У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Ступак О.В.,

Коротуна В.М.,
Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Товариства з
додатковою відповідальністю
«Хмельницький завод будівельних
матеріалів» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 06 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Товариство з додатковою
відповідальністю «Хмельницький завод
будівельних матеріалів» (далі - ТДВ
«Хмельницький завод будівельних
матеріалів») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг,
посилаючись на те, що відділом
житлово-комунального господарства ТДВ
«Хмельницький завод будівельних
матеріалів» обслуговується будинок
АДРЕСА_1. Надання житлово-комунальних
послуг здійснюється на підставі
договорів, укладених з власниками
квартир. Зокрема, такий договір був
укладений з відповідачем 01 січня 2007
року, однак відповідачем оплата за
послуги здійснювалась частково, в
результаті чого станом на 01 червня 2013
року утворилася заборгованість за
спожиті житлово-комунальні послуги в
розмірі 3 592 грн 06 коп.

Уточнивши позовні вимоги та урахувавши
строк позовної давності, ТДВ
«Хмельницький завод будівельних
матеріалів» просило стягнути з ОСОБА_3
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги в розмірі 2
207 грн 85 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 17 січня
2014 року позов ТДВ «Хмельницький завод
будівельних матеріалів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Хмельницький завод будівельних
матеріалів» заборгованість за спожиті
житлово-комунальні послуги в розмірі 2
307 грн 85 коп. та судовий збір - 229 грн 41
коп.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 06 травня
2014 року рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 січня 2014 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позов
ТДВ «Хмельницький завод будівельних
матеріалів» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТДВ
«Хмельницький завод будівельних
матеріалів» заборгованість за
отримані житлово-комунальні послуги в
розмірі 1 153 грн 93 коп. та судовий збір -
114 грн 70 коп.

У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права, та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ТДВ «Хмельницький завод будівельних
матеріалів» відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позовних
вимог товариства, апеляційний суд
указував на те, що відповідач є
власником половини квартири, а тому має
сплачувати половину суми боргу.

Однак повністю погодитися з висновками
апеляційного суду не можна.

Статтями 213, 214, 316 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до цих правовідносин, а за
їх відсутності ‒? на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Статтями 20 та 21 Закону України від 24
червня 2004 року № 1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги» (далі -
Закон) визначені права та обов'язки
споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг, відповідно
до яких споживач має право одержувати
вчасно та відповідної якості
житлово-комунальні послуги згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком виконавця є надання таких
послуг вчасно та відповідної якості.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом або договором.

Установлено, що ОСОБА_3 є власником Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 є співвласниками зазначеної
квартири по ј частини кожний.

ТДВ «Хмельницький завод будівельних
матеріалів» надає житлово-комунальні
послуги з утримання будинку АДРЕСА_1 та
прибудинкової території, що
підтверджується актом
приймання-передачі житлового будинку
на обслуговування від 14 листопада 2006
року.

Згідно з п. 2.2 Статуту ТДВ «Хмельницький
завод будівельних матеріалів» одним з
видів діяльності підприємства є
надання комунальних послуг та
приймання комунальних платежів.

З 01 листопада 2010 року по 01 листопада 2013
року заборгованість по квартирі
АДРЕСА_1 за житлово-комунальні послуги
становить 2 307 грн 85коп.

Плата за ці послуги розраховувалась
виходячи з тарифів, установлених
рішеннями виконавчого комітету
Хмельницької міської ради
від 27 листопада 2006 року № 905, від 01
березня 2007 року № 246 та від 23
лютого 2012 року № 195.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної
скарги, ОСОБА_3 зазначає про те, що
апеляційний суд вказав у своєму
рішенні, що ОСОБА_3 є власником Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1, але не
зазначив, з якого часу. Таким чином,
дійшов помилкового висновку, що він є
власником Ѕ частини вказаної квартири
протягом всього оспорюваного періоду,
не зважаючи на те що він документально
підтвердив, що власником Ѕ квартири
став тільки з 22 серпня 2012 року.

Однак, ухвалюючи рішення, апеляційний
суд у порушення вимог ст. ст.
213, 214, 303, 315 ЦПК України на вказане уваги
не звернув, не перевірив та в рішенні не
вказав, з якого часу та в якій частині
належить зазначена квартира ОСОБА_3, та
стягнув заборгованість з того
розрахунку, що ОСОБА_3 є власником
половини вказаної квартири.

За таких обставин апеляційний суд не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення; наявності інших фактичних
даних, які мають значення для вирішення
справи; правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У
рішенні суду обов'язково повинно бути
зазначено встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

За таких обставин рішення апеляційного
суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 06 травня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
М.В. Дем'яносов

В.М.
Коротун

О.В.
Ступак

О.В.
Попович