Справа № 159/4410/14-ц
Провадження № 2/159/995/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
12 грудня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді - ВАСИЛЮКА О.С.,

за участю секретаря- БАКАЙ Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ковель цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що в 2003 році , син позивача,
одружився з відповідачем ОСОБА_2. Після
одруження вони почали проживати в його
помешканні в будинку АДРЕСА_1, який
належить на праві приватної власності
позивачу. Відповідача , ОСОБА_2, позивач
прописав в своєму помешканні відразу
після їхнього одруження. Через рік ( в
2004 році) діти пішли проживати в інше
помешкання -знімати квартиру. В 2012 році
діти розлучились. Починаючи з 2004 року
ні син, позивача, ОСОБА_3, ні відповідач,
ОСОБА_2 в будинку позивача не проживали.
На даний час вони проживають в
найманому помешканні в будинку
АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що на даний
час він несе додаткові витрати через
прописку сторонньої йому особи в його
помешканні. Незважаючи на його
неодноразові прохання відповідач,
ОСОБА_2 добровільно не погоджується
знятись з реєстрації, за адресою:
АДРЕСА_1. Просить визнати ОСОБА_2 такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач
ОСОБА_1 не з'явився, попередньо
повідомивши , що на час розгляду справи
може перебувати на заробітках за
межами України. Позов підтримує
повністю, не заперечує проти ухвалення
заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, хоча належним чином та
завчасно була повідомлена про час та
місце розгляду справи. Про що свідчить
судове оголошення в газеті «Волинь
Нова». Суд про причини неявки не
повідомила. Зі згоди представника
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, з'ясувавши обставини справи
приходить до висновку, що позов
підставний і підлягає задоволенню.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що позивач
являється власником 36/100 частини
житлового будинкуАДРЕСА_1, що
стверджується свідоцтвом про право
власності на об'єкти нерухомого майна,
виданого на підставі рішення виконкому
Дубівської сільської ради №6/3 від
20.06.2005 року витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно КП
«Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації» 20.09.2005 року.

Відповідач ОСОБА_2, як невістка
позивача ОСОБА_1 зареєстрована у
спірному житлі 05.05.2004 року , однак в
даному будинку АДРЕСА_1, не проживає,
близько десяти років, що стверджується
повідомленням заступника начальника
Ковельського МВ УМВС України у
Волинській області полковника міліції
ОСОБА_4 від 25.06.2014 року.

Згідно з правової позицією, викладеною
у постанові Верховного Суду України
від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321,
391 ЦК України має право вимагати
усунення відповідних перешкод шляхом
звернення до суду за захистом свого
майнового права, зокрема, із позовом
про усунення перешкод у користуванні
власністю, в тому числі і шляхом
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Дана постанова Верховного Суду України
згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою при застосуванні судами
норм матеріального права у подібних
правовідносинах.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Таким чином, оцінивши зібрані та
дослідженні в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов слід задовольнити та
визнати ОСОБА_2 такою, що втратила
право на користування жилим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 84, 85, 88, 213, 214, 215
,224-226, 360-7 ЦПК України, на підставі ст.ст.
16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150
Житлового кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Волинської області через
Ковельський міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особи, які брали участь у справі , але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Головуючий: О. С. Василюк