Номер провадження № 22-ц/785/1622/14
Головуючий у першій інстанції Поліщук
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: представника Публічного
акціонерного товариства «Перший
Інвестиційний Банк» - Позднякова А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Перший Інвестиційний
Банк» до ОСОБА_4, за участю третьої
особи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еталон ТСК» про
стягнення заборгованості за договором
овердрафту, за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 20 листопада
2013 року, -

встановила:

25.12.2008р. ПАТ «Перший Інвестиційний
Банк»(надалі Банк) звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4, за участю третьої
особи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еталон ТСК» про
стягнення заборгованості за договором
овердрафту.

Остаточно збільшивши позовні вимоги
просив стягнути з ОСОБА_4 суму
заборгованості за договором
овердрафту №03/04-08-КО від 26.03.2008р. та
додатковою угодою до нього за №1 від
26.06.2008р., яка станом на 11.02.2013р. складає у
розмірі 145 128,49 грн., а саме:

- заборгованість по кредиту у сумі - 51
129,28 грн.;

- заборгованість за проценти у сумі -
40 619,25 грн.;

- пені за прострочення сплати кредиту
у розмірі - 40 011,37 грн.,

- пені за прострочення сплати
процентів у розмірі - 13 368,59 грн.

Також просив стягнути 1 700 грн. суму
сплаченого судового збору та 30 грн.
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

В обґрунтування своїх вимог
представник позивача посилався на те,
що 26.03.2008р. між ВАТ «Перший
Інвестиційний Банк», який є
правонаступником ПАТ «Перший
Інвестиційний Банк» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Еталон
ТСК» був укладений договір овердрафту
№03/04-08-КО, згідно умов якого ТОВ «Еталон
ТСК» отримав овердрафт на поповнення
обігових коштів з кінцевим терміном
користування до 24.03.2009р. із сплатою
відсотків у розмірі 19% річних. Розмір
ліміту овердрафту за цим договором
складав - 62200 грн.

26.03.2008р. в забезпечення виконання
зобов'язань за договором овердрафту №
03/04-08-КО від 26.03.2008р., між ВАТ «Перший
інвестиційний банк» та ОСОБА_4 укладено
договір поруки № 24/0304-П, за яким
поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати в повному
обсязі за виконання боржником
зобов'язань за Договором овердрафту
від 26 березня 2008 року.

26 червня 2008р. між ВАТ «Перший
Інвестиційний банк» та ТОВ
«Еталон-ТСК», підписана додаткова
угода № 1 до договору овердрафту №
03/04-08-КО від 26.03.2008р. за якою сторони
дійшли згоди збільшити ліміт за
договором овердрафту до суми 84500 грн.

20 червня 2008р. між ВАТ «Перший
Інвестиційний банк» ( кредитором ) та
ОСОБА_4 (поручителем) укладена
додаткова угода до договору поруки №
24/03/04-КО від 26.03.2008р., за якою, у зв'язку
зі збільшенням ліміту овердрафту за
Договором овердрафту, сторони дійшли
згоди, що п.1.1. Договору поруки № 24/0304-П
від 26.03.2008р. необхідно викласти у
наступній редакції, а саме поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати в повному обсязі за
виконання боржником зобов'язань за
договором овердрафту № 03/04-08-КО від
26.03.2008р. з усіма змінами та доповненнями
до нього, в тому числі і по
зобов'язанням передбаченим умовами
підписаної банком та боржником
додаткової угоди № 1 до договору
овердрафту від 26.03.2008р., за якою сторони
дійшли згоди збільшити ліміт за
договором овердрафту до суми 84500 грн.
Інші умови договору поруки залишені
без змін.

В пред'явленому позові Банк
посилається на те, що відповідно до
п.4.3.2. Договору овердрафту, кредитор -
Банк, має право відмовитися від
подальшого кредитування та вимагати
від позичальника дострокового
повернення фактично отриманих ним
кредитних коштів, сплати нарахованих
відповідно до умов договору відсотків
за користування овердрафтом та
неустойки, у випадку погіршення
фінансового стану позичальника, що на
думку Банку, ставить під загрозу
своєчасне та належне виконання
позичальником зобов'язань за договором
овердрафту.

Відповідно до п.4.3.1. Договору Банк має
право перевіряти стан бухгалтерського
обліку та звітності позичальника.
Отримавши фінансову звітність ТОВ «
Еталон ТСК» з негативним балансом за 1
півріччя 2008р., позивач зробив висновки
про погіршення його фінансового стану,
що на думку Банку поставило під загрозу
своєчасне та належне виконання
зобов'язань ТОВ «Еталон ТСК», 25.09.2008р.

Кредитним комітетом позивача прийнято
рішення про відмову в подальшому
кредитуванні ТОВ «Еталон ТСК».

Після цього, позивач письмово
повідомив боржника - ТОВ «Еталон -ТСК»
та його поручителя - ОСОБА_4 про рішення
кредитного комітету щодо відмови Банку
в подальшому кредитуванні, про що
30.09.2008р. їм вручено під підпис оригінал
повідомлення про відмову в подальшому
кредитуванні.

Позичальник ТОВ «Еталон ТСК» та його
поручитель - відповідач ОСОБА_4. умови
за договором овердрафту №03/04-08-КО від
26.03.2008р. та додатковою угодою до нього
за №1 від 26.06.2008р. належним чином не
виконали, що стало підставою для
звернення ПАТ «Перший інвестиційний
банк» з позовом до суду 25.12.2008р., в якому
позичальник - ТОВ «Еталон ТСК» та його
поручитель - ОСОБА_4 були залучені в
якості співвідповідачів по справі.
Оскільки справа розглядається судом
достатньо тривалий час, вже сплив
строк дії договору овердрафту, який
визначений Договором, як 24 березня 2009р.,
у зв'язку з чим, представником позивача
неодноразово подавалася заява про
уточнення позову, в якій вимоги про
стягнення заборгованості за Договором
овердрафту ставляться тільки до -
ОСОБА_4, який виступив поручителем за
вказаним Договором.

15 лютого 2013р. позивачем подана заява
про збільшення позовних вимог, згідно з
якою сума заборгованості станом на
11.02.2013р. за договором овердрафту
№03/04-08-КО від 26.03.2008р. та додатковою
угодою до нього за №1 від 26.06.2008р.
становить 145 128,49 грн., та складається з:

простроченої заборгованості по
кредиту - 51 129,28 грн.;

простроченої заборгованості за
процентами - 40 619,25 грн.;

пені за прострочення сплати кредиту - 40
011,37 грн.;

пені за прострочення сплати процентів -
13 368,59 грн.

Вказану суму заборгованості позивач
просив стягнути з поручителя ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково, не
заперечував проти стягнення з нього
51746,63 грн. - заборгованості по
поверненню ліміту овердрафту. Разом з
тим, заперечував проти сплати
відсотків за користування грошима,
пені за прострочення сплати ліміту
овердрафту, пені з прострочення сплати
відсотків. Відповідач зазначив, що ТОВ
«Еталон ТСК» виконувало умови договору
овердрафту, а тому не було ніяких
підстав фактично припиняти дію
договору. Банк безпідставно прийняв
рішення про відмову у кредитуванні,
безпідставно пред'явив позов, тому він
не повинен сам нести майнову
відповідальність за невиконання умов
договору.

Представник третьої особи - ТОВ «Еталон
ТСК» в судове засідання на
неодноразовий виклик до суду не
з'являвся, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про що в матеріалах справи є відмітки
про вручення судових повісток.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 20.11.2013р. позов ПАТ «Перший
Інвестиційний Банк» задоволено.

Судом стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Перший Інвестиційний Банк» суму
заборгованості за договором
овердрафту №03/04-08-КО від 26 березня 2008р.
та додатковою угодою до нього за №1 від
26.06.2008р., яка станом на 11.02.2013р. становить
145128,49 грн., яка складається з:

простроченої заборгованості по
кредиту - 51 129,28 грн.;

простроченої заборгованості за
процентами - 40 619,25 грн.;

пені за прострочення сплати кредиту -
40011,37 грн.;

пені за прострочення сплати процентів -
13368,59 грн.

Судом стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Перший Інвестиційний Банк» 1 700 грн. -
витрати по сплаті судового збору та 30
грн. - витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 20.11.2013р. скасувати, ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позову відмовити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. При цьому
зазначає, що боржник та поручитель
відповідно до законодавства
відповідають за договором як
солідарні боржники, а тому рішенням
суду порушені його права за договором
поруки, оскільки стягнута
заборгованість за договором з нього
одного, а не солідарно з ТОВ «Еталон
ТСК», що є порушенням вимог ст.ст. 553,554
ЦК України

В суді апеляційної інстанції
представник Публічного акціонерного
товариства «Перший Інвестиційний
Банк» - Поздняков А.Ю. надав письмові
заперечення, які підтримав, просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін. При цьому
представник банку надав протокол
зборів учасників ТОВ «Еталон ТСК»,
копію Статуту ТОВ «Еталон ТСК», згідно
яких засновником ТОВ «Еталон ТСК» є
ОСОБА_4, ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа ТОВ
«Еталон ТСК» до суду не прибули, про
час та місце розгляду справи були
сповіщені належним чином, про що у
справі є докази. Зважаючи на вимоги ч. 2
ст. 305 ЦПК України така неявка сторін не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов позивача про
стягнення боргу за кредитним
договором, суд першої інстанції,
виходив із того, що відповідно до умов
Договору овердрафту кінцевим терміном
користування овердрафтом є 24 березня
2009р., однак ні відповідачем ОСОБА_4
(поручителем), ні третьою особою - ТОВ
«Еталон ТСК» - боржником за договором, з
часу пред'явлення даного позову
(25.12.2008р.) умови договору овердрафту не
виконувалися, а після настання терміну
повернення грошей - борг не повернутий,
що є безумовним порушенням грошового
зобов'язання.

Оскільки ОСОБА_4 своєчасно не
сплачено заборгованість та проценти за
користування овердрафтом, чим порушено
умови договору овердрафту від 26
березня 2008р. та додатковою угодою до
нього за №1 від 26.06.2008р., тому
заборгованість станом на 11.02.2013р. в
розмірі 145 128 грн. 49 коп., а саме:
простроченої заборгованості по
кредиту - 51 129 грн. 28 коп.; простроченої
заборгованості за процентами - 40 619 грн.
25 коп.; пені за прострочення сплати
кредиту - 40 011 грн. 37 коп.; пені за
прострочення сплати процентів - 13368,59
грн. 59 коп., підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 26 березня
2008р. між ВАТ «Перший Інвестиційний
Банк», правонаступником якого є
ПАТ«Перший Інвестиційний Банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Еталон ТСК» було
укладено Договір овердрафту. За
умовами договору Банк надав, а ТОВ
«Еталон ТСК» отримало кредитні кошти у
розмірі 62 200 грн., та зобов'язалося
повернути їх у строк, обумовлений
умовами договору.

За користування овердрафтом
встановлено плату в розмірі 19% річних.
Додатковою угодою №1 від 26 червня 2008р.
до договору ліміт овердрафту було
збільшено до 84 500 грн. Кінцевим терміном
користування кредитними коштами
встановлено 24 березня 2009р.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ТОВ «Еталон ТСК» за
Договором овердрафту, між ОСОБА_4 та
Банком 26 березня 2008р. укладено Договір
поруки №24/0304-П та 20 червня 2008р.
додаткову угоду №1 до нього.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору
поруки, поручитель зобов'язується
перед кредитором відповідати в повному
обсязі за виконання ТОВ «Еталон ТСК»
зобов'язань за Договором овердрафту з
усіма змінами та доповненнями до нього.

Згідно з п. 3.2. Договору поруки,
поручитель відповідає перед
кредитором в тому ж обсязі, що і
позичальник.

У відповідності до п. 3.1. Договору
поруки, у разі порушення позичальником
зобов'язань за Договором овердрафту
поручитель та позичальник
відповідають перед Банком як солідарні
боржники.

Згідно з ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до п.п. 1-2 ст. 554 ЦК
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення заборгованості за
договором овердрафту - 25.12.2008р.

Згідно розрахунку, який надано до суду
першої інстанції під час збільшення
позовних вимог(13.02.2013р.), заборгованість
за договором овердрафту станом на 11
лютого 2013р. складає у розмірі 145 128,49
грн., а саме:

- заборгованість по кредиту - 51 129,28
грн.;

- заборгованість за процентами - 40
619,25 грн.;

- пеня за прострочення сплати кредиту
за період з 10 жовтня 2008р. по 11 лютого
2013р. в розмірі 40 011,37 грн.;

- пеня за прострочення сплати
процентів за період 31 жовтня 2008р. по 01
лютого 2013р. в сумі 13 368,59грн. (а.с. 3-4, т. 4).

В запереченнях на апеляційну
скаргу представник банку посилався
на те, що договірні зобов'язання
відповідачем ОСОБА_4 та ТОВ «Еталон
ТСК» до теперішнього часу не виконані,
незважаючи на те, що кінцевий термін
повернення грошових коштів є 24
березня 2009р. При цьому зазначив, що
розмір пені нарахована банком після
звернення 25.12.2008р. до суду, а тому
підлягає стягненню з відповідача в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання(неналежне виконання).

У відповідності до положення п. 1 ст. 543
ЦК України, у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з пунктом 3.1,3.2, 3.3
договору поруки відповідальність
поручителя і позичальника є
солідарною. Поручитель відповідає
перед кредитором в тому ж обсязі, що і
боржник. Поручитель та боржник
залишаються зобов'язаними перед
кредитором доти, доки зобов'язання за
кредитним договором, що забезпечені
порукою за цим договором, не виконані
повністю та належним чином. В разі
невиконання або неналежного виконання
поручителем зобов'язань по цьому
договору, поручитель сплачує пеню за
кожний день прострочення, яка
обчислюється від дня прострочення
платежу, у розмірі подвійної ставки
НБУ, що діє у період, за який
сплачується пеня.

Ці пункти договору поруки
відповідають ст. 554 ЦК України, в яких
зазначено, що при порушенні боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник та поручитель відповідають
перед кредитором, як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
передбачена додаткова (субсидіарна)
відповідальність поручителя.

Тобто, правовими наслідками
порушення основного зобов'язання,
забезпеченого порукою, є солідарна
відповідальність або (додаткова
(субсидіарна) відповідальність, якщо
така відповідальність встановлена
договором поруки.

Солідарна відповідальність означає,
що в разі невиконання боржником
основного зобов'язання, кредитор має
право вимагати виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково як від боржника, так і від
поручителя, або від них обох разом.

При субсидіарній відповідальності
кредитор зобов'язаний спочатку
пред'явити вимогу до боржника, і у
разі , коли останній не задовольнить її,
він вправі вимагати виконання
зобов'язання від поручителя.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 554 ЦК України, у
відповідності з якою поручитель несе
відповідальність в тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки
відшкодування збитків за прострочення
виконання основного зобов'язання
боржником, регламентується по суті не
обсяг відповідальності поручителя, а
обсяг його зобов'язання перед
кредитором за договором поруки. З
моменту порушення умов основного
договору боржником обсяг зобов'язання
поручителя і обсяг зобов'язання
боржника перед кредитором за загальним
правилом є рівними.

У разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний в повному обсязі. Солідарний
боржник не має права висувати проти
вимоги кредитора заперечення, що
ґрунтуються на таких відносинах решти
солідарних боржників з кредитором, у
яких цей боржник не бере участі.
Виконання солідарного обов'язку у
повному обсязі одним із боржників
припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Таким чином, при солідарному обов'язку
кредиторові надається право на власний
розсуд вимагати виконання зобов'язання
в повному обсязі або частково від усіх
боржників разом або від кожного окремо.
Пред'явивши вимогу до одного із
солідарних боржників і не одержавши
задоволення, кредитор має право
пред'явити вимогу до іншого
солідарного боржника.

Тобто при солідарному обов'язку
боржників кредитор вправі вимагати
виконання зобов'язання як від усіх
боржників разом, так і від кожного із
них окремо, при чому як повністю, так і в
частині боргу. Солідарна
відповідальність означає, що в разі
невиконання боржником основного
зобов'язання, кредитор має право
вимагати виконання зобов'язання в
повному обсязі або частково як від
боржника, так і від поручителя, або від
них обох разом.

При цьому кредитор, вирішуючи
питання щодо пред'явлення вимоги до
всіх боржників разом чи до кожного з
них окремо, діє на свій власний розсуд
та не зобов'язаний дотримуватись
будь-якої послідовності, оскільки це не
передбачено законом.

Отже, за законом у цьому випадку
немає так званої обов'язкової
процесуальної співучасті, тобто
законом передбачено право позивача
звернутися до суду до кожного з
боржників окремо. Крім того, предметом
спору є різні самостійні договірні
відносини: між кредитором і боржником -
за кредитним договором; між кредитором
і поручителем - за договором поруки, або
ж ці відносини можуть врегульовуватись
одним кредитним договором, що не змінює
суті окремих договірних відносин.

Аналогічної правової позиції
дотримано Вищим спеціалізованим судом
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в ухвалі від 06
червня 2011 року у справі з подібними
правовідносинами за позовом Банку до
поручителів про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
у якій суд касаційної інстанції
погодився із висновками судів про
задоволення позовних вимог із
стягненням кредитної заборгованості
лише з поручителів в солідарному
порядку на користь Банку, оскільки
відповідно до закону та умов договору
поруки поручителі несуть самостійну
відповідальність перед кредитором за
порушення зобов'язань боржником.

Така ж правова позиція викладена
у постанові Верховного Суду України
від 19 грудня 2011р. (у справі № 6-84 цс11).

Таким чином, доводи апелянта про
те, що ОСОБА_4 та третя особа ТОВ
«Еталон ТСК» повинні відповідати
солідарно за договором про стягнення
заборгованості є необґрунтованими.

Крім того, пред'явивши вимогу до
одного з солідарних боржників, який не
задовольнив цю вимогу, кредитор має
право пред'являти вимогу до іншого
боржника.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вирішуючи спір по суті, повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази в
межах заявлених позовних вимог,
правильно визначив спірні
правовідносини та закон, який їх
регулює.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач, уточнивши позовні вимоги
просив стягнути з ОСОБА_4 суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 145 128 грн. 49 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у п. 27
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК України,
які мають іншу правову природу.

Як вбачається з матеріалів
справи, під час розгляду справи в суді
першої інстанції ОСОБА_4 не заявив
письмову заяву про зменшення розміру
нарахованої пені та не навів істотні
умови на підставі яких необхідно
зменшити розмір пені, тому суд
апеляційної інстанції не має підстав
для застосування частини третьої
статті 551 ЦК України про зменшення
розміру пені.

Крім того, розмір заборгованості
за розрахунками банку апелянтом в
апеляційній скарзі не оскаржується, а
тому колегія суддів відповідно до ч.1
ст. 303 ЦК України, під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевірила законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів розглянувши скаргу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційній
скарзі доводи правильність висновків
суду не спростовують.

Інші доводи апелянта не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому мають бути відхилені.

За таких обставин, апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.209, 307 ч.1п.1, 308, 314,315,
317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х
В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 20 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно
з моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук