Справа № 438/1671/13
Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/4821/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді -
Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Азенко
М.В.,

з участю: представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника
ОСОБА_5, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Бориславського міського суду
Львівської області від 20 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - Бориславська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом та зустрічним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про
зменшення обов'язкової частки у
спадковому майні,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач за
первісним позовом ОСОБА_2 звернулася із
зазначеним позовом до відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, у якому із
урахуванням уточнених вимог від 06
грудня 2013 року просила:

визнати за нею право власності в
порядку спадкування за законом на
спадкове майно (обов'язкова частка),
залишене після смерті ОСОБА_8,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме: 1/6
частки житлового будинку АДРЕСА_1,
Львівської області та 1/6 частки
земельної ділянки, площею 0,10 га.,
цільове призначення для
обслуговування будинку за адресою:
Львівська область, АДРЕСА_1

19 грудня 2013 року ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6
звернулися із зустрічним позовом до
ОСОБА_9, у якому на підставі абз.2 ч.1
ст.1241 ЦК України просили зменшити на 1/2
частину відповідачці розмір
обов'язкової частки у спадщині після
смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року (а.с.93-95).

Оскаржуваним рішенням Бориславського
міського суду Львівської області від 20
травня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до ОСОБА_2 про зменшення обов'язкової
частки в спадковому майні задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/12
частку спадкового майна, а саме:
житлового будинку загальною площею 107,9
кв.м., житлова площа 50,7 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1, котрий складається з трьох
житлових кімнат, однієї кухні та
підвалу. Опис об'єкта: житловий будинок,
літ. « 1А», загальна площа 107,9 кв.м.,
житлова площа 50,7 кв.м., сарай літ. «Б»,
сарай літ. «В», гараж літ. «Г», вбиральня
літ. «Д». замощення літ. «І», огорожа
літ. « 1-3» та земельної ділянки площею
0,10 га, цільове призначення для
обслуговування будинку, кадастровий
номер :05:055:0014 за адресою АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року у місті Бориславі Львівської
області.

Стягнуто у солідарному порядку з
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_2 судові витрати, що складаються
із судового збору у розмірі 114 гривень 70
копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 судові витрати, що
складаються із судового збору у
розмірі 229 гривень 40 копійок.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те,
що обставини, котрі покладені в основу
оскаржуваного рішення, як-от: нечасті
зустрічі спадкодавця (ОСОБА_8.) з нею,
потребу спадкодавця в догляді, могли б
заявлятись як підстава на усунення від
права на спадкування відповідно до ч.3
ст.1224 ЦК України у разі доведеності
факту ухилення від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця.

Суд не надав оцінки тому, що її син
ОСОБА_10 протягом тривалого часу
перебував на лікуванні та потребував
стороннього догляду. Попри те, вона
періодично приїжджала до батька та
здійснювала за ним догляд, незважаючи
на супротив її брата ОСОБА_11

Стосунки між нею та батьком завжди були
добрими і теплими, як доньки і батька,
свідченням того є той факт, що за життя
батько ніколи не позивався до неї
відносно спадкового майна.

Суд залишив поза увагою той факт, що
спадкодавець ОСОБА_8 неодноразово
проходив курс лікування у лікарнях м.
Львова, де вона здійснювала догляд за
ним, відтак зустрічний позов є
технічним, котрий містить неправдиві
відомості з метою введення в оману,
щодо дійсних обставин справи.

Просить рішення Бориславського
міського суду Львівської області від 20
травня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_2
задовольнити, а в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на підтримання апеляційної скарги,
ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на її
заперечення, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.1241 ЦК
України, повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця спадкують незалежно від
змісту заповіту, половину частки, яка
належала б їй у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка).

Розмір обов'язкової частки у спадщині
може бути зменшений судом з
урахуванням відносин між цими
спадкоємцями та спадкодавцем, а також
інших обставин, які мають істотне
значення.

Як вірно установлено судом першої
інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
ОСОБА_8

За життя, а саме, 20 серпня 2009 року ОСОБА_8
склав заповіт, за яким все своє майно,
що за адресою: АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_11
(а.с.5).

На момент смерті ОСОБА_8, його
спадкоємцями першої черги за законом
були: ОСОБА_11 (син), ОСОБА_2 (донька),
ОСОБА_7 (син). Спадщина відкрилася на
житловий будинок АДРЕСА_1, Львівської
області (а.с.141) та земельну ділянку
площею 0,10 га. для обслуговування
зазначеного будинку (а.с.126).

21 січня 2011 року ОСОБА_11 звернувся у
Бориславську державну нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_8,
згідно заповіту від 20.08.2009 року (а.с.38).

Позивачка за первісним позовом, станом
на ІНФОРМАЦІЯ_1 року (на час смерті
батька ОСОБА_8.), мала 57 років, була
непрацездатною (пенсійного віку), тому
в силу вимог ст.1241 ЦК України спадкує
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала їй у разі
спадкування за законом.

22 березня 2011 року ОСОБА_2, подала заяву у
Бориславську державну нотаріальну
контору про прийняття спадщини після
смерті батька ОСОБА_8 (а.с.50).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_11 помер (а.с.100)
не встигши її прийняти, відтак
спадкоємцями його частки у майні
ОСОБА_8 є: ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_6
(дочка), ОСОБА_7 (син).

З урахуванням зазначених обставин, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що спадкоємцями ОСОБА_8
у випадку спадкування за законом були
б: ОСОБА_11, ОСОБА_2 та ОСОБА_7, і при
такому спадкуванні ОСОБА_2 спадкувала б
1/3 частину. Однак, з урахуванням
заповіту ОСОБА_12 від 20.08.2009 року, та
приписів ст.1241 ЦК України, ОСОБА_2
належить 1/6 частка у спадковому майні
померлого.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру обов'язкової частки ОСОБА_2 у
спадковому майні померлого з 1/6 на 1/12
частку, суд першої інстанції зазначив,
що ОСОБА_2 за життя не дбала про батька
ОСОБА_8, який був чоловіком похилого
віку та слабкого здоров'я, зокрема був
інвалідом першої групи, потребував
стороннього догляду.

Сама ОСОБА_2 вкрай рідко спілкувалася з
батьком, а після того, як батько склав
заповіт на користь брата ОСОБА_11, їхнє
спілкування взагалі припинилось.
Догляд за утриманням ОСОБА_12 у повній
мірі виконував його син ОСОБА_11 та його
сім'я.

Даний висновок суд першої інстанції
зробив на підставі пояснень позивачів
за зустрічним позовом та показань
свідків - сусідів померлого ОСОБА_8 -
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

Підстав для переоцінки зазначеного
висновку суду першої інстанції колегія
суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги про
ототожнення судом першої інстанції
положень ч.3 ст.1224 ЦК України (усунення
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що особа
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані) та положень абз.2 ч.1
ст.1241 ЦК України (про зменшення розміру
обов'язкової частки у спадщині з
урахуванням відносин між спадкоємцями
та спадкодавцем, а також інших
обставин, які мають значення) є
необґрунтованими, оскільки, у даному
випадку, зустрічний позов був
заявлений не з підстав ухилення ОСОБА_2
від надання допомоги батькові ОСОБА_8, а
з підстав відносин між ОСОБА_2 та
ОСОБА_8, що склалися, за життя
останнього.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав встановлення
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, не спростовують висновку суду
першої інстанції, обґрунтовано
викладеного в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримано
процедуру розгляду справи, встановлену
ЦПК України, ухвалено справедливе
рішення, тому підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 20 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.