Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/4945/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Павицької
Т.М.,

при секретарі судового

засідання
Ковальській Я.В.,

з участю представників
позивача та третьої особи

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 03 липня 2014 року

у справі за позовом Житомирської
міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_7, за участю третіх осіб:
Комунального підприємства «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство №11 Житомирської міської
ради, органу опіки та піклування
виконавчого комітету Житомирської
міської ради про визнання осіб такими,
що втратили право на користування
жилим приміщенням та виселення без
надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и в:

У травні 2013 року Житомирська міська
рада звернулася до суду з позовом.
Просила визнати відповідачів
ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що
втратили право користування житловою
кімнатою АДРЕСА_1, а також виселити із
зазначеної кімнати ОСОБА_3, ОСОБА_7 без
надання іншого житлового приміщення. В
обґрунтування позову позивач зазначав,
що 31.01.2003 року виконавчим комітетом
Житомирської міської ради відповідачу
ОСОБА_4 у складі сім'ї з трьох осіб було
надано дозвіл на тимчасове проживання
без реєстрації в кімнаті АДРЕСА_2 до
отримання житла. 19.06.2008 року
відповідачам надано дозвіл на
переселення з кімнати АДРЕСА_2 в
кімнату АДРЕСА_1 за цією ж адресою. Під
час проведення перевірки в будинку
АДРЕСА_1 працівниками КП«ВЖРЕП №11»
встановлено та зафіксовано факт
непроживання у кімнаті АДРЕСА_1
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
більше ніж шість місяців без поважних
причин. А також виявлено, що кімнату
АДРЕСА_1 фактично займає відповідач
ОСОБА_3 з сином ОСОБА_7 без будь-яких
дозвільних документів.

Рішенням Корольовського
районного суду м.Житомира від 03 липня
2014 року позов задоволено повністю.

Визнано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
такими, що втратили право користування
житловою кімнатою АДРЕСА_1. Цим же
рішенням виселено ОСОБА_3, ОСОБА_7 з
кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення. Стягнуто з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на
користь Житомирської міської ради
судовий збір в розмірі 229,40 грн. - по 57,35
грн. з кожного. Стягнуто з ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.
- по 60,90 грн. з кожного.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_3 просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволені позовних вимог.
На думку апелянта, рішення суду першої
інстанції не ґрунтується на вимогах
закону, ухвалене без належного
з"ясування всіх обставин справи та без
належного дослідження доказів по
справі.

Апеляційна скарга не містить доводів
щодо незаконності оскаржуваного
рішення в частині вимог про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням. Крім
того, рішення суду в цій частині прав та
інтересів ОСОБА_3 не зачіпає, а
відповідачі ОСОБА_4 його не оскаржують.
Тому законність рішення суду в цій
частині вимог апеляційним судом не
перевіряється.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконкому Житомирської
міської ради №537 від 23.07.2008 року спірна
кімната АДРЕСА_1 віднесена до фонду
житла, призначеного для тимчасового
проживання громадян в будинках
маневрового переселенського житлового
фонду міської ради (а.с.9).

Відповідачка ОСОБА_3 не оспорює факту
проживання в зазначеній кімнаті. Разом
з тим будь-яких законних підстав для
зайняття цієї житлової площі у неї
немає.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

При цьому суд врахував, що
самоправність зайняття відповідачкою
спірного житла обумовлена саме
відсутністю у неї передбачених
законом підстав для вселення.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом прав неповнолітньої
дитини не заслуговують на увагу та
висновків суду не спростовують,
оскільки син відповідачки будь-яких
прав на спірне жиле приміщення не
набув.

Крім того, судом встановлено, що
місцем реєстрації відповідачки є інше
жиле приміщення (а.с.19).

За наведених обставин суд першої
інстанції обгрунтовано задоволив
позов в цій частині вимог.

Рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, суд, - у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 03 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: