Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/502/14
Головуючий у 1 інстанції: Колесник
Суддя-доповідач: Ломейко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській О.Є

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
від 12 грудня 2013 року у справі за позовом
ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В позові зазначало, що 30.09.2006 року між
ЗАТ «Комерційний Банк «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_3 був укладений,
кредитний договір № DNH4KP39570115, на
підставі якого ОСОБА_3 отримав кошти в
розмірі 3 893,50 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 25.08 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 30.09.2008 року. Позивачем умови
кредитного договору були виконані в
повному обсязі. ОСОБА_3 взяті на себе
обов'язки, щодо виконання умов
договору, не виконує, у зв'язку з чим
станом на 22.02.2013 року у нього виникла
заборгованість по сплаті кредиту
розмірі 43 612,97 грн. яка складається з:
заборгованості за кредитом - 3 615,05 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 14 718,64 грн., пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором та штрафів
відповідно до п.5.3 Умов та правил
падання банківських послуг - 22 726,28
грн., штраф (фіксована частина) - 500,00
грн., штраф (процента складова) - 2 053,00
грн.

Посилаючись на вказані обставини,
просило суд стягнути з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 43 612,97 грн.

Рішення Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 12 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором № DNH4KP39570115 від
30.09.2006 року в розмірі 24 438.68 грн., яка
складається з: заборгованості за
кредитом - 3 615,05 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом - 14
718,64 грн., пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором - 5
605.04 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00
грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» судові витрати в розмірі
244.38 грн. В іншій частині вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду, та ухвалити
нове рішення, яким у задоволені позову
відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції, що 30.09.2006 року між ЗАТ
«Комерційний Банк «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_3 був укладений,
кредитний договір № DNH4KP39570115, на
підставі якого ОСОБА_3 отримав кошти на
купівлю телевізора в розмірі 3 893,50 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25.08 % на рік, на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення 30.09.2008
року, за технологією кредитування
«Просто Кредит». Кредитний договір
складають заява, підписана
відповідачем, Умови на дання
споживчого кредиту фізичним особам.
(а/с 5).

За змістом ст.ст.1054, 1050 ЦК України
за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що
відповідач зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконав,
внаслідок чого станом на на 22.02.2013 року
у нього виникла заборгованість по
сплаті кредиту розмірі 43 612,97 грн. яка
складається з: заборгованості за
кредитом - 3 615,05 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом - 14
718,64 грн., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором та
штрафів - 22 726,28 грн., штраф (фіксована
частина) - 500,00 грн., штраф (процента
складова) - 2 053,00 грн(а/с 3).

Згідно зі ст.ст. 530, 631 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Строком дії договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України,
встановлено, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

З відповідним позовом до боржника
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду
лише 23.04.2013року, тобто через чотири роки
6 місяців після спливу визначеного
договором строку виконання грошового
зобов'язання(30.09.2008 року).

З вимогами про виконання умов
Договору, з приводу погашення
кредитної заборгованості, ПАТ КБ
«ПриватБанк» до відповідача не
звертається. В матеріалах справи
відсутні будь які докази про наявність
вимог, повідомлень Банку, направлених
відповідачу про його заборгованості.
Також Банк не звертається з
відповідним позовом і до суду за
захистом свого порушеного права.

Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст. 267 ЦК України).

З заявою про визнання поважною
причину пропуску строку позовної
давності, ПАТ КБ «ПриватБанк», до суду
першої інстанції не зверталась, а
апеляційний суд перевіряє законність
рішення суду першої інстанції,
відповідно до положень ст.303 ЦПК
України, в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

З матеріалів справи видно, що
відповідач, в своїх запереченнях
посилається на пропуск позивачем
загального передбаченої ст.257 ЦК
України, строку позовної давності та
просить в задоволені позову
відмовити(а/с 29-30).

Суд першої інстанції
задовольняючи позов, посилається на те,
що сторони відповідно до п.5.5 Умов
встановили строк позовної давності 5-ть
років, що не суперечить ст.259 ЦК України.

Проте, на думку колегії суддів, до
такого висновку суд першої інстанції
дійшов без з*ясовання всіх обставин у
справі в достатній мірі.

Так, в матеріалах справи є дві
копії Умов: одні, які надавалися разом
з позовом до суду, це умови і правила
надання банківських послуг, відповідно
до яких п.1.7.31 передбачено, що строк
позовної давності відносно вимог
повернення кредиту складає 50 років,
який сам пособі не є виваженим (а/с 6-15).
Другі, які приєднані до справи під час
уже розгляду позову судом, це умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розсточка») (Стандарт) де
відповідно до п.5.5, терміни позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту встановлено тривалістю
5років(а/с 50-53).

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Отже, які саме Умови погодили
сторони та чи надані позивачем Умови є
належними та допустимими доказами
відповідно до вимог ст.ст.58-59 ЦПК
України, судом першої інстанції не
з*ясовано.

При тому, що згідно договору сторін
від 30.06.2006року, відповідач ознайомлений
з Умовами на дання споживчого кредиту
фізичним особам «Просто Кредит», на це
посилається і апелянт у своїй скарзі.
Те що він ознайомлений з умовами, які
знаходяться в матеріалах справи
ОСОБА_3, заперечує.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях відповідно до ч.4 ст.60 ЦК
України.

Посилання представника позивача на
те, що термін позовної давності не може
бути застосований, до зобов'язань, які
не припинені їх належним виконанням,
суд не бере до уваги, оскільки термін
позовної давності починає свій перебіг
від дня коли особа довідалась або могла
довідатися про порушення свого права і
не залежить від наявності юридичного
факту припинення зобов'язання через
належне його виконання.

Також колегія суддів не може
погодитися з доводами представника
позивача, що кредитний Договір сторін
від 30.09.2006 року за відсутності заяв
сторін автоматично пролонговувався
кожного року, оскільки така умова
відсутня.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги, що позивачем пропущено строк
позовної давності, що є підставою для
відмови в задоволенні позову, тому
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, як ухвалене з порушенням
матеріального та процесуального права,
і ухвалення нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовільнити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 12 грудня 2013 року у цій
справі скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту: «В
задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - відмовити.»

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: