 грудня 2013 року до
Відділу ДВС було подано заяву про
відкриття виконавчого провадження, але
державний виконавець Цеменко М.М.
відмовив у відкритті виконавчого
провадження з тієї підстави, що
виконавчий документ подано з
порушенням вимог п.1 ч.1 ст.19 Закону
України „Про виконавче провадження". У
подальшому, на усне звернення
стягувача, державним виконавцем було
роз'яснено, що довіреність
представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 оформлена
не належним чином, що обумовило відмову
у відкритті виконавчого провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
скаргу, просив її задовольнити з
підстав, визначених у скарзі. Звернув
увагу суду, що при подачі зави до
Відділу ДВС про примусове виконання
судового рішення він зазначив, що в
заяві вказав всі контактні телефони та
адреси за якими державний виконавець
міг звернутися до нього у разі
відсутності яких-небудь документів, що
державний виконавець не зробив,
відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження.

Представник відділу ДВС Ленінського
РУЮ у місті Севастополі Цеменко М.М.
скаргу вважає не доведеною та
необґрунтованою, пояснивши суду, що
17.12.2013 державним виконавцем у порядку
п.1 ч.1 ст. 19 ЗУ „Про виконавче
провадження" було відмовлено у
відкритті виконавчого
провадження.Надана довіреність
представника стягувача ОСОБА_1 не
відповідала вимогам чинного
законодавства та Інструкції з
організації примусового виконання
рішень. Довіреність було надано у
ксерокопії, підписана керівником ТОВ
„ОДА Альфа-Ф", де працює стягувач, проте
доказів, що стягувач працює на
зазначеному підприємстві, та те що
особа, яка підписувала довіреність є
директором зазначеного підприємства
державному виконавцю не надано, тому в
скарзі просить відмовити.

Вислухавши представника заявника,
зацікавлених осіб, дослідивши письмові
матеріали скарги, письмові матеріали
справи, суд знаходить скаргу
необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Ленінського районного суду
міста Севастополя від 20 березня 2013 року
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто
заборгованість у розмірі 4 400,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста
Севастополя від 21 жовтня 2013 року
рішення Ленінського районного суду
міста Севастополя від 20 березня 2013 року
залишено без змін.

На виконання вказаного судового
рішення 11 грудня 2013 року Ленінським
районним судом міста Севастополя
видано виконавчий лист № 2703/2120/2012.

12 грудня 2013 року до відділу ДВС
представником стягувача ОСОБА_1 було
подано заяву про примусове виконання
судового рішення.

До цієї заяви була додана ксерокопія
довіреності від 05 січня 2012 року, якою
стягувач ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1
бути його представником, у тому числі
подавати виконавчий документ до
стягнення.

Постановою державного виконавця
Відділу ДВС від 17 грудня 2013 року було
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження з тієї підстави, що
виконавчий документ подано з
порушенням вимог п.1 ч.1 ст.19 Закону
України „Про виконавче провадження",
яка регулює підстави для відкриття
виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 19 ЗУ „Про
виконавче провадження", державний
виконавець відкриває виконавче
провадження за заявою стягувача або
його представника про примусове
виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 9 Закону України
«Про виконавче провадження»
повноваження представника повинні
бути підтверджені довіреністю, виданою
і оформленою відповідно до вимог
закону.

Згідно з п. 2.11. Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 року №512/5
повноваження представників сторін, які
беруть участь у виконавчому
провадженні, мають бути посвідчені
такими документами:

а) довіреністю фізичної особи;

б) довіреністю юридичної особи або
документами, що посвідчують право
представництва юридичної особи
(документом про призначення керівником
юридичної особи тощо);

в) рішенням про призначення опікуном,
піклувальником чи управителем
спадкового майна.

Документи, що посвідчують повноваження
представників, повинні бути оформлені
відповідно до вимог чинного
законодавства. Оригінали документів,
зазначених у пункті 2.11 цього розділу,
або належним чином засвідчені їх копії
приєднуються до матеріалів
виконавчого провадження. Після
пересвідчення наявності у
представника належним чином
оформленої довіреності оригінал такої
довіреності у разі потреби
повертається представникові сторони
виконавчого провадження.

Згідно п.2.11.2 цієї Інструкції, оригінали
документів, зазначених у пункті 2.11
цього розділу, або належним чином
засвідчені їх копії приєднуються до
матеріалів виконавчого провадження.

В матеріалах справи наявна ксерокопія
довіреності на підставі якої
представник стягувача звернувся до
відділу ДВС із заявою про відкриття
виконавчого провадження.

Крім того, до заяви про примусове
виконання рішення не додано було
довідки, що стягувач ОСОБА_2 дійсно
працює на підприємстві, директор якого
видавав довіреність на ім'я ОСОБА_1 та
документів, що підтверджують, що особа,
яка підписувала довіреність є
директором зазначеного підприємства.

За таких обставин, постанова про
відмову у відкритті виконавчого
провадження є обґрунтованою та такою,
що відповідає вимогам законодавства.

З огляду на вищезазначене, суд
приходить до висновку, що дії
державного виконавця Відділу ДВС
Ленінського РУЮ у місті Севастополі
відповідають вимогам Закону України
«Про виконавче провадження» та підстав
для задоволення скарги суд не вбачає.

На підставі ст.ст. 9, 19 Закону України
„Про виконавче провадження", ст.ст. 383 -
389 ЦПК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
179, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на постанову
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції міста Севастополя - відмовити у
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Севастополя через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -