Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Оніпко О.В., Василевич В.С.

секретар судового засідання Пиляй І.С.

за участі представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Комунального
підприємства "Рівнекнига" Рівненської
обласної ради на рішення Рівненського
міського суду від 18 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1, Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маша і
Мєдвєдь" до Комунального підприємства
"Рівнекнига" Рівненської обласної ради
про захист авторських прав та
стягнення компенсації за їх порушення,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду
від 18 лютого 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (далі
- ТОВ "Маша і Мєдвєдь") задоволено
повністю:

Зобов'язано Комунальне підприємство
"Рівнекнига" Рівненської обласної ради
(далі - КП "Рівнекнига") припинити
розповсюдження (продаж) у книгарні №8
"Слово", що знаходиться за адресою: м.
Рівне, вулиця Соборна, 57, контрафактних
наклейок, на яких незаконно розміщено
твори (персонажі аудіовізуального
твору "Маша і Мєдвєдь"), а саме: персонаж
"ІНФОРМАЦІЯ_1" і персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_2"
та надати ОСОБА_1 і ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
або їх представникам інформацію про
третіх осіб: виробника та
постачальника (постачальників),
задіяних у виробництві та
розповсюдженні цієї контрафактної
продукції.

Зобов'язано КП "Рівнекнига" припинити
розповсюдження (продаж) у книгарні № 8
"Слово", що знаходиться за адресою: м.
Рівне, вул. Соборна, 57, контрафактних
пазлів, на яких незаконно розміщено
твори (персонажі аудіовізуального
твору "Маша і Мєдвєдь"), а саме: персонаж
"ІНФОРМАЦІЯ_1" і персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_2"
та надати ОСОБА_1 і ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
або їх представникам інформацію про
третіх осіб: виробника та
постачальника (постачальників),
задіяних у виробництві та
розповсюдженні цієї контрафактної
продукції.

Стягнуто з КП "Рівнекнига" на користь
ТОВ "Маша і Мєдвєдь" компенсацію за
порушення майнових авторських прав за
розповсюдження (продаж) контрафактних
наклейок у розмірі 24 360 гривень.

Стягнуто з КП "Рівнекнига" на користь
ТОВ "Маша і Мєдвєдь" компенсацію за
порушення майнових авторських прав за
розповсюдження (продаж) контрафактних
пазлів у розмірі 24 360 гривень.

Накладено на КП "Рівнекнига" штраф у
розмірі 4 872 гривень.

Вирішено питання розподілу судових
витрат: стягнуто з КП "Рівнекнига" на
користь ТОВ "Маша і Мєдвєдь" 573, 50
гривень судових витрат по справі, що
складаються з судового збору.

У поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач покликається на його
незаконність через порушення норм
матеріального і процесуального права
та неповноту з'ясування обставин, що
мають значення для справи.

На її обґрунтування зазначалось, що КП
"Рівнекнига" не здійснює діяльність з
випуску будь-якої виробничої
продукції, основними видами діяльності
є роздрібна торгівля книгами,
роздрібна торгівля газетами та
канцелярськими товарами. Придбання
видавничої продукції для подальшої
реалізації здійснюється на підставі
відповідних договорів поставки та
купівлі-продажу.
Згідно з вимогами Закону України
„Про авторське право і суміжні права"
авторське право і право власності на
матеріальний об'єкт, в якому втілено
твір, не залежать одне від одного.
Відчуження матеріального об'єкта, в
якому втілено твір, не означає
відчуження авторського права і
навпаки.

Зазначає, що відповідач на законних
підставах здійснює розповсюдження
(продаж, реалізацію) продукцію із
зображенням персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_1"
та „ІНФОРМАЦІЯ_2". Фіскальний чек,
наданий представником позивача ОСОБА_2,
яка сама придбала за її твердженням
одну наклейку і упаковку пазлів,- не
може бути належним доказом
розповсюдження пазлів та наклейок із
зображенням аудівізуального твору
„ІНФОРМАЦІЯ_1" та „ІНФОРМАЦІЯ_2",
оскільки найменування товару за
фіскальним чеком не відповідає назві
на пазлах чи наклейці. Між фіскальним
чеком та пазлами (наклейками) відсутній
взаємозв'язок, який би давав можливість
ідентифікувати спірну продукцію як
таку, що дійсно розповсюджувалася
шляхом продажу в книгарні №8 "Слово".

Вважає, що вирішення спірних відносин
між ТОВ "Маша і Мєдвєдь" та
відповідачем відноситься до
компетенції господарського суду,
оскільки випливає із прав та обов'язків
між юридичними особами, а його розгляд
можливий окремо від спору між ОСОБА_1 та
відповідачем.

З цих міркувань просить рішення
Рівненського міського суду від 18
лютого 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Рішенням Апеляційного суду
Рівненської області від 26 червня 2014
року апеляційну скаргу КП „Рівнекнига"
задоволено частково: рішення суду
першої інстанції скасовано, а в
задоволенні позову ОСОБА_1 до КП
„Рівнекнига" відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської
області від 26 червня 2014 року закрито
провадження в частині позовних вимог
ТОВ „Маша і Мєдвєдь" до КП
„Рівнекнига".

22 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ своєю ухвалою
касаційну скаргу ОСОБА_1 та ТОВ "Маша і
Мєдвєдь" задовольнив частково:
зазначені судові рішення суду
апеляційної інстанції скасував, а
справу передав на новий розгляд до
суду, який їх ухвалив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
КП "Рівнекнига", колегія суддів прийшла
до висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що продаж відповідачем
контрафактних примірників творів є
порушенням майнових та немайнових прав
позивачів. Оскільки позивачами
доведено факт порушення немайнових
прав, вони мають право на одержання
компенсації з КП "Рівнекнига".

Проте з висновками про розмір
компенсації та про наявність підстав
для застосування штрафу колегія суддів
погодитися не може.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
та депонування твору - результату
інтелектуальної діяльності від 22
квітня 2008 року НОМЕР_1 автором малюнків
персонажів до анімаційного дитячого
серіалу під назвами "ІНФОРМАЦІЯ_1" та
"ІНФОРМАЦІЯ_2" є ОСОБА_1, якому належать
немайнові права на цей результат
інтелектуальної діяльності, що
створений 1 жовтня 2007 року (а.с. 92-96).

8 червня 2010 року між ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
(ліцензіат) та ОСОБА_1 (ліцензіар)
укладено ліцензійний договір №ЛД-12010
про надання права використання творів
образотворчого мистецтва (виключна
ліцензія), згідно з яким ліцензіар має
виключне право використання створених
малюнків "ІНФОРМАЦІЯ_1" і "ІНФОРМАЦІЯ_2"
(а.с. 78-91).

Тобто ОСОБА_1 є власником немайнових
(невідчужуваних) авторських прав на
персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_1" і
"ІНФОРМАЦІЯ_2" зазначеного
аудіовізуального твору, кожен з яких є
частиною твору, що може
використовуватися самостійно, а тому а
тому відповідно до ст. 9 Закону України
"Про авторське право і суміжні права"
визнається окремим твором, що може
захищатися незалежно від інших
об'єктів авторського права, що є
складовою цього твору. ТОВ "Маша і
Мєдвєдь" володіє виключними майновими
правами на ці твори. Крім того, від
отриманих ліцензійних та інших
платежів за використання (у т.ч.
незаконне використання) персонажів,
ТОВ "Маша і Мєдвєдь" здійснює
обов'язкові виплати (авторську
винагороду) ОСОБА_1.

Зазначені обставини встановлені також
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 липня 2014 року,
постановленою у справі за касаційною
скаргою ОСОБА_1, ТОВ "Маша і Мєдвєдь" на
рішення Апеляційного суду Рівненської
області від 27 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1, ТОВ "Маша і Мєдвєдь" до
підприємця ОСОБА_3, Товариства з
обмеженою відповідальністю "SEPTIMA" про
захист авторських прав та стягнення
компенсації за їх порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За змістом ст.ст. 440, 441 ЦК України, ст. 15
Закону України "Про авторське право і
суміжні права" до майнових прав автора
належить виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
особами, а саме дозволяти або
забороняти, зокрема розповсюдження
творів шляхом продажу, відчуження
іншим способом, а також подання своїх
творів до загального відома публіки
таким чином, що її представники можуть
здійснити доступ до творів з будь-якого
місця і будь-який час за їх власним
вибором.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про
авторське право і суміжні права"
порушенням авторського права і (або)
суміжних прав, що дає підстави для
судового захисту, є: вчинення будь-якою
особою дій, які порушують особисті
немайнові права суб'єктів
господарського права і (або) суміжних
прав, визначені ст.ст. 14, 38 цього Закону,
та їх майнові права, визначені ст.ст. 15,
39, 40, 41 цього Закону, з урахуванням
передбачених ст.ст. 21-25, 42, 43 цього
Закону обмежень майнових прав.

9 вересня 2013 року позивачам стало
відомо, що КП "Рівнекнига" здійснює
незаконне розповсюдження наклейок та
пазлів, на яких розміщені контрафактні
персонажі аудіовізуального твору "Маша
і Мєдвєдь". Продаж контрафактного
товару здійснювався в книгарні №8
"Слово", що знаходиться за адресою: м.
Рівне, вулиця Соборна, 57, про що суду
надано фіскальні чеки, видані
відповідачем.

На момент придбання контрафактні пазли
наявні на вітрині книгарні у кількості
десяти упаковок. Упаковка пазлів
містить два окремих твори (зображення
персонажа) "ІНФОРМАЦІЯ_1" та один твір
(зображення персонажа) "ІНФОРМАЦІЯ_2
(Ведмідь). Крім того, контрафактні твори
(зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_1" і
"ІНФОРМАЦІЯ_2", що розміщені на цих
товарах), зазнали змін (були обрізані).
Ідентифікувати виробника на цих
товарах не вбачається можливим.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
авторське право і суміжні права"
контрафактний примірник твору,
фонограми, відеограми - примірник
твору, фонограми чи відеограми,
відтворений, опублікований і (або)
розповсюджуваний з порушенням
авторського права і (або) суміжних прав,
у т.ч. примірники захищених в Україні
творів, фонограм і відеограм, що
ввозяться на митну територію України
без згоди автора чи іншого суб'єкта
авторського права і (або) суміжних прав,
зокрема з країн, в яких ці твори,
фонограми і відеограми ніколи не
охоронялися або перестали охоронятися.

Правилами Національного стандарту №4
"Оцінка майнових прав інтелектуальної
власності", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3 жовтня
2004 року №1185, встановлено, що
контрафактна продукція - це продукція
або примірник, які випускаються,
відтворюються, публікуються,
розповсюджуються, реалізуються тощо з
порушенням майнових прав
інтелектуальної власності.

З урахуванням наведеного апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції дав
правильну оцінку доводам позивача про
те, що своїми діями, а саме продажем
контрафактних примірників товарів, КП
"Рівнекнига" допустило порушення
немайнових (право на ім'я, право на
недоторканість твору) ОСОБА_1 та
виключно майнових авторських прав
(право на використання твору шляхом
його продажу) ТОВ "Маша і Мєдвєдь",
оскільки останні не надавали дозволу
(згоди) на виробництво та
розповсюдження пазлів і наклейок із
зображенням персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_1" і
"ІНФОРМАЦІЯ_2".

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного
Суду України у п. 10 своєї постанови від
04.06.2010 року №5 "Про застосування судами
норм законодавства у справах про
захист авторського права і суміжних
прав", убачається, що згідно зі ст. 14
Закону України "Про авторське право і
суміжні права" особисті немайнові
права автора не можуть бути передані
(відчужені) іншим особам, вони
охороняються безстроково.

У зв'язку з цим місцевим судом зроблено
обґрунтований висновок про те, що автор
твору є належним позивачем за позовом
про заборону дій щодо використання
твору, що порушують його особисті
немайнові права, незалежно від того, що
майнові права передано (відчужено) (ст.
31 Закону України "Про авторське право і
суміжні права") чи передано право на
використання твору іншій особі (ст. 32
Закону України "Про авторське право і
суміжні права"), якщо ця особа не
здійснює захист цього права (ст. 52
Закону України "Про авторське право і
суміжні права").

За таких обставин ОСОБА_1 обрав спосіб
захисту його порушених немайнових
прав, що відповідає положенням ст.ст. 50,
52 Закону України "Про авторське право і
суміжні права" як автор малюнків
персонажів для мультфільму, та
правильно заявив спільну з ТОВ "Маша і
Мєдвєдь" вимогу до КП "Рівнекнига" про
заборону розповсюдження контрафактної
продукції та надання інформації про
третіх осіб, які мають відношення до
виробництва та розповсюдження цієї
контрафактної продукції.

Крім того, колегією суддів
ураховується те, що захист прав ОСОБА_1
як автора персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_1" і
"ІНФОРМАЦІЯ_2" охороняються також
Бернською конвенцією про охорону
літературних і художніх творів 1971 року
(далі - Конвенція). Україна є учасником
цієї Конвенції з 25 жовтня 1995 року.

Згідно зі ст. 1 Конвенції країни, до яких
застосовується Конвенція, утворюють
Союз для охорони прав авторів на
літературні та художні твори.

Відповідно до ст. 5 цієї Конвенції щодо
творів, з яких авторам надається
охорона на підставі Конвенції, автори
користуються в країнах Союзу, крім
країн походження твору, правами, які
надаються нині або надаватимуться в
подальшому відповідними законами цих
країн своїм громадянам, а також
правами, особливо наданими цією
Конвенцією.

Користування цими правами і здійснення
їх не пов'язані з виконанням будь-яких
формальностей; таке користування і
здійснення не залежать від існування
охорони в країні походження товару.
Отже, крім установлених цією
Конвенцією положень, обсяг охорони,
рівно як і засоби захисту, що
забезпечують автору охорону його прав,
регулюються виключно законодавством
країни, в якій виникає потреба в ній.

Стаття 16 Конвенції зобов'язує Державну
Україна (як учасника Союзу)
контрафактні примірними твору
піддавати арешту у будь-якій країні
Союзу, а якій цей твір користується
охороною.

Пункт 44 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 04.06.2010 року №5 "Про
застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав"
зазначає, що відповідно до п. "б" ст. 50
Закону України "Про авторське право і
суміжні права" розповсюдження
контрафактних примірників творів (у
т.ч. комп'ютерних програм і баз даних),
фонограм, відеограм і програм
організацій мовлення є порушенням
авторського права і (або) суміжних прав,
що дає підстави для судового захисту.

Особа, яка розповсюджує об'єкти
авторського права і (або) суміжних прав
без дозволу суб'єкта такого права, несе
відповідальність за порушення
виключних прав на цей твір і в тому
випадку, коли контрафактну продукцію
нею отримано за договорами з третіми
особами.

Як правильно враховано судом першої
інстанції, факт продажу відповідачем
контрафактної продукції доводиться
позивачами показаннями свідків,
фіскальним чеком від 9 вересня 2013 року
та речовими доказами (наклейками та
пазлами), що відповідає вимогам ст.ст.
57-59 ЦПК України.

Наданим як доказ фіскальним чеком, що
виданий відповідачем, підтверджено
артикулом і написом, нанесеним на
товар, факт придбання спірної
продукції. Крім того, на товарах
міститься напис, зроблений вручну, з
номером, який касир, здійснюючи продаж
товарів, вводила до касового апарату
для чіткої ідентифікації товарів.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що
на контрафактній продукції, яка
продається відповідачем, відсутнє ім'я
автора. Зазначене є порушенням не лише
виключних майнових прав, що передані
ТОВ "Маша і Мєдвєдь", але й немайнових
прав ОСОБА_1.

Абзаци другий-третій п. 12 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
04.06.2010 року №5 "Про застосування судами
норм законодавства у справах про
захист авторського права і суміжних
прав" роз'яснюють, що позивач повинен
довести факт наявності в нього
авторського права і (або) суміжних прав,
факт порушення його прав відповідачем
або загрозу такому порушенню, розмір
шкоди (за винятком вимоги виплати
компенсації), якщо вона завдана, та
причинно-наслідковий зв'язок між
завданою шкодою і діями відповідача.
При цьому суду слід виходити із
наявності матеріально-правової
презумпції авторства (ч. 1 ст. 435 ЦК
України, ст. 11 Закону України "Про
авторське право і суміжні права").
Зокрема, первинним суб'єктом, якому
належить авторське право, є автор
твору. За відсутності доказів іншого
автором твору вважається особа,
зазначена як автор на оригіналі або
примірнику твору (презумпція
авторства). Це положення
застосовується також у разі
опублікування твору під псевдонімом,
який ідентифікує автора.

Відповідач, який заперечує проти
позову, зобов'язаний довести виконання
вимог Закону при використанні ним
об'єкту авторського права і (або)
суміжних прав, а також спростувати
передбачену цивільним законодавством
презумпцію винного завдання шкоди
(ст.ст. 614, 1166 ЦК України).

З огляду на викладене, виконання вимог
закону при використанні ним об'єкту
авторського права зобов'язаний довести
відповідач.

Як вірно встановив суд першої
інстанції, з висновками якого
погоджується і колегія суддів,
презумпцію винного завдання шкоди КП
"Рівнекнига" спростовано не було.

Тому за таких обставин задоволення
позову ОСОБА_1, ТОВ "Маша і Мєдвєдь" до КП
"Рівнекнига" про захист авторських прав
міським судом ґрунтується на
матеріалах справи та відповідає
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги КП
"Рівнекнига" про законність поширення
спірної продукції та помилкову оцінку
доказів у справі спростовуються
наведеними висновками колегії суддів.

Не можна погодитися і з покликаннями її
автора на те, що спір між ТОВ "Маша і
Мєдвєдь" та відповідачем відноситься
до компетенції господарського суду,
оскільки випливає із відносин між
юридичними особами і стосується
господарської діяльності, а його
розгляд можна провести окремо від
спору між ОСОБА_1 та відповідачем.

Так, у абзаці третьому п. 3 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01.03.2013 року №3
"Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ" судам
роз'яснено, що оскільки згідно із ст. 16
ЦК України не допускається об'єднання в
одне провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом, суд відкриває провадження у
справі в частині вимог, які належать до
цивільної юрисдикції, і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого виду судочинства.
Разом з тим, суд також має врахувати, що
в порядку цивільного судочинства
підлягають розгляду справи у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов'язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий.

Як убачається, позовні вимоги фізичної
особи - ОСОБА_1 і юридичної особи - ТОВ
"Маша і Мєдвєдь" заявлені до іншої
юридичної особи - КП "Рівнекнига" в
одному провадженні.

З позовної заяви видно, що ОСОБА_1 і ТОВ
"Маша і Мєдвєдь" спільно звернулися за
захистом своїх прав, які передбачені
ліцензійним договором щодо одного й
того самого предмета, укладеним 8
червня 2010 року між позивачами, зокрема
предметом позову є неправомірне
використання творів (персонажів
"ІНФОРМАЦІЯ_1" та "ІНФОРМАЦІЯ_2"), права на
використання яких спільно належать
ОСОБА_1 і ТОВ "Маша і Мєдвєдь". Тобто
ОСОБА_1 і ТОВ "Маша і Мєдвєдь" звернулись
до суду з однорідними вимогами
майнового і немайнового характеру.

В той самий час, висновки місцевого
суду про розмір компенсації за
порушення майнових авторських прав за
розповсюдження (продаж) контрафактних
наклейок і компенсації за порушення
майнових авторських прав за
розповсюдження (продаж) контрафактних
пазлів суперечать вимогам закону і
матеріалам справи, виходячи з такого.

Норми п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про
авторське право і суміжні права"
передбачають право суду постановити
рішення про виплату компенсації, що
визначається судом, у розмірі від 10 до 50
000 мінімальних заробітних плат, замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу.

Абзац третій ч. 2 цієї статті вказує, що
при визначенні компенсації, яка має
бути виплачена замість відшкодування
збитків чи стягнення доходу, суд
зобов'язаний у встановлених пунктом "г"
межах визначити розмір компенсації,
враховуючи обсяг порушення та (або)
наміри відповідача.

З урахуванням вимог закону та обставин
справи, а саме з огляду на те, що факт
правопорушення носить разовий зміст,
що не свідчить про системність наміру
відповідача, характер спірних відносин
не є злісним і є доволі незначним за
своєю правовою природою, відсутні
істотні наслідки для позивачів,
колегія суддів вважає за доцільне
зменшити розміри компенсації за
порушення майнових авторських прав за
розповсюдження (продаж) контрафактних
наклейок та компенсації за порушення
майнових авторських прав за
розповсюдження (продаж) контрафактних
пазлів з 20 мінімальних заробітних плат
до 10 мінімальних заробітних плат за
кожен вид компенсаційних виплат.

Щодо накладення судом першої інстанції
штрафу на КП "Рівнекнига", то
апеляційний суд не знаходить підстав
для його застосування, оскільки злого
умислу, спрямованого на порушення
авторського права позивачів, у діях КП
"Рівнекнига" не вбачається.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права" суд може постановити рішення про
накладення на порушника штрафу у
розмірі 10 відсотків від суми,
присудженої судом на користь позивача.

Тому за викладених обставин
оскаржуване рішення підлягає
частковому скасуванню з ухваленням
нового - про присудження 10 мінімальних
заробітних плат компенсації за
розповсюдження (продаж) контрафактних
наклейок та 10 мінімальних заробітних
плат компенсації за розповсюдження
(продаж) контрафактних пазлів, а також
про залишення без задоволення вимоги
про накладення штрафу.

В силу вимог ст. 88 ЦПК України судовий
збір з відповідача слід стягнути у
розмірі 243, 60 гривень.

Згідно із ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки
і мотиви, з яких скасовано рішення, є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Мотивом для часткового задоволення
апеляційної скарги відповідно до п. 4 ч.
1 ст. 309 ЦПК України є порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права при ухваленні оскаржуваного
рішення.

На підставі п. "г" ч. 2, абз. третього ч. 2,
ч. 3 ст. 52 Закону України "Про авторське
право і суміжні права", керуючись ст.ст.
303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Рівнекнига" Рівненської
обласної ради задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від
18 лютого 2014 року скасувати в частині
стягнення з Комунального підприємства
"Рівнекнига" Рівненської обласної ради
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"
компенсацію за порушення майнових
авторських прав за розповсюдження
(продаж) контрафактних наклейок у
розмірі 24 360 гривень, компенсацію за
порушення майнових авторських прав за
розповсюдження (продаж) контрафактних
пазлів у розмірі 24 360 гривень,
накладення на Комунальне підприємство
"Рівнекнига" Рівненської обласної ради
штрафу в розмірі 4 872 гривень та
стягнення судових витрат.

Позовні вимоги в цій частині
задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Рівнекнига" Рівненської обласної ради
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"
компенсацію за порушення майнових
авторських прав за розповсюдження
(продаж) контрафактних наклейок у
розмірі 12 180 (дванадцять тисяч сто
всімдесят) гривень.

Стягнути з Комунального підприємства
"Рівнекнига" Рівненської обласної ради
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"
компенсацію за порушення майнових
авторських прав за розповсюдження
(продаж) контрафактних пазлів у розмірі
12 180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят)
гривень.

У задоволенні вимоги до Комунального
підприємства "Рівнекнига" Рівненської
обласної ради про накладення штрафу
відмовити.

Стягнути із Комунального підприємства
"Рівнекнига" Рівненської обласної ради
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" 243, 60
гривень судового збору.

У решті рішення суду першої інстанції
(про зобов'язання припинити
розповсюдження (продаж) контрафактних
наклейок та контрафактних пазлів)
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: