УХВАЛА

Іменем України

17.12.2014 року
м. Житомир

Суддя Богунського районного суду
міста Житомира

Корицька В.О.,

розглянувши заяву про забезпечення
позову у цивільній справі

за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах
малолітньої ОСОБА_3,

АДРЕСА_1,

до ОСОБА_4,

АДРЕСА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Державна фіскальна
служба України,

04655, м. Київ, вул. Львівська площа, 8,

про зобов'язання подати до ДФС України
відповідні документи, -

встановив:

Позивачем заявлено позов до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Державна фіскальна
служба України, про зобов'язання
відповідача подати до ДФС України
відповідні документи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
спільна дитина ОСОБА_2 проживає разом
із батьком. За домовленостю між
батьками мати дитини надає їй повне
матеріальне забезпечення, а батько
здійснює виховання дитини, піклується
про неї, тощо.

05.12.2014 р. відповідач повідомила про
неможливість у подальшому
забезпечувати дитину у зв'язку із її
звільненням з роботи.

ОСОБА_2 зазначає, що відповідач
неодноразово перебувала у зоні АТО як
для виконання службових обов'язків по
усуненню негативних наслідків
терористичної діяльності у Донецькій
області так і як волонтер, разом з тим
ухиляється від надання таких
документів роботодавцю, мотивуючи це
своїми моральними принципами.

Однак, надання документальних та інших
доказів її діяльності у зоні АТО може
вплинути на прийняття роботодавцем
рішення про її звільнення, оскільки в
силу положень ч. 7 ст. 1 Закону України
«Про очищення влади» заборона займати
відповідні посади не стосується осіб,
які визнані учасниками бойових дій під
час проведення антитерористичної
операції на сході України у
встановленому законодавством порядку.

Вказаною бездіяльністю, зазначає
позивач, порушуються права малолітньої
дитини ОСОБА_3, яка отримує повне
матеріальне забезпечення від матері
ОСОБА_4 і звільнення останньої з роботи
завдасть істотної шкоди інтересам
дитини.

Ухвалою судді від 17.12.2014 р.
відкрито провадження у справі.

Одночасно з позовною заявою позивачем
подана заява про забезпечення
вказаного позову шляхом зупинення дій
роботодавця ДФС України щодо
звільнення відповідача на період
розгляду справи.

Позивач зазначає, що невжиття таких
заходів призведе до безумовного
звільнення відповідача з роботи, що
негативно позначиться на правах
дитини, оскільки остання залишиться
без матеріального забезпечення.

Дослідивши матеріали справи та заяву
про забезпечення позову, суддя прийшов
висновку, що заява про забезпечення
позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК
України та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується:

1. накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб;

2. забороною вчиняти певні дії;

3. встановленням обов'язку вчинити
певні дії;

4. забороною іншим особам
здійснювати платежі або передавати
майно відповідачеві чи виконувати щодо
нього інші зобов'язання;

5. зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;

6. зупиненням стягнення на
підставі виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку;

7. передачею речі, яка є предметом
спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Нормами ст.ст. 1, 2 Конвенції ООН «Про
права дитини» від 27.09.1991 р. передбачено,
що в усіх діях щодо дітей першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини. Дитині
забезпечується такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживаються всі
відповідні законодавчі і
адміністративні заходи.

Батьки несуть основну
відповідальність за виховання та
духовний і фізичний розвиток дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

При цьому, виходячи з вимог ст. 18
Конвенції «Про захист прав дитини», суд
повинен докласти всіх можливих зусиль
для того, щоб забезпечити визнання
принципу загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини.

Відповідно ст. 27 Конвенції «Про захист
прав дитини» батько (-ки) або інші особи,
які виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення у
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

У відповідності до норм ст. 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між батьками. Право на
отримання аліментів на утримання
неповнолітньої дитини має той з
батьків, з ким дитина проживає.

Оскільки спір стосується зобов'язання
відповідача надати ДФС України
документи на підтвердження її
перебування у зоні АТО як учасника
бойових дій та не застосування до неї
заборон, передбачених Законом України
«Про очищення влади», суддя вважає за
необхідне, з метою захисту прав та
інтересів малолітньої дитини,
застосувати заходи забезпечення
позову шляхом заборони Державній
фіскальній сліжбі України вчиняти дії
стосовно звільнення ОСОБА_4 із займаної
посади Першого заступника начальника
Головного управління ДФС у
Житомирській області на період
розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву про забезпечення позову
задовольнити.

Заборонити Державній
фіскальній сліжбі України (04655, м. Київ,
вул. Львівська площа, 8) вчиняти дії
стосовно звільнення ОСОБА_4 із займаної
посади Першого заступника начальника
Головного управління ДФС у
Житомирській області на період
розгляду даної справи.

Ухвала про забезпечення позову
підялгає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Богунський районний суд м. Житомира
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Суддя
В.О. Корицька