Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4232/14
Головуючий у 1 інстанції: Жупанова І.Б.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 04 вересня 2014 року по
справі за заявою ОСОБА_3,
заінтересовані особи: приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
Шевченківський районний відділ у м.
Запоріжжі Управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, Державна
податкова інспекція у Шевченківському
районі м. Запоріжжя, про встановлення
факту постійного проживання в Україні
та що фізична особа є резидентом
України, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із заявою про встановлення факту
постійного проживання в Україні та що
фізична особа є резидентом України.

У заяві зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла її бабуся - ОСОБА_5 Після її
смерті відкрилась спадщина, яку
заявник прийняла за законом. Для
оформлення спадщини заявнику
необхідно сплатити податок з вартості
об'єкта спадщини. Заявник є громадянкою
РФ, але має право на постійне
проживання в Україні. Місце реєстрації
заявника: АДРЕСА_1. Крім
вищезазначеного, заявник підкреслила,
що її резиденство підтверджується тим,
що її трудова діяльність проходила
лише в Україні, вона перебуває у шлюбі з
громадянином України. Також, вона
придбала у м. Запоріжжі квартиру.

Посилаючись на вказані обставини,
заявник просила суд встановити факт, що
вона постійно проживає в Україні та є
фізичною особою-резидентом України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2014 року
в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити заяву.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення представника заявника,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3
про встановлення факту постійного
проживання в Україні та що фізична
особа є резидентом України, суд виходив
з того, що заявниця має усі необхідні
документи, що можуть підтвердити
зазначені в Податковому кодексі
обставини, але вони не були предметом
розгляду осіб, що застосовують вказані
норми Закону - податкових органів чи
інших відповідальних за правильність
оплати податку до бюджету осіб
(нотаріусів) та не оцінювалися ними на
предмет достатності чи недостатності
для визначення резиденства України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Згідно із ст. 256 ЦПК України, суд
розглядає справи про встановлення
фактів, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

В судовому порядку факт, що має
юридичне значення, з огляду на
положення ст. п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 258 ЦПК
України, може встановлюватися лише
тільки тоді, коли він не може бути
підтверджений через неможливість
отримання або втрату документа, який не
може бути відновлений в позасудовому
порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся заявниці -
ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася
спадщина, яку заявниця прийняла за
законом, звернувшись 21.07.2014 року до
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
із заявою про прийняття спадщини (
зареєстровано за №195, спадкова справа
№59/2014).

Представник заявниці пояснив, що для
оформлення спадщини їй необхідно
сплатити податок з вартості об'єкта
спадщини. Проте, хоча ОСОБА_3 є
громадянкою РФ, вона має право на
постійне проживання в Україні,
зареєстрована в кв. АДРЕСА_1, яка
належить їй на праві власності. Крім
того, її резиденство підтверджується
тим, що її трудова діяльність проходила
лише в Україні, вона перебуває у шлюбі з
громадянином України, що
підтверджується копією трудової
книжки та копією свідоцтва про шлюб.
Нотаріусом не видавалася постанова про
відмову у видачі свідоцтва про право на
спадщину ОСОБА_3 при наявності
зазначених документів.

Порядок визначення
резидентського статусу фізичної особи
регулюється пп. 14.1.213 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, згідно з
яким фізична особа - резидент - це
фізична особа, яка має місце проживання
в Україні.

У разі якщо фізична особа має
місце проживання також в іноземній
державі, вона вважається резидентом,
якщо така особа має місце постійного
проживання в Україні; якщо особа має
місце постійного проживання також в
іноземній державі, вона вважається
резидентом, якщо має більш тісні
особисті чи економічні зв'язки (центр
життєвих інтересів) в Україні. У разі
якщо державу, в якій фізична особа має
центр життєвих інтересів, не можна
визначити, або якщо фізична особа не
має місця постійного проживання у
жодній з держав, вона вважається
резидентом, якщо перебуває в Україні не
менше 183 днів (включаючи день приїзду та
від'їзду) протягом періоду або періодів
податкового року. Достатньою (але не
виключною) умовою визначенням місця
знаходження центру життєвих інтересів
фізичної особи є місце постійного
проживання членів її сім'ї або її
реєстрації, як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Якщо неможливо визначити
резидентський статус фізичної особи,
використовуючи попередні положення
цього підпункту, фізична особа
вважається резидентом, якщо вона є
громадянином України.

Достатньою підставою для
визначення особи резидентом є
самостійне визначення нею основного
місця проживання на території України
або її реєстрації як само зайнятої
особи.

Зі змісту Листа № 14633/К/12-0016 від
08.06.2012 р. Державної податкової служби
України (про розгляд листа щодо порядку
визначення резидентського статусу
фізичної особи) вбачається, що
обов'язок визначення статусу резидента
України покладається на особу,
відповідальну за перевірку
правильності сплати податку до
бюджету.

При цьому відповідно до пп. 34.1.4 п.
34.1 ст. 34 Податкового кодексу України
чітко встановлено, що податковим
періодом є, зокрема, календарний рік.

Суд повно і всебічно дослідив
обставини справи та дійшов до
правильного висновку про відмову в
задоволенні заяви ОСОБА_3 про
встановлення факту постійного
проживання в Україні та що фізична
особа є резидентом України, оскільки
заявниця має всі необхідні документи,
що підтверджують її постійне
проживання в Україні для визначення
резидентського статусу фізичної особи
відповідно до пп. 14.1.213 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України. Ці
положення підлягають застосуванню
податковими органами та іншими
особами, відповідальними за
правильність сплати податку до бюджету
(в даному випадку ними можуть бути
нотаріуси). Заявниця не отримувала
постанови нотаріуса про відмову їй у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом із зазначених підстав, яку
вона могла б оскаржити відповідно до
вимог закону.

Враховуючи викладене, рішення
суду відповідає матеріалам справи та
закону. Підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає, оскільки
факти, які заявниця просить встановити
суд, за вказаних обставин, не
підлягають встановленню в судовому
порядку, а вирішуються в іншому
порядку, визначеному Податковим
кодексом України.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 04
вересня 2014 року по цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: