Справа № 159/6270/14-ц
Провадження № 2/159/1439/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
26 листопада 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді Миронюка М.Г. ,

за участю секретаря Посполітак Г.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ковелі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Ковельського професійного ліцею про
визнання протиправним та скасування
наказу Ковельського професійного
ліцею № 74-к/тр від 19.09.2014 року в
частині утримання із заробітної плати
5575,19 гривень, -

В С
Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з вказаним позовом,
мотивуючи тим, що він працює у
Ковельському професійному ліцеї (далі -
ліцей, відповідач) на посаді
заступника директора з навчально -
виховної частини. 09.09.2014 року по ліцею
було видано наказ № 74 - к/тр про
утримання з її зарплати без його згоди
грошових коштів в сумі 5575,19 гривень, що
були нараховані за результатами
ревізії, на підставі ст.ст. 127, 130 - 138 КЗпП
України. З таким наказом про
притягнення його до матеріальної
відповідальності він не погоджується.
12.09.14 року йому стало відомо про
порушення його прав. Оспорюваний наказ
вважає незаконним і таким що підлягає
скасуванню, так як він виданий у
порушення ст. ст. 127, 233 КЗпП України, ст.
1215 ЦК України при відсутності на це
його згоди, з безпідставним посиланням
на ст. ст. 130 - 138 КЗпП України. Просить
позов задовольнити, визнати
оспорюваний наказ протиправним,
скасувати в частині утримання з неї
вищезазначеної суми.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав з підстав
викладених в позовній заяві, просить
позов задовольнити повністю.

Представник відповідача - Ковельського
професійного ліцею - в судове засідання
не з'явився, подавши суду письмове
заперечення проти позову з проханням
проводити розгляд справи у їх
відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази у
справі, приходить до висновку, що
позов підставний та підлягає до
повного задоволення з наступних
причин.

Судом встановлено
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Та обставина, що позивач ОСОБА_1 працює
у ліцеї на посаді заступника директора
з навчально - виховної частини ,
стверджується копією її трудової
книжки серії НОМЕР_1.

Як убачається з копії оспорюваного
наказу № 74 - к/тр від 09.09.2014 р. «Про
усунення порушень по результатах
ревізії», виданого по Ковельському
професійному ліцею, з посиланням на
акт ревізії від 25.02.14 року Ковельської
ОДПІ фінансово - господарської
діяльності ліцею за період з 01.06.11 року
по 01.12.13 року, постанову Волинського
окружного адміністративного суду,
вказано головному бухгалтеру провести
утримання різних сум із зарплат
працівників ліцею, серед інших, і з
позивача - в сумі 5575,19 гртвень.

Із згаданим наказом позивач
ознайомлена під розпис 12 вересня 2014
року.

За змістом ст.127 КЗпП
України, повернення підприємству зайво
виплачених коштів можливо для
повернення авансу, виданого в рахунок
заробітної плати; для повернення сум,
зайво виплачених унаслідок рахункових
помилок; для погашення невитраченого і
своєчасно не поверненого авансу,
виданого на службове відрядження або
переведення до іншої місцевості; на
господарські потреби, якщо працівник
не оспорює підстав і розміру
відрахування, при звільненні
працівника до закінчення того робочого
року, в рахунок якого він вже одержав
відпустку, за невідроблені дні
відпустки; при відшкодуванні шкоди,
завданої з вини працівника
підприємству, установі, організації
(ст. 136 КЗпП України).

Також ст. 1212 ЦК України зобов'язує
особу, яка набула майно або зберегла
його в себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
повернути потерпілому це майно.

При цьому ст. 1215 ЦК України встановлює,
що не підлягають поверненню
безпідставно набуті зарплата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти й інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача.

Як убачається з копії аркушів акта № 820
- 13/02 від 25.02.14 р. ревізії фінансово -
господарської діяльності Ковельського
професійного ліцею за період з 01.06.11 р.
по 01.12.13 р., наданої суду стороною
відповідача до письмового заперечення
і складеного Ковельською ОДПІ,
ревізією було виявлено порушення
положень ст. 6 Закону України «Про
відпустки», коли 15 - ти працівникам
ліцею було проведено нарахування та
виплату щорічних основних відпусток
тривалістю 28, а не 24 календарних днів,
виплачено додаткові відпустки
терміном від 4 до 7 календарних днів, що
передбачено умовами Колдоговору і це
призвело до зайвої виплати відпускних
в сумі 8 216 грн. 76 коп.

Як установлено судом вище, позивач є
працівником ліцею, однак, не працює у
бухгалтерії і стосунку до проведенного
зайвого нарахування і виплати
зарплати, як собі, так і іншим особам -
працівникам ліцею, не має.

Зайво виплачена позивачеві сума, про
яку йдеться у оспорюваному наказі, є
складовою зарплати, не є авансом,
виданим позивачеві в рахунок зарплати;
не є зайво виплаченою позивачеві
унаслідок рахункових помилок; не є
сумою для погашення невитраченого і
своєчасно не поверненого позивачем
авансу, виданого на службове
відрядження або переведення до іншої
місцевості; на господарські потреби; не
є сумою, що підлягає поверненню при
звільненні працівника до закінчення
того робочого року, в рахунок якого він
вже одержав відпустку, за невідроблені
дні відпустки; не є шкодою, завданою з
вини позивача як працівника ліцею (ст.
136 КЗпП України).

Крім того, позивачем оспорюється
підстава відрахування з його зарплати
зазначеної суми у оспорюваному наказі.

Суд вважає, що відповідачем не
доведено в суді тієї обставини, що
грошова сума, зазначена у оспорюваному
наказі як така, що підлягає вирахуванню
із зарплати позивача, належить до тих,
що наведені у ст. 127 КЗпП України, або не
є зарплатою, чи нарахування та зайва
виплата мала місце з вини позивача, чи
за відсутності рахункової помилки, чи
у зв'язку з недобросовісністю
позивача як набувача, або положення
ст.ст. 128 130 - 138 КЗпП України
стосуються правовідносин сторін, що
відображені у оспорюваному наказі.

Із урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що оспорюваний
наказ в частині, що стосується
позивача, є протиправним та підлягає
скасуванню.

Обговорюючи питання розподілу судових
витрат, суд вважає, що судовий збір має
бути покладений на відповідача у
розмірі, передбаченому чинним
законодавством.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 13, 213 - 218, 88 ЦПК України, ст. 127
КЗпП України, ст.ст. 1212, 1215 ЦК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати наказ № 74 - к/тр від 19.09.2014р.,
виданий по Ковельському професійному
ліцею, в частині проведення утримання
із зарплати позивача ОСОБА_1 в сумі 5575
(п'ять тисяч п'ятсот сімдесят п'ять)
гривень 19 (дев'ятнадцять) копійок.

Стягнути з Ковельського професійного
ліцею в дохід держави 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайсуд
Волинської області у слідуючому
порядку: апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Повний текст складено 26 листопада 2014
року.

Головуючий:М. Г. Миронюк