АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8804/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Порошина О. О. Доповідач - Ремез
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.

за участі секретаря - Єремейчук О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську,

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 9 вересня 2014р. за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення
безпідставно набутого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012р. ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення
безпідставно набутого майна,
посилаючись на те, що з 2004р. він
перебував у шлюбі з ОСОБА_4 - дочкою
відповідачки, шлюб з якою було
розірвано 18.04.2012р.

В період шлюбу вони з ОСОБА_4 вирішили
придбати квартиру, у зв'язку з чим він
звернувся до банку «Аваль» для
отримання кредиту, і 20.06.2006р. між ним
АППБ «Аваль» був укладений кредитний
договір №014/97437/3154/82 про надання
кредитних коштів у сумі 30 000грн. для
придбання квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, і йому було надано
Банком кредит в сумі 30 000грн., строком на
84 місяці з відсотковою ставкою 17%
річних.

Вказана квартира належала ОСОБА_5,
якому він 20.06.2006р. передав гроші за
вказану квартиру на вокзалі, оскільки
їхав на заробітки в Крим, а договір
купівлі-продажу довірив оформити своїй
дружині ОСОБА_4, і був впевнений, що
договір купівлі-продажу квартири його
колишня дружина оформить на себе.

У 2010р. йому стало відомо, що без його
згоди договір купівлі-продажу спірної
квартири був оформлений на відповідача
по справі ОСОБА_3, а не на його дружину, а
тому він запропонував відповідачці
повернути йому гроші, або переоформити
договір купівлі-продажу квартир
АДРЕСА_2 на нього, однак відповідач
відмовила йому, а тому уточнивши в ході
розгляду справи свої позовні вимоги
(т.2, а.с.14), позивач просив стягнути з
відповідача грошову суму безпідставно
набутого відповідачем майна з
урахуванням інфляційних процесів в
Україні в розмірі 121 257грн.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09.09.2014р. ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
про повернення безпідставно набутого
майна відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
його позовні вимоги, посилаючись на те,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
в частині правового обґрунтування
відмови у задоволенні позовних вимог
зміні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 В 20.06.2006р. уклав кредитний
договір з АППБ «Аваль» №014/97437/3154/82,
згідно якого він отримав кредитні
кошти в сумі 30 000грн., і як зазначено з
матеріалів кредитної справи, кошти він
отримував у кредит для придбання
АДРЕСА_1

Згідно розписки від 20.06.2006р., ОСОБА_2
передав власнику квартири ОСОБА_5 кошти
в сумі 30 500грн. в рахунок оплати за
продаж АДРЕСА_1 яка йому на той час
належала.

Згідно копії договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 26.06.2006р. ОСОБА_5,
від імені якого на підставі
довіреності діяв ОСОБА_6 продав а
ОСОБА_7 купила вищевказану квартиру, і
зареєструвала квартиру на своє ім'я.

Звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_3
про повернення безпідставно набутого
майна, з урахуванням інфляційних
процесів в Україні в розмірі 121 257грн.
позивач посилався на те, що відповідач
повинна повернути йому зазначену суму
коштів, як безпідставно отриманих.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином колегія суддів вважає, що
підставою для повернення майна в
порядку ст. 1212 ЦК України може бути
безпідставне його отримання або
зберігання за рахунок іншої особи і
предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна і які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Обов'язковими умовами для виникнення
зобов'язання з безпідставного
отримання майна є набуття або
збереження майна; набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи (збільшення або збереження майна
у особи є наслідком втрати або
недоотримання цього майна іншою
особою); відсутність правової підстави
для набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи (відсутність
положень закону, адміністративного
акта, правочину або інших підстав,
передбачених ст. 11 ЦК України).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначав, що на той час він перебував у
шлюбі з дочкою відповідачки ОСОБА_4, і
мав намір придбати АДРЕСА_1 в м.
Синельникове для проживання з сім'єю в
зазначеній квартирі, у зв'язку з чим не
маючи змоги оформити договір
купівлі-продажу вказаної квартири
передав кошти продавцю, доручивши
оформити договір купівлі-продажу
квартири своїй дружині ОСОБА_4, яка не
виступила при укладенні договору в
якості покупця, а покупцем при
укладанні договору купівлі-продажу від
26.06.2006р. стала ОСОБА_3

Враховуючи встановлені обставини, а
також те, що позивач безпосередньо
відповідачу кошти, які він просить з
неї стягнути як безпідставно отримані
не передавав, фактично спір між
сторонами виник відносно укладення
договору купівлі-продажу квартири і
виниклі правовідносини регулюється
відповідними положеннями ЦК України
щодо оспорювання договору
купівлі-продажу в частині покупця, а
тому колегія суддів вважає, що вимоги
ОСОБА_2 про витребування у відповідача
безпідставно отриманих коштів
необґрунтовані, і не підлягають
задоволенню, оскільки позивачем обрано
неналежний спосіб захисту порушеного
права.

Оскільки суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку про
відмову позивачу у задоволенні
позовних вимог, однак помилково
послався на ст.ст. 321, 387 ЦК України, а
тому рішення суду в частині правового
обґрунтування відмови в задоволенні
позовних вимог підлягає зміні на
підставі ст.309 ЦПК України, а апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 9 вересня 2014р. в частині
правового обґрунтування відмови
ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог
змінити.

В іншій частині рішення
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 9
вересня 2014р. залишити без змін.

Рішення апеляційного суду може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів, з моменту
проголошення.

Судді: