Справа № 266/4461/14-ц
Провадженя№
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18.11.2014
м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області в складі:

головуючого - судді
Дзюба М.В.,

при секретарі -
Петрухіной Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратили право користування житловим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із
позовом, в якому зазначила вона є
власником будинку АДРЕСА_1. З 2005 року за
її згодою в будинку зареєстрована
відповідачка, яка ніколи за вказаною
адресою не мешкала, плату за
користування житловим будинком не
вносила. Крім того зазначила, що вона
має намір оформити субсидію та не має
можливості це зробити, оскільки за
даною адресою зареєстрована
відповідачка. Просила визнати ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

В судове засідання возивачка надала
заяву, в якій просила позов
задовольнити у повному обсязі, а
розгляд справи провести за її
відсутності, не заперечувала проти
ухвалення заочного рішення у разі
неявки відповідача.

Відповідачка ОСОБА_2, будучи
повідомленою про дату та час судового
розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 76 ЦПК
України, до суду не з'явилась, із
будь-якими заявами на адресу суду не
зверталась, тому суд, за згодою
позивача ухвалив заочне рішення на
підставі наявних в справі доказів, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником
будинку АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право приватної
власності № 158 від 15.03. 1976 року. (а.с.7)

З копії домової книги слід, що
відповідачка ОСОБА_2 з 01.06. 2005 року по
теперішній час зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до довідки-акту від 28.10.2014
року, ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 тільки
зареєстрована з 01.06. 2008 року, але
фактично не мешкає з часу реєстрації, у
будинку не з'являється, чим
підтверджується відсутність
відповідача за місцем реєстрації на
протязі більш ніж року. (а.с.8)

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11
грудня 2003 року "Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні"зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або право
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Тобто судом встановлено, що
відповідачка зареєстрована у спірному
будинку за згодою позивача, але без
поважних причин там не проживає з часу
реєстрації.

Щодо решти позовних вимог, а саме
в частині зобов'язання паспортного
столу Приморського РВ Маріупольського
МУ ГУМВС України в Донецькій області
зняти відповідача з реєстраційного
обліку, то ці вимоги є безпідставними,
не ґрунтуються на законі, а тому
задоволенню не підлягають.
Таким чином, суд приходить до висновку
щодо обґрунтованості позовних вимог
лише в частини визнання ОСОБА_2 такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням в будинку за адресою:
АДРЕСА_1, і позов задовольняє частково,
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині зняття відповідача з
реєстраційного обліку, оскільки
рішення суду про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, є безумовною підставою
для подальшого зняття з реєстрації
відповідним підрозділом органу
внутрішніх справ.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК
України, ст. ст. 16,319,321 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратили право
користування житловим приміщенням -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Заява про скасування заочного рішення
може бути подана до суду, що його
ухвалив, протягом 10 днів з отримання
його копії.

На рішення може бути подано апеляцію
до Апеляційного суду Донецької області
в місті Маріуполі протягом 10 днів з дня
його проголошення, а у разі
проголошення рішення за відсутності
сторони -в той же строк з моменту
отримання його копії.

Суддя:
Дзюба М. В.