Справа № 713/594/13-ц
Провадження №2/713/2/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2014 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., при секретарі Матейчук Л.Ю., за участю відповідачів та їх представників розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом Державного територіального галузевого об»єднання «Львівська залізниця» до Вашківецької міської ради Вижницького району, ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, відділ Держземагенства у Вижницькому районі, про визнання незаконним та скасування рішення Вашківецької міської ради №223-16/08 від 28.08.2008 року в частині безоплатного надання в приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,4053 га. та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_1 на підставі даного рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся в суд з позовом до Вашківецької міської ради Вижницького району, ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, відділ Держземагенства у Вижницькому районі, про визнання незаконним та скасування рішення Вашківецької міської ради №223-16/08 від 28.08.2008 року в частині безоплатного надання в приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,4053 га. та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_1 на підставі даного рішення.

В позові вказував, що Приватне підприємство «Ріга» виконує роботи з інвентаризації земель та заготовлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця». В ході інвентаризації земель Залізниці стало відомо про те, що під час виконання робіт в адміністративних межах Вашківецької міської ради виявлено, що в смузі відведення Залізниці від км 7 + 380 м до км 7 + 420 м перегону Завалля-Вижниця на відстані 22,51 м. від осі колії розташована земельна ділянка ОСОБА_1, яка передана останній у власність Вашківецькою міською радою Вижницького району Чернівецької області для ведення особистого селянського господарства на підставі Рішення Вашківецької міської ради №223-16/08 від 28.08.2008 р. і яка накладається на земельну ділянку Залізниці загальною площею 0.0037 га. Зазначена обставина підтверджується актом обстеження з додатковою схемою (План земельних ділянок в адміністративих межах Вашківецької міської ради ).

Згадане вище рішення міської ради є таким, що суперечить чинному законодавству та таким, що порушує право Залізниці на користування наданою їй відповідно до норм чинного законодавства земельною ділянкою, а відтак таким, що підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Просили визнати незаконним та скасувати рішення Вашківецької міської ради №223-16/08 від 28.08.2008 р. в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1, площею 0,4053 га, що знаходиться в м. Вашківці Вижницького району Чернівецької області; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №365843 від 04.03.2009 р. виданий ОСОБА_1 на підставі рішення Вашківецької міської ради № 223-16/08 від 28.08.2008р., кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0314.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача , Вашковецької міської ради , позов не визнав, вказував на те, що рішення міської ради прийнято то вимог чинного законодавства, а позов вважав необґрунтованим та просив в його задоволенні відмовити .

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволені відмовити, подали на нього свої письмові заперечення.

Представник відділу Держземагенства у Вижницькому районі, позов не визнав, подав на позов свої заперечення , просив в позові відмовити.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в позові Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» необхідно відмовити.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що рішенням Вашківецької міської ради №223-16/08 від 28.08.2008 року надано безоплатно в приватну власність громадянам м. Вашківці та с. Волока земельні ділянки, що були раніше надані їм в користування, а саме : ОСОБА_1, проживаючій ІНФОРМАЦІЯ_1 для обслуговування жилого будинку та госп. споруд - 0,1000 га.; для ведення особистого селянського господарства,-0,3053 га., що розташована біля жилого будинку. На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №365843 кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0314.

Згідно ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Положеннями ст. 68 ЗК України, ст.11 ЗК «Про транспорт», ст. 6 ЗУ «Про залізничний транспорт» до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту, завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвиток об'єктів залізничного транспорту.

Згідно із положенням «Про землі, надані транспорту», затвердженого ОСОБА_2 Центрального виконавчого комітету СРСР №58, ОСОБА_2 народних комісарів СРСР №50 від 07.02.1933 року, відповідно до п. 4 якого землями наданими транспорту відносилися землі, зайняті залізничними шляхами та іншими об'єктами залізничної інфраструктури. Вказане положення набрало чинності та діяло на вказаних землях з 1939 року, на підставі Закону СРСР «Про включення Західної України у склад СРСР із возз'єднанням її із УРСР» від 01.11.1939 року, до набрання чинності ОСОБА_2 Міністрів СРСР №24 від 08.01.1981 року «Про затвердження Положення про землі надані транспорту». Нормами ст. 1 положення, встановлено, що землями транспорту визнаються землі, надані підприємствам, установам і організаціям транспорту для здійснення покладених на них спеціальних задач. Розміри земельних ділянок, наданих для вказаних цілей визначаються відповідно до затверджених у встановленому порядку норм або проектно-технічної документації.

Рішенням Конституційного суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 положення п. 6 постанови ВРУ РСР від 08.12.1990 року «Про земельну реформу» № 563-ХІІ в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами та організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Нормами чинних на момент набуття права на земельні ділянки залізницею у 1956 році, нормативно-правових актів, а саме ЗК УРСР від 25.10.1922 року, Загальних основ землекористування та землеустрою, затверджених ОСОБА_2 ЦВК СРСР від 1928 року, землі, які знаходитися фактично у виключному віданні уповноважених органів (у тому числі НК СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та за відсутності їхньої згоди, можуть бути вилученими лише у спеціальному порядку. Разом з тим, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п. 54, 55 «Общих начал землепользования и землеустройства» (ОСОБА_2 ЦИК СССР 15.12.1928 року).

Згідно акту обстеження земельних ділянок в смузі відведення залізниці , дільниці Завалля Вижниця на території м. Вашківці (а.с.9) встановлено земельні ділянки, що оформлені Державними актами на право приватної власності, а саме: від км 7+380 м до км 7+420 м, права сторона власник земельної ділянки ОСОБА_1, площа перекриття становить 0,0037 га., ширина смуги відведення (від осі колії) 25 м, з них відстань від осі колії до земельної ділянки становить 6 м.

З плану земельної ділянки ОСОБА_1 (а.с.09) вбачається, що земельна ділянка, відповідача накладається на земельну ділянку залізниці загальною площею 0,0037 га .

Гарантоване ст. 14 Конституції України право власності на землю може набуватися і реалізовуватися громадянами виключно відповідно до закону.

Смуга відведення - це землі залізничного транспорту (стаття 68 Земельного Кодексу (ЗК - ред.) України), зайняті залізничним полотном, інженерними та штучними спорудами і обладнанням, лінійно-колійними та іншими технологічними будівлями, пристроями залізничної сигналізації, енергетики та звязку, лініями електропостачання, захисними лісонасадженнями, спорудами тощо.

Розміри та внутрішня структура земельних ділянок лінійної частини залізничного транспорту визначаються відповідно до спеціальних норм відведення - СН 468-74 «Норми відведення земель для залізниць», затверджених Держбудом СРСР 19.12.1974. Норми встановлюють ширину смуг земель, які відводяться для залізниць колії 1520 мм загальної мережі і колії 1520 і 750 мм зовнішніх підїзних шляхів промислових сільськогосподарських і лісозаготівельних підприємств. Ширина смуг відведення визначається в залежності від висоти насипу для залізниць колії 1520 мм і 750 мм. Розміри та внутрішня структура земельних ділянок площадних обєктів залізничного транспорту визначається відповідно до проектної документації.

Ч.ч.3-5 ст.6 ЗУ «Про залізничний транспорт», ч.2 ст.23 ЗУ «Про транспорт» передбачають можливість встановлення навколо земель залізничного транспорту охоронних зон, повноваження із визначення розміру, режиму та порядку встановлення яких надані КМУ. На даний час дане повноваження урядом не реалізоване.

Навколо певних обєктів залізничного транспорту можуть встановлюватися санітарно-захисні зони. Відповідно до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ України від 19.06.1996 №173, санітарно-захисні зони влаштовуються навколо пасажирських вокзалів та залізничних колій (п.5.19-5.20, Додаток №9 до Правил).

Згідно висновку №165 судової земельно-технічної експертизи,яка проведена відповідно до ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області, встановлено,що земельна ділянка площею 0,1022 га.,яка надана ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №365843 (кадастровий номер кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0314) від 04.03.2009 року для ведення особистого селянського господарства не перебувала у користуванні Державного територіально - галузевого об»єднання «Львівська залізниця» і не відноситься до земель залізничного транспорту.

В зв»язку з відсутністю на земельній ділянці залізничного полотна , спірна земельна ділянка площею перекриття 0,0037 га. не перебувала у користуванні Державного територіально - галузевого об»єднання «Львівська залізниця» і місце накладення земельної ділянки ОСОБА_1 із землями залізничного транспорту відсутнє (а.с.113).

Відповідно до ст. 149 ч. 2 ЗК України, вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

В судовому засіданні встановлено, що вилучення ділянки у встановленому порядку у залізниці не проводилося. Із залізницею, як суміжним землекористувачем не було погоджено акт встановлення і узгодження меж землекористувачів в натурі та не було отримано погодження на вилучення земельної ділянки.

У відповідності із ст. 84 ч. 4 п. б ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать, зокрема землі під державними залізницями. Пунктом 5 постанови ВРУ № 562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію ЗК України» передбачено, що громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування.

Положеннями ст. 152 ч.3 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 155 ч.1 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Нормами ст. 16 ч.1 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ст. 16 ч.2 п. 10 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За таких обставин, суд вважає, що рішення Вашківецької міської ради №223-16/08 від 28.08.2008 року в частині безоплатного надання в приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,4053 га. є законним, а тому в позові Державного територіального галузевого об»єднання «Львівська залізниця»

На підставі ст.ст. 68, 83, 126, 122, 155 ЗК України, ст.ст. 1, 16, 378. 393 ЦК України, ст.ст. 11, 23 Закону України "Про транспорт", ст. 6 Закону України "Про залізничний транспорт", керуючись ст.ст. 10,11,60,88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові Державного територіального галузевого об»єднання «Львівська залізниця» до Вашківецької міської ради Вижницького району, ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, відділ Держземагенства у Вижницькому районі, про визнання незаконним та скасування рішення Вашківецької міської ради №223-16/08 від 28.08.2008 року в частині безоплатного надання в приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,4053 га. та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_1 на підставі даного рішення ,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Ю. Кириляк