№ 312/284/14-ц
№ 2/312/65/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
с. Велика Білозерка

Великобілозерський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді
Рогоза А.Ю.

при секретарі
Лісничій А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в с. Велика Білозерка
цивільну справу за позовом Органу
опіки та піклування -
Великобілозерської районної державної
адміністрації Запорізької області до
ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звільнення від
обов'язків опікуна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_1 про звільнення від
обов'язків опікуна над дитиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в якій зазначає, що ОСОБА_1
неналежно виконує обов'язки опікуна
відносно малолітнього онука.
Відповідач зловживає алкогольними
напоями, вживає ненормативну лексику, в
будинку не створені умови для
проживання дитини. Крім того, ОСОБА_1 не
цікавиться станом здоров'я онука, який
постійно відстає в фізичному розвитку
за масою тіла, не відвідує лікарню. За
розпорядженням голови
Великобілозерської районної державної
адміністрації Запорізької області від
05.07.2010 року у зв'язку з існуючою
загрозою для життя та здоров'я
малолітнього ОСОБА_4 відбулося
фактичне відібрання дитини в опікуна
та влаштовано останнього на тимчасове
проживання та виховання в прийомну
сім»ю ОСОБА_3. Таким чином,
неповнолітній ОСОБА_4 фактично має дві
форми влаштування: в дитячому будинку
сімейного типу ОСОБА_3 та під опікою
ОСОБА_1, що суперечить чинному
законодавству. З урахуванням
викладеного позивач просить суд
звільнити ОСОБА_1 від обов'язків
опікуна над ОСОБА_4.

У судовому засіданні представник
позивача Трошина Т.В., яка має належні
повноваження за довіреністю від 08.09.2014
року, позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити у повному
обсязі, пояснивши, крім викладеного у
позові, що 14.05.2009 року розпорядженням
голови Великобілозерської районної
державної адміністрації Запорізької
області ОСОБА_1 призначено опікуном над
малолітнім онуком ОСОБА_4, позбавленим
батьківського піклування. Але
відповідач не займалася вихованням
дитини, не піклувалася про її здоров'я,
фізичний, психічний та духовний
розвиток. ОСОБА_1 не працює, зловживає
алкогольними напоями.

Відповідач у судовому засіданні
заперечувала проти позовних вимог,
пояснивши при цьому, що вона сумлінно
виконувала обов'язки опікуна, дитина
мала необхідний одяг, була забезпечена
харчуванням. У зв'язку з чим ОСОБА_4 було
відібрано та влаштовано на тимчасове
проживання та виховання в прийомну
сім»ю ОСОБА_3 пояснити не змогла.
Заперечувала факти вживання нею
алкогольних напоїв.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог вимог щодо предмету
спору, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилися, причини неявки
суду не повідомили, про дату та час
розгляду справи повідомлені судом у
встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення сторін
дослідивши письмові матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про те, що позовна заява
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.4).

14.05.2009 року розпорядженням голови
Великобілозерської районної державної
адміністрації Запорізької області
ОСОБА_1 призначено опікуном над
малолітнім онуком ОСОБА_4, позбавленим
батьківського піклування (а.с.5).

16.06.2010 року головним спеціалістом
сектору опіки, піклування та
усиновлення служби у справах дітей
Великобілозерської РДА Подорожком С.Ю.,
дільничним інспектором
Великобілозерського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області Хорольським С.А.,
головним спеціалістом відділу у
справах сім»ї, молоді та спорту Маковій
О.О., директором РЦСССДМ Котик І.Л
проведено рейд «Бездоглядна дитина» ,
метою якого було з'ясування причин
невідвідування дитячого оздоровчого
табору при Великобілозерській ЗОШ №2
малолітньою дитиною, позбавленою
батьківського піклування ОСОБА_4, що
перебував під опікою бабусі - ОСОБА_1
Учасниками рейду відвідано за місцем
проживання малолітнього ОСОБА_4, який
проживає з опікуном ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_1. На момент відвідування
будинок був зачинений, мешканці
будинку відсутні. Під час рейду ОСОБА_1
виявлено у нетверезому стані (за
диваном) разом з малолітнім онуком
(який сидів на підвіконні) у будинку гр.
ОСОБА_12 по АДРЕСА_2. Під час бесіди
ОСОБА_1 вживала ненормативну лексику та
ледве трималася на ногах. Членами
рейдової групи вирішено відібрати
малолітнього ОСОБА_4 від опікуна, так як
остання перебувала у нетверезому стані
та не могла виконувати обов'язки
опікуна (а.с.7).

25.06.2010 року розпорядженням голови
Великобілозерської районної державної
адміністрації Запорізької області № 179
припинено опіку ОСОБА_1 над малолітньою
дитиною ОСОБА_4, останнього влаштовано
на тимчасове проживання та виховання в
сім»ю ОСОБА_3 (а.с.11).

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року визнано протиправним і
скасовано пункт 1 зазначеного
розпорядження в частині припинення
опіки ОСОБА_1 над малолітньою дитиною
ОСОБА_4 (а.с.16-19). Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
року вказана постанова залишена без
змін (а.с.20-21).

Відповідно ст.55 ЦК України опіка та
піклування встановлюються з метою
забезпечення особистих немайнових і
майнових прав та інтересів малолітніх,
неповнолітніх осіб, а також
повнолітніх осіб, які за станом здоров
'я не можуть самостійно здійснювати
свої права і виконувати обов'язки.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права
дитини від 20.11. 1989 року, ратифікованої
Верховною Радою України 27.02.1991 року,
передбачено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державами чи приватними установами, що
займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.2 ст. 27 зазначеної Конвенції,
а також ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства», кожна дитина має
право на рівень життя, необхідний для
її фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку.

У ст. 67 Цивільного кодексу України
закріплено обов'язок опікуна дбати про
підопічного, про створення йому
необхідних побутових умов,
забезпечення його доглядом та
лікуванням. Опікун малолітньої особи
зобов'язаний дбати про її виховання,
навчання та розвиток, вживати заходів
щодо захисту цивільних прав та
інтересів підопічного.

Відповідно до ст.. 251 Сімейного кодексу
України, особа може бути звільнена від
обов'язків опікуна або піклувальника
дитини у випадках, передбачених
Цивільним кодексом України, а також
тоді, коли між опікуном, піклувальником
та дитиною склалися стосунки, які
перешкоджають здійсненню ними опіки,
піклування.

Згідно ч.3 ст. 75 Цивільного кодексу
України, за заявою органу опіки та
піклування суд може звільнити особу
від повноважень опікуна або
піклувальника у разі невиконання нею
своїх обов'язків, порушення прав
підопічного.

Так, протягом 2010-2014 років ОСОБА_1
неодноразово притягувалася до
адміністративної відповідальності за
вчинення дрібного хуліганства у
нетверезому стані (а.с.22-25, 76).

За суспільною характеристикою, наданою
сільським головою Червоної сільської
ради Великобілозерського району
Запорізької області, ОСОБА_1 проживає
разом зі співмешканцем ОСОБА_13, вони
ніде не працюють, зловживають
спиртними напоями, для вихованні
дитини належні умови не створені (а.с.
27-28, 77).

Згідно інформації управління
Пенсійного фонду України у
Великобілозерському районі
Запорізької області та
Великобілозерського районного центру
зайнятості від 26.09.2014 року, ОСОБА_1 на
обліку у вказаних установах не
перебуває та пенсію не отримує (а.с.65-66).

Запис від 30.09.2009 рокуу медичній
амбулаторній картці дитини ОСОБА_4
свідчить про загострення хвороби
(гастриту) у дитини, але від
госпіталізації дідусь відмовився,
дитина постійно відстає у розвитку за
масою тіла, часто хворіє, але за
медичною допомогою ніхто не
звертається (а.с.10).

Відповідно до ст. 12 Конвенції ООН про
права дитини від 20 листопада 1989 року,
держави-учасниці забезпечують дитині,
здатній сформулювати власні погляди,
право вільно висловлювати ці погляди з
усіх питань, що торкаються дитини,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю. З цією метою дитині, зокрема,
надається можливість бути заслуханою в
ході будь-якого судового чи
адміністративного розгляду, що
торкається дитини, безпосередньо або
через представника чи відповідний
орган у порядку, передбаченому
процесуальними нормами національного
законодавства. Закріплення цього права
підкреслює, що дитина є особистістю, з
якою слід рахуватись, особливо при
вирішенні питань, які безпосередньо її
стосуються.

Крім того, згідно ст. 6 Європейської
конвенції про здійснення прав дітей
від 25 січня 1996 р., під час розгляду
справи, що стосується дитини, перед
прийняттям рішення судовий орган надає
можливість дитині висловлювати її
думки і приділяє належну увагу думкам,
висловленим дитиною.

З мето виконання вказаних вимог судом
був заслуханий малолітній ОСОБА_4, який
пояснив, що бажає і надалі виховуватися
в прийомній сім»ї, оскільки прийомні
батьки піклуються про нього,
забезпечують необхідним одягом,
повноцінним харчуванням, шкільним
приладдям, він має можливість
займатися улюбленою справою -
малюванням. З бабусею - ОСОБА_1 ОСОБА_4
спілкуватися не бажає, так як остання
ніколи не піклувалася про нього,
зловживала алкогольними напоями.

За характеристикою, наданою
Великобілозерською загальноосвітньою
школою №3, ОСОБА_4 виховується у
прийомній сім»ї. Фізичний розвиток і
стан здоров'я учня - задовільні, хлопчик
регулярно відвідує навчальний заклад,
навчається на початковому рівні, але
намагається розвивати свої здібності у
навчанні. У стосунках з однокласниками
виявляє добродушність та
доброзичливість. Олександр проявляє
інтерес до малювання, фізичного
виховання, ручної праці, займається в
спортивній секції з футболу та
волейболу. Батьки не регулярно, але
цікавляться рівнем успішності та
поведінкою вихованця. Дитина повністю
забезпечена шкільним приладдям,
сезонним одягом та взуттям (а.с.78).

Згідно інформації головного лікаря
Великобілозерського ЦПМСД Гур»євої
О.В. від 23.04. 2014 року, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на «Д» обліку не
перебуває, у 2013 році хворів простудними
захворюваннями, призначене лікування
батьки-вихователі виконували в повному
обсязі. Дитина приходить на прийом до
лікаря охайно одягнена, адекватно
відповідає на питання. Зауважень до
батьків-вихователів немає (а.с.26).

Служба у справах дітей
Великобілозерської районної державної
адміністрації Запорізької області
надала до суду висновок від 13.10.2014 року
№ 01-17/520 про доцільність звільнення
ОСОБА_1 від обов'язків опікуна над
малолітнім ОСОБА_4, 2000 року народження
(а.с.79-80).

Відповідно до статті 212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст. 11 ЦПК
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, враховуючи
обставини справи, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги щодо
звільнення ОСОБА_1 від обов'язків
опікуна над малолітнім ОСОБА_4
ґрунтуються на законі, підтверджуються
зібраними у справі доказами та не
порушують прав та інтересів третіх
осіб, тому позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Тому з
відповідача підлягає стягненню в дохід
держави сума судового збору в розмірі
243,60 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись
ч.1 ст.3, ст. 12, ч.2 ст. 27 Конвенції про
права дитини від 20.11. 1989 року,
ратифікованої Верховною Радою України
27.02.1991 року, ст. 6 Європейської конвенції
про здійснення прав дітей від 25 січня
1996 року, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства», ст.ст. 55, 67, ч.3 ст. 75
ЦК України, ст. 251 СК України, ст.ст. 7, 8 ,10,
11, 16, 60, ст.ст. 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування -
Великобілозерської районної державної
адміністрації Запорізької області до
ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звільнення від
обов'язків опікуна - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від обов'язків
опікуна над малолітнім ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн.60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :
А.Ю. Рогоза