У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції
Київської області, треті особи:
Публічне акціонерне товариство «Банк
національний кредит», ОСОБА_5, ОСОБА_6,
про зняття арешту з майна боржника та
заборони його відчуження, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 26
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 17 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)
звернулось до суду з позовом до відділу
державної виконавчої служби
Вишгородського районного управління
юстиції Київської області, треті особи:
ПАТ «Банк національний кредит»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про зняття арешту з
майна боржника та заборони його
відчуження.

Позивач посилався на те, що 24 грудня 2007
року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
надано кредит ОСОБА_6 у сумі 200 тис. дол.
США терміном на 240 місяців. У іпотеку
банку остання надала 11 земельних
ділянок площею 0,12 га за адресою:
Київська область, Вишгородський район,
Димерська селищна рада, ГО «Садове
товариство «Черемшина». Фінансовим
поручителем за вказаним кредитним
договором згідно з договором поруки
від 24 грудня 2007 року виступив ОСОБА_5

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 13 квітня 2010
року стягнуто солідарно з ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 на користь АТ «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованість за
кредитним договором від 24
грудня 2007 року № 014/9408/85/66212 в сумі 2 248 159
грн 28 коп. У рахунок погашення
заборгованості звернуто стягнення на 11
земельних ділянок. Виписано виконавчий
лист.

За заявою банку ВДВС Вишгородського
РУЮ Київської області 07 жовтня 2011 року
відкрито виконавче провадження № 29069556
з примусового виконання виконавчою
листа № 2-1157/2010, виданого 20 жовтня 2010
року Вишгородським районним судом
Київської області.

07 жовтня 2011 року головним державним
виконавцем ВДВС Вишгородського РУЮ
Київської області Мовчун Т.С. винесено
постанову про арешт майна та
оголошення заборони на його
відчуження, згідно з якою накладено
арешт на 11 земельних ділянок ОСОБА_6
площею кожна 0,12 га, заборонено
здійснювати відчудження будь-якого
майна, що належить боржнику.

29 грудня 2011 року ВДВС Вишгородського
РУЮ Київської області винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу. У постанові про
повернення виконавчого листа
припинено чинність арешту майна, однак
арешт не знято з нерухомого майна, а
саме: з 11-ти земельних ділянок.

Враховуючи вказане, позивач просив
зобов'язати ВДВС Вишгородського РУЮ
Київської області зняти арешт з 11
земельних ділянок та заборонити їх
відчуження.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 26 березня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 17 червня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль», посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
правильно виходив з того, що рішення
суду від 13 квітня 2010 року не виконано, а
виконавчий лист відповідно до ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» повернуто стягувачу, а
тому дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для скасування
арешту на майно.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 26 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 17 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Маляренко А.В.