Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді
Леска В.В.

суддів -Чужі Ю.Г., Кондора
Р.Ю.

при секретарі - Пудак О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
20 травня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

8 січня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, який був укладений 5 серпня 2006
року та зареєстрований у виконкомі
Хирівської міської ради
Старосамбірського району Львівської
області за актовим записом № 16,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
подружнє життя з відповідачкою не
склалося, вони втратили один до одного
почуття поваги та любові, оскільки вони
люди різних характерів та поглядів на
життя. Від подружнього життя
народилася дитина - син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на вказані обставини
позивач просив суд шлюб розірвати та
визначити порядок спілкування з сином.

Заочним рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 20 травня 2013
року позов задоволено частково.

Шлюб, укладений 5 серпня 2006 року та
зареєстрований у виконкомі Хирівської
міської ради Старосамбірського району
Львівської області за актовим записом
№ 16 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірвано.

Сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на
утриманні та вихованні з батьком
ОСОБА_1

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 21 жовтня 2013 року заяву
ОСОБА_3, представника відповідачки
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
Ужгородського міськрайонного від 20
травня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним заочним
рішенням ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність судового
рішення із-за порушення норм
матеріального права, неповного
встановлення обставин справи, просив
скасувати оскаржуване ним заочне
рішення в частині залишення сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні на
вихованні батька ОСОБА_1 та ухвалити в
цій частині нове рішення про залишення
сина ОСОБА_4 на утриманні та вихованні
матері - ОСОБА_2

Межі доводів апеляційної скарги - суд
вийшов за межі позовних вимог, оскільки
в прохальній частині позовної заяви
ОСОБА_1 не просив суд залишити сина
ОСОБА_4 на проживання та виховання із
ним.

В запереченні позивач просить
відхилити апеляційну скаргу, оскільки
дитина проживає з ним, а відповідачка
житла не має

ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу.

Позивач не визнав апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Як встановлено судом 5 серпня 2006 року
сторони уклали шлюб від якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи свідоцтвами про
укладення шлюбу та про народження
дитини.

У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3
ст.105, ч.1 ст.110 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі
розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

З огляду на викладене, оскільки сторони
подружніх відносин не підтримують,
спільного господарства не ведуть та
проживають окремо, суд прийшов до
вірного висновку, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу є
неможливим, суперечить інтересам
сторін, тому позов слід задовольнити.

Згідно ст.161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів не може погодитись з
висновком суду про те, що сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, слід залишити на
утриманні та вихованні з батьком -
ОСОБА_1, оскільки дитина проживає з
батьком і позивач не заявляв таку
вимогу, що вбачається в позовної заяви.

Тому в цій частині заочне рішення суду
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 20 травня 2013
року в частині залишення сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні та
вихованні з батьком ОСОБА_1 скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: