Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі: головуючого судді Буцмак Ю. Є.,
при секретарі Кузьменко Т. Г., за участі
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Біла Церква цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів за договором позики,
індексу інфляції та річних за
невиконання зобов'язання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, мотивуючи тим, що 01 липня 2013 р.
відповідач зобов'язалася повернути їй
борг, підтвердженням є її розписка
(після продажу своєї квартири). Гроші
які отримала відповідач, їй потрібні на
оформлення квартири на себе та
подальшого продажу квартири. 19 вересня
2013 р. відповідач повернула їй 4000 грн. і
усно зобов'язалась до кінця року
повернути їй борг в сумі 10000 грн. Однак
на цей час відповідач ухиляється від
виконання своїх зобов'язань. Їй відомо,
що відповідач свою квартиру продала,
але кошти їй повертати не збирається.
Відповідач ухиляється від виконання
свого зобов'язання. Просить стягнути із
відповідача на її користь борг в сумі
11178 грн.60 коп., який складається із суми
заборгованості, індексу інфляції та
трьох процентів річних, а також
сплачений судовий збір.

У судовому засіданні позивач,
представник позивача позов підтримали
та просять його задовольнити.

Відповідач позов не визнала, просить у
його задоволені відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів вважає, що позов не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 60,58,59 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно з ст.ст. 1046,1047 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов"язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом досліджені:

Оригінал розписки ОСОБА_3 від 1.07.2013 р.
про зобов'язання повернути гроші в сумі
14000 грн. після продажі квартири ОСОБА_1;

Копія паспорта ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН;

Угода від 03 квітня 2013 р. укладена між
ОСОБА_3 (продавець) і ОСОБА_1 (покупець).
Предметом договору є здійснення
купівлі-продажу квартири у АДРЕСА_1
вартістю 18 тис. дол. США. За договором
Продавець зобов'язується продати
вищевказану квартиру не пізніше 01
липня 2013 р. У пункті 4.1 зазначено:
покупець в момент підписання Договору
передає продавцю завдаток в сумі 14000
грн. який входить в загальну вартість
квартири. У Пунктах 4.2,4.3 угоди
зазначено: при невиконанні Покупцем
вимог договору, завдаток залишається у
Продавця. При невиконанні умов
договору Продавцем, Продавець
зобов'язаний повернути Покупцю
завдаток в подвійному розмірі, що
складається 14000 грн. Пунктом 3.2.1
передбачено: Покупець зобов'язується:
купити вищевказану квартиру не пізніше
01 липня 2013 р.;

Заперечення на позов ОСОБА_3

Судом встановлено, що між сторонами не
укладався 01 липня 2013 р. договір позики,
як це зазначено у позовній заяві
позивача. Відповідач не отримувала 01
липня 2013 р. від позивача позику у
розмірі 14000 грн.

У судовому засіданні позивач пояснила,
що грошові кошти у розмірі 14 000 грн. вона
передала відповідачеві протягом трьох
разів, як завдаток у рахунок платежу за
намір придбати квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач у судовому засіданні
пояснила, що не отримувала від позивача
позику у розмірі 14000 грн. Вказані кошти
вона отримала від позивача як завдаток
у рахунок платежу нею (позивачем) за
намір придбати у неї квартиру АДРЕСА_1.
Зазначену квартиру позивач у неї так і
не купила до 1 липня 2013 р., як це було
передбачено угодою від 03 квітня 2013 р.,
через відсутність у позивача коштів.

Суд, керуючись ст.ст. 58,59 ЦПК України,
визнає наданий позивачем оригінал
розписки ОСОБА_3 від 01.07.2013 р. неналежним
та недопустимим доказом укладення
01.07.2013 р. між сторонами договору позики,
передачу позивачем 14000 грн. позики
відповідачу, отримання відповідачем
від позивача 14000 грн. позики, тому, що
зазначена розписка не підтверджує
укладення між сторонами договору
позики 01 липня 2013 р. . Сторони у судовому
засідання пояснили, що гроші позивач у
борг відповідачу не передавала.

Відповідно до ст.ст. 31,11,10 ЦПК України до
початку розгляду судом справи по суті
позивач має право шляхом подання
письмової заяви змінити предмет або
підставу позову. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданими відповідно до цього Кодексу в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Сторони мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене суд прийшов до
висновку, що позивачем не надані суду
належні докази, не доведені позивачем
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог.

За таких обставин суд вважає у
задоволені позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст.1046,1047 ЦК України, керуючись,
ст.ст.10,11,58-60,212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення коштів за договором
позики, індексу інфляції та річних за
невиконання зобов'язання, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в Апеляційний суд Київської
області через Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області в
порядку і строки, передбачені ст.ст.
294-296 ЦПК України.

Суддя Ю. Є.
БуцмакБілоцерківського
міськрайонного суду

Київської області