інстанції: Філюк Т.М. Провадження №
22-ц/773/271/14 Категорія: 57 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Киці С.І.,

при секретарі - Семенюк О.А.,

з участю представника позивача - Хамази
С.Г.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Департаменту соціального захисту
населення Волинської
облдержадміністрації до ОСОБА_3 про
зобов'язання повернути автомобіль,
одержаний як гуманітарна допомога, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Департаменту соціального захисту
населення Волинської
облдержадміністрації про визнання
права власності на автомобіль та
зобов'язання зняти з обліку за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 24 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2013 року Департамент
соціального захисту населення
Волинської облдержадміністрації
пред'явив в суд позов до ОСОБА_3 з
вимогою повернути автомобіль
Фольксваген Пасат, 1996 року випуску, з
об'ємом двигуна 1781 куб.см., кузов №
НОМЕР_1, отриманий як гуманітарна
допомога.

ОСОБА_3 пред'явила зустрічний позов до
Департаменту соціального захисту
населення Волинської
облдержадміністрації про визнання
права власності на автомобіль та
зобов'язання зняти його з обліку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 24 грудня 2013 року
позов Департаменту соціального
захисту населення
облдержадміністрації задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_3 повернути легковий
автомобіль Фольксваген Пасат, 1996 року
випуску, з об'ємом двигуна 1781 куб.см.,
кузов № НОМЕР_1, отриманий ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, як гуманітарна
допомога.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь
Департаменту соціального захисту
населення Волинської
облдержадміністрації судовий збір в
розмірі 214 грн. 60 коп.

На вказане рішення суду відповідач
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій
просить скасувати оскаржуване рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в позові Департаменту
соціального захисту населення
Волинської облдержадміністрації,
задоволити її зустрічний позов по суті
вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що у 2005 році її батько ОСОБА_4
безоплатно отримав автомобіль, як
гуманітарну допомогу. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер, тому автомобіль має бути
перереєстрований на неї, як члена сім'ї,
згідно положеннями Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями, в
редакції 1997 року, що був чинний на час
отримання автомобіля.

Судом першої інстанції встановлено, що
07.07.2005 року громадянка Німеччини,
ОСОБА_6 подарувала Головному
управлінню праці та соціального
захисту населення при Київській
державній обласні адміністрації
автомобіль марки Фольксваген Пасат, 1996
року випуску, об'єм двигуна 1781 см куб,
номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1, як
гуманітарну допомогу, для подальшої
передачі інваліду ОСОБА_4, який
проживає в АДРЕСА_1. Комісія з
гуманітарних питань при Кабінеті
Міністрів України передала
гуманітарну допомогу Головному
управлінню праці та соціального
захисту населення Волинської обласної
державної адміністрації. Останнє в
подальшому своїм наказом видало ОСОБА_4
позачергово, безоплатно вказаний
автомобіль "Фольксваген-Пассат" 1996 року
випуску.

Після смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, Головне управління
зверталося до ОСОБА_7, який мав право
керування виданим автомобілем, та
рекомендувало йому або іншим членам
сім'ї померлого ОСОБА_4 , що проживали та
були з ним зареєстровані на день
смерті, сплатити мито та усі митні
платежі для розмитнення цього
автомобіля Фольксваген Пасат, 1996 року
випуску, або повернути автомобіль
Головному управлінню для видачі його в
порядку черговості іншому інваліду,
який перебуває на обліку.

Задовольняючи позов і відмовляючи в
задоволенні зустрічного позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_4
проживала із померлим і є членом його
сім'ї - дочкою, не здійснила митного
оформлення гуманітарного автомобіля і
не повернула автомобіль Департаменту
соціального захисту населення
Волинської облдержадміністрації, як
регламентується Порядком забезпечення
інвалідів автомобілями, в редакції 2006
року, що був чинний на час смерті ОСОБА_4

Апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року №
1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

У даній справі, яка переглядається
апеляційним судом, такою подією
(фактом) є смерть інваліда, ОСОБА_4

Порядок від 8 вересня 1997 року був
затверджений у зв'язку з прийняттям
Законів України від 22 грудня 1995 року №
488 «Про внесення змін і доповнень до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та від 6 червня 1996 року № 230
«Про внесення змін і доповнень до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з метою впорядкування
забезпечення автомобілями різних
категорій інвалідів та спрямований на
захист інтересів інвалідів.

Згідно з п. 37 Порядку від 8 вересня 1997
року в редакції, чинній на час
прийняття рішення про надання спірного
автомобіля ОСОБА_4, після смерті
інваліда автомобіль, яким він був
забезпечений безоплатно або на
пільгових умовах, залишається його
сім'ї та знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Визнання закону таким, що втратив
чинність, припиняє його дію в повному
обсязі.

Частиною 4 ст. 4 ЦК України визначено, що
актами цивільного законодавства є
також постанови Кабінету Міністрів
України.

Порядок від 8 вересня 1997 року, був
визнаний таким, що втратив чинність
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року.

Таким чином, питання про вилучення
після смерті інваліда в його сім'ї
автомобіля, отриманого інвалідом, як
гуманітарна допомога, повинно
вирішуватись на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда, якому надавався
автомобіль як гуманітарна допомога.

У справі, що розглядається, таким
нормативно-правовим актом є Порядок
від 19 липня 2006 року, відповідно до п. 41
якого у редакції, чинній на час смерті
ОСОБА_4, - ІНФОРМАЦІЯ_1, автомобіль,
отриманий інвалідом як гуманітарна
допомога, після його смерті
повертається (вилучається) головному
управлінню соціального захисту і
здається підприємству, що здійснює
заготівлю та переробку металобрухту,
або видається в порядку черговості
інваліду, який перебуває на обліку.

Отже, ураховуючи, що права та обов'язки
у членів сім'ї інваліда щодо спірного
автомобіля, виникли після смерті
інваліда, а не в момент забезпечення
інваліда автомобілем, застосуванню до
спірних правовідносин підлягає
Порядок від 19 липня 2006 року.

Саме така правова позиція висловлена
Верховним Судом України на засіданні
Судової палати у цивільних справах 07
листопада 2012 року при розгляді справи
№ 6-118 цс 12, предметом якої був спір про
повернення після смерті інваліда
автомобіля, отриманого ним за життя як
гуманітарна допомога.

Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, таке
рішення Верховного Суду України є
обов'язковим у застосуванні для всіх
судів України.

Суд першої інстанції при розгляді цієї
справи звернув увагу на вищевказане і
зробив правовий висновок, відповідно
до якого питання про вилучення після
смерті інваліда в членів його сім'ї
автомобіля, отриманого ним за життя як
гуманітарна допомога, повинне
вирішуватись на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда, тому правильно
задоволив позов і відмовив у
задоволенні зустрічного позову.

Постанова Верховного Суду України від
30 січня 2012 року на яку посилається
відповідач ОСОБА_3, як на інший приклад
застосування норм матеріального права
у вказаних правовідносинах, не
приймається апеляційним судом з огляду
та те, що правова позиція висловлена 07
листопада 2012 року є пізнішою у часі ніж
від 30 січня 2012 року, а тому і
застосовною по принципу «кожний
наступний акт скасовує дію
попереднього з того ж питання».

Саме із вказаних міркувань, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 24 грудня 2013 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді