У х в а л а

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання
попереднього договору та повернення
грошових коштів, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Іллічівського
міського суду Одеської області від 13
березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
2 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 16 серпня 2010 року між
нею та відповідачами укладено
попередній договір купівлі-продажу
нерухомого майна - кафе-бара площею 315
кв. м, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно до зазначеного
договору відповідач зобов'язувалася
продати, а позивач зобов'язувалася
купити зазначене нерухоме майно, яке
перебувало під забороною відчуження на
підставі іпотечного договору, основний
договір повинен бути укладений до 16
серпня 2011 року після погашення кредиту
та зняття заборони. Посилаючись на те,
що вона передала продавцям аванс у
розмірі 37 000 доларів США,
проте банк звернув стягнення на
предмет іпотеки, у зв'язку з чим
укладення основного договору
виявилося неможливим, позивач просила
суд розірвати попередній договір та
стягнути з відповідачів на її користь 37
000 доларів США, що згідно офіційного
курсу НБУ становить 291 560 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 13 березня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
2 червня 2014 року, позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 291
560 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати зазначені судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що умови
попереднього договору не були виконані
не з вини позивача, а тому сума авансу,
сплачена останньою в рахунок укладання
основного договору, підлягає стягненню
з відповідача.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 13 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 2 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко