АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1602/728/2012
Номер провадження 22-ц/786/539/14
Головуючий у 1-й інстанції Лисенко Н. В.
Доповідач Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Дряниці Ю.В.
Суддів: Кривчун Т.О.; Карнауха П.М.
при секретарі: Ткаченко Т.І. з участю:
адвоката - ОСОБА_1 позивача -
ОСОБА_2 відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
30 жовтня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Орган опіки та піклування
Великобагачанської районної державної
адміністрації Полтавської області про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, розподіл
будинку, визнання права власності;

зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про розподіл майна, яке належить до
спільної сумісної власності чоловіка
та жінки, які проживали однією сім'єю;

позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання права власності на майно та
визнання договору дарування
автомобіля частково недійсним;

позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення,
усунення перешкод в користуванні
житловим будинком, визнання права
користування ним та визнання недійсним
договору найму кімнати, заслухавши
доповідь судді - доповідача Дряниці
Ю.В., -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
30 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3
задоволено частково.

Встановлено факт проживання
ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з липня 2005 року по 21 квітня 2012
року з ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 грошову
компенсацію на користь ОСОБА_2 за його
вклад в придбання та поліпшення
житлового будинку в АДРЕСА_1 в сумі 26549
грн. 04 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію в сумі 17258 грн. 22
коп., з них 17222 грн. 40 коп. - компенсація
за спільно придбаний сторонами
автомобіль, 35 грн. 82 коп. компенсації за
? частину депозитного грошового вкладу
ОСОБА_2, який внесено до банку під час
спільного проживання з ОСОБА_3

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
майно та визнання частково недійсним
договору дарування автомобіля
відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення,
усунення перешкод в користуванні
житловим будинком, визнання права
користування ним та визнання недійсним
договору найму кімнати задоволено
частково.

Визнано недійсними договори найму
житлового приміщення між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 від 14.12.2005р. та 25.03.2011р.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Проведено взаємозалік грошових
стягнень між сторонами і остаточно
визначено розмір грошової компенсації,
яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 в сумі 9290 грн. 82 коп.

Скасовано заходи забезпечення позову,
вжиті місцевим судом стосовно спірних
житлового будинку та автомобіля.

Додатковим рішенням того ж суду від
23.12.2013р. вирішено питання судових
витрат і це рішення сторонами не
оскаржувалось.

В апеляційній скарзі на основне
рішення ОСОБА_2 просить рішення
місцевого суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовільнити його
позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому апелянт посилався на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.

В суду апеляційної інстанції сторони
підтримали свої доводи.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши межі апеляційного
оскарження, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з підстав визначених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції було
встановлено, що сторони по справі з
7.03.2005р. були знайомі, однак однією
сім'єю без реєстрації шлюбу почали
проживати з липня 2005 року.

В іншому шлюбі сторони не перебували.

11 липня 2005р. між позивачем та матір'ю
ОСОБА_3 був укладений договір найму
жилого приміщення (т.1 а.с.88) за адресою:
АДРЕСА_2 і ОСОБА_2 був зареєстрований за
цією адресою.

29.07.2005р. ОСОБА_2 за 2500 грн. продав
домоволодіння в с. Духове Лубенського
району Полтавської області (т.1 а.с. 128) і
перевіз свої речі в АДРЕСА_1.

Встановивши факт фактичного придбання
ОСОБА_3 у ОСОБА_5 і ОСОБА_6 житлового
будинку з господарськими будівлями, що
є предметом спору, в квітні 2005 року
місцевий суд дійшов до висновку, що
спірне домоволодіння є особистою
власністю ОСОБА_3

Також, вирішуючи спір по суті місцевий
суд встановив ті обставини, що кошти,
отримані ОСОБА_2 від продажу свого
будинку були передані ОСОБА_3; було
проведено під час їх сумісного
проживання відповідні будівельні
роботи, з метою поліпшення
домоволодіння, а також, що під час їх
перебування у фактичних шлюбних
стосунках сторонами було придбано
автомобіль «Черрі» А 15 Амулет, 2008р.в.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів приходить до висновку,
що зазначені обставини місцевим судом
були встановлені вірно і їм дано
належну правову оцінку.

Так, судом першої інстанції було вірно
встановлено факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 з
ОСОБА_3 з липня 2005 року по 21 квітня 2012
року, а також те, що наявність договорів
найму житлового приміщення між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 від 14.12.2005р. та 29.03.2011р.
свідчить про визначення ОСОБА_3, як
власницею домоволодіння на яких
підставах позивач буде мешкати в
спірному житлі, що не заперечується і
самим ОСОБА_2, який погодився на
проживання в спірному житлі як член
сім'ї власника, не скориставшись
передбаченим ч.4 ст. 156 ЖК України правом
користування житлом, в квітні 2012 року
вибув на постійне місце проживання в с.
Мала Решетилівка Великобагачанського
району Полтавської області.

Вирішуючи питання про визнання
договорів найму жилого приміщення
недійсними, суд дійшов до правильного
висновку, що їх було укладено з
урахуванням вимог ст. 810 ЦК України,
однак, оскільки не були спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
то ці договори підлягають визнанню
недійсними з підстав, визначених ч.5 ст.
203 та ч.1 ст. 215 ЦК України.

При вирішенні позовних вимог сторін
щодо житлового будинку місцевий суд
вірно врахував положення ст. 60 СК
України щодо підстав набуття спільної
сумісної власності подружжя та ст. 61 СК
України щодо визначення об'єктів права
спільної сумісної власності, належним
чином обрахувавши розмір
компенсаційних стягнень, як за
нерухоме майно, так і за автомобіль.

Враховуючи наведене, а також ту
обставину, що доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
колегія суддів не знаходить підстав
для скасування рішення місцевого суду,
вважаючи його законним та
обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303; 308; 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Великобагачанського районного
суду Полтавської області від 30 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя: (підпис)
Дряниця Ю.В.

Судді: (підпис)
Кривчун Т.О.

(підпис)
Карнаух П.М.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Дряниця Ю.В.