Справа № 247/6180/13-ц (2/247/81/14 )
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2014 р. Торезький міський суд
Донецької області в складі:

головуючої судді
Фролової Л.Д.,

при секретарі
Ковальовій К.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі суду міста Тореза
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
державного підприємства
«Торезантрацит» про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вичинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
відповідним позовом. Свої вимоги
мотивує тим, що в період з 22 червня 1979
року працював на шахтобудівельному
управлінні № 2 тресту Макіївшахтобуд,
яке в подальшому було реорганізоване в
ДВАТ «Донбасшахтобуд», у якості
прохідника з повним робочим днем під
землею. 12 листопада 2001 року ОСОБА_1
звільнився з підприємства у зв'язку з
переходом на пенсію. В період з 26
листопада 2001 року по 01 квітня 2013 року -
працював у відокремленому підрозділі
«Шахта ім. Л.І. Лутугіна» державного
підприємства «Торезантрацит».
Загальний стаж підземної роботи
позивача складає 33 роки 09 місяців.
ОСОБА_1 вважає, що має право на
безоплатне забезпечення вугіллям.
Після звернення позивача до державного
підприємства «Торезантрацит» із
заявою про надання йому безкоштовного
палива на побутові потреби, отримав
відмову. Просить суд визнати дії
державного підприємства
«Торезантрацит» неправомірними та
зобов'язати забезпечувати його
побутовим вугіллям у кількості 5900 кг на
рік, стягнути витрати по сплаті
судового збору.

Позивач в судове засідання не з'явився.
На адресу суду надійшла його заява про
підтримання позовних вимог та
проведення судового засідання без його
участі (а.с.49).

Представник відповідача за
довіреністю (а.с.39) Фомін А.В. до суду не
прибув, повідомлений належним чином
про час та місце розгляду справи. Надав
письмову заяву, в якій вказав, що
позовні вимоги не визнає, у задоволенні
позову просив відмовити. Відмовляючи
позивачеві у включенні його до списків
осіб, що мають право на тримання
побутового палива, підприємство
відповідача у листі від 07 жовтня 2013
року вказує, що ОСОБА_1 був звільнений в
2001 році з ДХК «Донбасшахтобуд» у
зв'язку з переходом на пенсію, а тому у
відповідності до п. 12 Галузевої угоди
від 03 липня 2001 року, відповідач не
зобов'язаний забезпечувати останнього
паливом на побутові потреби, натомість
такий обов'язок лежить на ДХК
«Донбасшахтобуд» (а.с.25).

Дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив такі фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до відомостей, що внесені до
трудової книжки серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 22
червня 1979 року був прийнятий на роботу
до шахтобудівного управління № 2
тресту Макіївшахтобуд (після
реорганізації структурний підрозділ
«Шахтарське шахтобудівельне
управління» ДХК «Донбасшахтобуд») на
роботи з повним робочим днем під землею
(посади: учень прохідника, прохідник).
Наказом № 88/к від 12 листопада 2001 року
ОСОБА_1 звільнений з підприємства за
ст. 38 КЗпП України у зв'язку з переходом
на пенсію. Після чого позивач в період з
26 листопада 2001 року по 01 квітня 2013 року
працював на ВП «Шахта ім. Л.І. Лутугіна»
ДП «Торезантрацит» на різних посадах з
повним робочим днем під землею.
Звільнений з шахти у зв'язку з
невідповідністю виконувані роботі за
станом здоров'я (а.с.12-17).

Згідно з довідкою № 01/564 від 19 грудня 2013
року, СП «Шахтарське шахтобудівельне
управління» ПАТ «Донбасшахтобуд» не
забезпечує працівників чи пенсіонерів
підприємства побутовим твердим
паливом (а.с.26).

Статтею 2 Гірничого Закону України
визначено, що сфера дії Закону
поширюється на правовідносини у сфері
діяльності гірничих підприємств,
установ, організацій, гірничих об'єктів
(далі - гірничі підприємства), що
займаються розвідкою, розробкою,
видобутком та переробкою корисних
копалин і веденням гірничих робіт,
будівництвом, ліквідацією або
консервацією гірничих підприємств.

Об'єктами гірничих відносин згідно
цього Закону є проектування,
будівництво (реконструкція, технічне
переоснащення), експлуатація,
ліквідація або консервація гірничих
підприємств. Суб'єктами гірничих
відносин є юридичні та фізичні особи
України, іноземні юридичні та фізичні
особи, особи без громадянства, які
здійснюють геологічне вивчення
родовищ корисних копалин,
проектування, будівництво
(реконструкцію), експлуатацію,
ліквідацію аварій та ліквідацію або
консервацію підприємств з видобутку та
переробки корисних копалин, а також
проводять гірничі роботи.

Відповідно до статті 43 Гірничого
Закону України встановлені права та
соціальні гарантії працівників
гірничих підприємств. Так підприємства
з видобутку вугілля та вуглебудівні
підприємства дійсно безоплатно
надають вугілля на побутові потреби у
розмірі, що визначається колективним
договором, певним категоріям
працівників, в тому числі і
пенсіонерам, які пропрацювали на
підприємствах з видобутку (переробки)
вугілля, вуглебудівних підприємствах:
на підземних роботах - не менше ніж 10
років для чоловіків.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 17 березня 2011 року № 303 затверджений
перелік професій працівників з
видобутку (переробки) вугілля та
працівників вуглебудівних
підприємств, яким безоплатно надається
вугілля на побутові потреби, до якого
відноситься професія позивача -
прохідник під час роботи на
шахтобудівному підприємстві.

Відповідно до п. 12.10 Галузевої угоди між
Міністерством вугільної промисловості
України, іншими державними органами,
власниками (об'єднаннями власників), що
діють у вугільній галузі, і
всеукраїнськими профспілками
вугільної промисловості від 03 липня 2001
року (реєстраційний номер в
Міністерстві праці та соціальної
політики України № 71 від 07 серпня 2001
року) (з наступними доповненнями та
змінами) (далі - Галузева угода), порядок
забезпечення паливом на побутові
потреби і компенсації витрат за
спожиті електроенергію та газ
працівниками і пенсіонерами
Підприємств вугільної промисловості
встановлюється колективними
договорами на Підприємствах
відповідно до Гірничого закону
України, цієї Угоди, а також, (до
приведення нормативно-правових актів у
відповідність до Гірничого закону),
чинною "Інструкцією про порядок
забезпечення трудящих виробничих
одиниць, підприємств і організацій
вугільної промисловості паливом на
побутові потреби" від 11 травня 1976 року.

Безоплатне забезпечення вугіллям
працівників і пенсіонерів вугільної
промисловості здійснюється за нормою
5,9 тонн на рік на будинок або квартиру
та поширюється на пенсіонерів, які
проживають в Україні, незалежно від
того, з якого підприємства вугільної
промисловості України вони вийшли на
пенсію , якщо вони пропрацювали в
галузі на підземних роботах: чоловіки -
не менше 10 років, жінки - 7,5 років. Дана
категорія осіб забезпечується
побутовим вугіллям тим підприємством,
з якого вони вийшли на пенсію.

Судом встановлено, що позивач 12
листопада 2001 року був звільнений у
зв'язку з переходом на пенсію саме з СП
«Шахтарське шахтобудівельне
управління» ВАТ ДХК «Донбасшахтобуд»,
яке є шахтобудівельним підприємством в
розумінні Гірничого Закону України,
засноване та перебуває у сфері
управління Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України, про
що свідчить спеціальний витяг з ЄДРПОУ
(а.с.50-51).

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що право вимоги до
відповідача щодо забезпечення
побутовим паливом виникає при умові,
якщо позивач вийшов на пенсію саме з ДП
«Торезантрацит». Тому, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача
про визнання права на отримання
безкоштовного побутового палива,
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
витрати по сплаті судового збору
необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 233 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
державного підприємства
«Торезантрацит» про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вичинити
певні дії, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через Торезький
міський суд шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. У разі якщо
судове рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л. Д. Фролова