Провадження 2/127/1075/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року
Вінницький міський
суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

при секретарі Чінаровій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, за участю третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідачів - Вінницької міської ради
про визнання права власності на 21/100
частку житлового будинку
(домоволодіння) по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за
участю третіх осіб без самостійних
вимог на стороні позивача - ОСОБА_3 та
Вінницької міської ради про
встановлення факту прийняття спадщини
після померлого ОСОБА_4 та визнання
права власності на 21/100 домоволодіння,

ВСТАНОВИВ :

В Вінницький міський суд Вінницької
області звернувся з позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третьої
особи без самостійних вимог на стороні
відповідачів - Вінницької міської ради
про визнання права власності на 21/100
частку житлового будинку
(домоволодіння) по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_4.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер батько позивача - ОСОБА_4.
Після смерті батька відкрилась
спадщина на 21/100 частку житлового
будинку (домоволодіння) по АДРЕСА_1.
Позивач як єдиний спадкоємець має
право на зазначену спадщину за законом.

До початку розгляду справи по суті
відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний
позов до ОСОБА_1 за участю третіх осіб
без самостійних вимог на стороні
позивача - ОСОБА_3. та Вінницької
міської ради про визнання права
власності на 21/100 частку житлового
будинку (домоволодіння) по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_4.

Зустрічний позов мотивований тим, що
окрім ОСОБА_2 ніхто не вступив в
оперативне управління спадщиною та не
подав заяви про її прийняття, і
відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР
(в редакції 1963р.), який діяв на той час,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном. Просив суд задовольнити
зустрічний позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом ОСОБА_1 та його
представник підтримали заяву про
відмову від свого позову і подали заяву
про визнання зустрічного позову ОСОБА_2

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2.
подав суду заяву, згідно якої підтримує
свій позов за зміненими вимогами,
судові витрати просив залишити за
сторонами.

Відповідач ОСОБА_3 подала заяву про
визнання зустрічного позову ОСОБА_2

За зустрічним позовом представник
третьої особи без самостійних вимог на
стороні позивача - Вінницької міської
ради проти зустрічного позову не
заперечував, при прийнятті рішення
покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про задоволення
зустрічного позову ОСОБА_2 з наступних
підстав.

Спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі-продажу від 07.08.1957
року належало 21/100 частини
будинковолодіння АДРЕСА_1 яка
складалась з однієї кімнати площею 7,83
кв.м, де спадкодавець і проживав.

ОСОБА_2 на підставі договору дарування
від 15.10.1976р. №3902 на праві приватної
власності належить 23/50 частини
будинковолодіння АДРЕСА_1

Розпорядженням виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 12.07.1990 р. №
307-р Вінницькій швейній фабриці
«Поділля» надано дозвіл на розробку
проекту забудови кварталу в районі
АДРЕСА_1, який був розроблений та
погоджений головним архітектором м.
Вінниці 20.07.1990 р.

Даним проектом було передбачено
відселення мешканців з наступним
знесенням будинків. Знесенню підлягав
і будинок, в якому проживав
спадкодавець ОСОБА_4 та сім'я ОСОБА_2

В 1991 році ОСОБА_4 відселили з його
кімнати, надавши однокімнатну
квартиру.

Представниками фабрики «Поділля»
23.05.1991р. було проведено комісійне
обстеження частки будинковолодіння
ОСОБА_4

За результатами обстеження
встановлено, що кімната, яка належить
спадкодавцю, знаходиться в
незадовільному стані, покрівля
прогнулась та протікає.

Для уникнення руйнації конструкцій
будинку в цілому та кімнат, в яких
проживала сім'я позивача за зустрічним
позовом, необхідно провести ремонт та
дозволити проживати сім'ї ОСОБА_2 до
вирішення питання про знесення будинку
в цілому.

Про зазначене рішення керівництва та
профкому фабрики позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_2 було
повідомлено листом фабрики «Поділля»
від 28.05.1991р. №1566.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач за зустрічним позовом фактично
вступив в оперативне володіння та
управління спадковим майном, постійно
проживав в будинку та користувалася
кімнатою (часткою будинковолодіння), на
яку відкрилась спадщина. За власні
кошти здійснював ремонт та повністю
оновив 21/100 частку домоволодіння, що
належала ОСОБА_4 : перекрив дах
шифером, замінив дерев'яні конструкції,
вікна, двері, підлогу, збудував
підмурок, обклав стіни цеглою,
газифікував приміщення, викопано
криницю.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР
(в редакції 1963р.), який діяв на той час,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління, або володіння спадковим
майном. Окрім ОСОБА_2, ніхто не вступив в
оперативне управління спадщиною та не
подав заяви про її прийняття.

Відповідно лише позивач за зустрічним
позовом вчинив дії, які свідчать про
прийняття спадщини.

Даний факт підтверджується
співвласником будинковолодіння ОСОБА_3

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 Прикінцевих і
перехідних положень Цивільного
кодексу України 2003 р. правила книги
шостої цього Кодексу застосовуються
також до спадщини, яка відкрилася, але
не була прийнята ніким із спадкоємців
до набрання чинності цим Кодексом.
Спадкоємець першої черги ОСОБА_1 після
смерті батька ОСОБА_4 в оперативне
управління майном : 21/100 часткою
домоволодіння АДРЕСА_1 не вступив.
Натомість цією часткою з 1991 року
користується ОСОБА_2

Після набрання чинності ЦК України з
01.01.2004 р. ОСОБА_2 є спадкоємцем за
законом четвертої черги відповідно до
положень ст. 1264 ЦК України.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що
одним із способів захисту права особи
може бути визнання права.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, за участю третіх осіб без
самостійних вимог на стороні позивача -
ОСОБА_3 та Вінницької міської ради про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на 21/100
частку житлового будинку
(домоволодіння) по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4 є
обгрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного,
керуючись ст.ст. 15, 16, 392, 1217, 1261, 1264, 1268, ч. 5
Прикінцевих і перехідних положень ЦК
України, ст.ст. 4, 10, 60, 61, 212-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини
після померлого ОСОБА_4 на належне йому
нерухоме майно - 21/100 домоволодіння
АДРЕСА_1 ОСОБА_2

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на - 21/100 домоволодіння АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення суду.

Суддя: