Справа № 750/6018/14 Провадження №
22-ц/795/1706/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Супрун О. П. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГубар
В.С.,суддів:Позігуна М.І., Харечко Л.К.при
секретарі:Мартиновій А.В., Позняк О.М.за
участю:прокурора Кравченко А.А.,
позивача ОСОБА_6 та його представника
ОСОБА_7, представника відповідача
Литвиненко Я.В., державного виконавця
Нікітенко М.Л., третьої особи ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 18 липня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції, Державної
податкової інспекції у м. Чернігові про
зняття арешту з майна та заборони
здійснювати відчуження майна, треті
особи - ОСОБА_9, ОСОБА_10,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі Державна
податкова інспекція у м. Чернігові
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_6 в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 18 липня 2014 року
задоволено позов ОСОБА_6 Знято арешт з
н/причіпа бортового - Е, марка: SCHMITZ,
модель SPR27, 1996 року випуску, номер шасі
(кузова, рами) № НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належить
заставодавцю - ОСОБА_9 на праві
власності згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3, виданого МРЕВ м. Чернігова 10
жовтня 2006 року, що накладений
постановою старшого державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Лещенко Ю.В. від 19.08.2011.

Знято заборону здійснювати відчуження
н/причіпа бортового - Е, марка: SCHMITZ,
модель SPR27, 1996 року випуску, номер шасі
(кузова, рами) № НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належить
заставодавцю - ОСОБА_9 на праві
власності згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3, виданого МРЕВ м. Чернігова 10
жовтня 2006 року, накладену постановою
старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Лещенко
Ю.В. від 19.08.2011.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що на виконанні Деснянського
відділу ДВС Чернігівського міського
управління юстиції знаходиться
виконавчий лист №2а/2570/2517/11, виданий
18.07.2011 року Чернігівським окружним
адміністративним судом про стягнення
з ОСОБА_9 на користь держави 92299,00 грн.
боргу, який на сьогоднішній день не
погашений та зняття арешту з майна
призведе до умисного ухилення
боржника від відповідальності перед
державою, оскільки жодного іншого
майна, на яке можливо звернути
стягнення ОСОБА_9 не має. Апелянт
наголошував, що висновки суду
грунтуються лише на поясненнях
позивача, а докази і обгрунтування
податкового органу судом до уваги не
взяті.

Відповідно до ст.ст. 45,46 ЦПК України,
ст.ст. 35, 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», на стадії апеляційного
провадження у справу вступив прокурор
з метою представництва та захисту
інтересів держави в суді.

В судовому засіданні в апеляційному
суді прокурор підтримав апеляційну
скаргу та наполягав на скасуванні
рішення суду першої інстанції,
ухваленого, на думку прокурора, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Прокурор
наголошував, що внаслідок винесення
оскаржуваного рішення
унеможливлюється виконання постанови
Чернігівського окружного
адміністративного суду, якою стягнуто
з СПД ОСОБА_12 до Державного бюджету
податковий борг у розмірі 92299.00 грн. та
2170,95 грн. до місцевого бюджету, чим
порушуються інтереси держави.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
прокурора, учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали даної
справи та матеріали адміністративної
справи №2а/2570/2517/2011, матеріали
виконавчого провадження № 07/25,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не може бути задоволена,
виходячи з наступного.

Згідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
апеляційним судом встановлено, що
постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року, яка ніким не оскаржувалась та
набрала законної сили, задоволено
позовні вимоги Державної податкової
інспекції у м. Чернігові: стягнуто з ФОП
ОСОБА_9 податковий борг в розмірі 92299,00
грн. до державного бюджету та
податковий борг в розмірі 2170,95 грн. до
місцевого бюджету (а.с.42-45,
адміністративна справа №2а/2570/2517/2011).
18.07.2011 р. Чернігівським окружним
адміністративним судом виданий
виконавчий лист № 2а/2570/2517/11 (а.с.10-13).

Як встановлено судом, 25.06.2011 року
укладено письмовий договір позики, за
умовами якого позичальник ОСОБА_9
отримав від позикодавця ОСОБА_6 гроші в
сумі 20000,00 грн., що на день передачі
грошей відповідала еквівалентові 2500,00
доларів США. Згідно п.2 договору позики
повна сума позики, що підлягає
поверненню, на день остаточного
розрахунку має відповідати
еквівалентові суми 2500,00 доларів США за
курсом НБУ на день передачі грошей
(а.с.5).

Одночасно, 25.06.2011 року для забезпечення
договору позики, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9
укладений нотаріально посвідчений
договір застави, предметом якого є
транспортний засіб - н/причіп бортовий -
Е, марка: SCHMITZ, модель SPR27, 1996 року
випуску, номер шасі (кузова, рами) №
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1,
який належить заставодавцю - ОСОБА_9 на
праві власності згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3, виданого МРЕВ м. Чернігова 10
жовтня 2006 року. Співвласником предмета
застави є ОСОБА_10. За умовами договору
заставна вартість предмета застави
визначена сторонами у сумі 44491,01 грн.
25.06.2011 року обтяження за договором
застави було зареєстроване в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна (а.с.6-9).

Зазначені договір позики та договір
застави ніким не оспорювались і є
чинними. Досліджені апеляційним судом
матеріали даної цивільної справи,
матеріали адміністративної справи №
2а/2570/2517/2011 та матеріали виконавчого
провадження № 07/25 не містять жодних
доказів, які б могли викликати у
апеляційного суду сумніви щодо
правомірності укладених між ОСОБА_9 та
ОСОБА_6 договору позики та договору
застами. В апеляційному суді ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 стверджували, що позичені гроші
боржником позикодавцеві не повернуті.

Як встановлено апеляційним судом,
19.08.2011 року постановою державного
виконавця Деснянського відділу ДВС
Чернігівського міського управління
юстиції накладено арешт на все майно
боржника ОСОБА_9 на підставі
виконавчого листа №2а/2570/2517/11, виданого
18.07.2011 року Чернігівським окружним
адміністративним судом про стягнення з
ОСОБА_9 на користь держави 92299,00 грн.
(а.с.42).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6
про зняття арешту з майна та заборони
здійснювати відчуження майна, суд
першої інстанції виходив з того, що
згідно ст.1 Закону України «Про
заставу», ч.ч.1,5 ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з вказаним
позовом, а у випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду. З таким висновком суду першої
інстанції погоджується апеляційний
суд, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
заставу» застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом. В силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Застава
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду.

Згідно ст.16 Закону України "Про заставу"
право застави виникає з моменту
укладення договору застави, а в разі,
коли договір підлягає нотаріальному
посвідченню - з моменту нотаріального
посвідчення цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
право застави у ОСОБА_6 виникло з 25.06.2011
року, разом з тим арешт на спірне майно
був накладений пізніше - 19.08.2011 року.

Згідно ч.3 ст.54 Закону України «Про
виконавче провадження» для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів, якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Частиною 4 статті 54 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателя не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, шо
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про звільнення заставленого майна
з-під арешту.

Частиною 6 ст. 54 цього Закону визначено,
що за рахунок коштів, що надійшли від
реалізації заставленого майна,
здійснюються утримання, передбачені
статтею 43 цього Закону, після чого
кошти використовуються для
задоволення вимог застоводержателя. У
разі, якщо заставодержатель не є
стягувачем у виконавчому провадженні,
йому виплачуються кошти після
належного підтвердження права на
заставлене майно. У разі задоволення у
повному обсязі вимог заставодержателя
залишок коштів використовується для
задоволення вимог інших стягувачів у
порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи, що заставодержатель ОСОБА_6
має переважне право перед іншими
кредиторами на задоволення своїх вимог
за рахунок предмета обтяження, то
накладення арешту на предмет обтяження
є перепоною для можливого реалізації
предмета застави на користь
заставодержателя.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
апеляційним судом не здобуто таких
підстав, які в розумінні ч.3 ст.54 Закону
України «Про виконавче провадження»
надавали стягувачам, які не є
заставодержателями, пріоритетне право
на звернення стягнення на заставне
майно боржника, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
постанова Чернігівського окружного
адміністративного суду про стягнення з
ОСОБА_9 на користь держави податкового
боргу ухвалена 15 червня 2011 року та
набрала законної сили після закінчення
строку на апеляційне оскарження - 26
червня 2014 року (з врахуванням вихідних
днів), а договір застави укладений та
зареєстрований - 25 червня 2011 року. Отже,
спочатку виникло право застави, а потім
набрало законної сили судове рішення
про стягнення з боржника ОСОБА_9 коштів.

Крім того, як встановлено апеляційним
судом, станом на 28 серпня 2014 року
ринкова вартість причіпа SCHMITZ, модель
SPR27, 1996 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 складає
18231,06 грн., що підтверджується звітом
про незалежну оцінку, складеним
суб'єктом оціночної діяльності ФОП
ОСОБА_13 і ця вартість заставного майна
у суді апелянтом жодним чином не
спростована (а.с.88-108). Відтак, розмір
заборгованості боржника
заставодержателю за договором позики
складає 20000,00 грн. та не перевищує
ринкову вартість предмета застави -
18231,06 грн.

Згідно зі ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення з-під арешту.

Отже, заставодержатель ОСОБА_6 має
переважне право на задоволення його
вимог про стягнення боргу з боржника
шляхом звернення стягнення на
заставлене майно, є належним позивачем
у справі і його право звернення до суду
з цим позовом відповідає положенням
ст. 54, ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження.

Відтак, сукупність досліджених
обставин та доказів по цій справі
приводить апеляційний суд до
переконання, що суд першої інстанції
правильно визначив існуючі між
сторонами правовідносини і їм дана
вірна юридична оцінка; фактичні
обставини справи встановлені
об'єктивно і повно і обгрунтовано
задоволений позов ОСОБА_6 про зняття
арешту з майна та заборони здійснювати
відчуження майна. Передбачені
процесуальним законом підстави для
скасування рішення відсутні.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: