Номер провадження № 22-ц/785/1080/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О.,
Артеменка І.А.

за участю секретаря - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 13 березня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім`єю, виділення
частки із спільного сумісного майна,
зміну черговості одержання права на
спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Комінтернівського районного суду
Одеської області з позовом до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім`єю, виділення
частки із спільного сумісного майна,
зміну черговості одержання права на
спадкування посилаючись на те, що з
червня 1997 року він став проживати
однією сім'єю із ОСОБА_5 Одразу після
початку спільного проживання, позивач
продав свій житловий будинок,
розташований в с. Великий Дальник
Біляївського району Одеської області
та переїхав проживати до дружини в
будинок АДРЕСА_1.

У зв'язку із тим, що в 1996 році будинок
АДРЕСА_1 постраждав від пожежі, гроші
отримані позивачем від продажу
належного йому будинку було витрачено
на ремонт та відновлення будинку. Також
за свої кошти, він провів газ та
опалення в будинок, а також встановив
нові металопластикові вікна.

Весь час ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживали
однією сім'єю в с. Олександрівка
Комінтернівського району Одеської
області та були пов'язані спільним
побутом, мали взаємні права та
обов'язки, але не зверталися до
державного органу реєстрації актів
цивільного стану для реєстрацію шлюбу.
06 червня 1997 року здійснили таїнство
вінчання у храмі Різдва Богородиці в с.
Усатово Біляївського району Одеської
області.

У 2006 році вони переїхали у житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_2, де позивач проживає до
теперішнього часу.

У ОСОБА_5 було двоє дітей, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, яким позивач допомагав, та
виховував разом із своєю дружиною,
ставився до них, як до рідних.

У 2010 році стан здоров'я ОСОБА_5 значно
погіршився, у зв'язку з чим вона з 24 по 29
березня 2010 року знаходилася на
лікуванні у відділенні реанімації
Комінтернівської ЦРЛ з діагнозом
"гострий міокардит".

Після того, як ОСОБА_5 повернулася з
лікарні додому, вона вже не могла
повноцінно забезпечувати свої життєві
потреби та вести домашнє господарство,
тому з цього часу утриманням майна,
веденням домашнього господарства та
доглядом за хворою дружиною займався
ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після її
смерті відкрилася спадщина.

Спадкоємцями першої черги відповідно
до чинного законодавства є діти
померлої - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а він, як
особа, яка проживала разом із
спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти
років до часу відкриття спадщини,
відповідно до ст. 1264 ЦК України є
спадкоємцем лише четвертої черги.

У зв'язку із тим, що позивач з 2010 року
опікувався за хворою дружиною, яка
перебувала у тяжкому стані у зв'язку із
хворобою, купував ліки, матеріально її
забезпечував із своєї заробітної
плати, взяв на себе тягар оплати витрат
за організацію поховання, він вважає,
що має право на спадкування разом із
спадкоємцями першої черги, у зв'язку із
чим, просив суд змінити його чергу
спадкування з четвертої на першу та
виділити йому у власність 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 13 березня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково, встановлено факт проживання
однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, з
червня 1997 року до дня смерті останньої,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1, в задоволенні
іншої частини заявлених позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 звернувся
до апеляційного суду із апеляційною
скаргою в якій просив рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 13.03.2013 року в
частині відмови у задоволенні вимог
про виділення частки із спільного
сумісного майна, зміну черговості
одержання права на спадкування
скасувати, ухвалити в цій частині нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 15 травня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 13 березня 2013 року
залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду
України від 06 листопада 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі
представника за довіреністю ОСОБА_7
задоволено частково, ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
15 травня 2013 року в частині встановлення
факту проживання однією сім`єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 1997
року по 2011 рік скасувати, справу в цій
частині передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції; в іншій
частині рішення Комінтернівського
районного суду Одеської області від 13
березня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 15 травня 2013
року залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1,3 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково
суд помилково дійшов висновку про
наявність підстав для прийняття
зазначеного рішення.

Судом встановлено, що позивач просив
встановити факт проживання однією
сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 з червня 1997 року
до дня її смерті, визнати будинок
АДРЕСА_1 об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, визнати
за ним право власності на ? частину
спірного будинку, змінити черговість
права на спадкування шляхом визнання
за ним права на спадкування за законом
разом з спадкоємцями першої черги.

Оскаржуваним рішенням від 13 березня 2013
року суд встановив факт проживання
однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з червня
1997 року по день смерті останньої, до
ІНФОРМАЦІЯ_1. В решті вимог судом
відмовлено.

Апелянт оскаржує рішення в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
щодо виділення частки із спільного
сумісного майна та зміну черговості
одержання права на спадкування.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 15 травня 2013 року рішення
суду першої інстанції залишено без
змін. Ухвалою ВСС України від 06
листопада 2013 року ухвала апеляційного
суду від 15 травня 2013 року та рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 13 березня 2013 року
в цій частині залишено без змін.

Цією ж ухвалою ВСС України скасовано
ухвалу апеляційного суду Одеської
області року в частині визнання
законним встановлення факту
проживання однією сім`єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 1997
року по 2011 рік, що є предметом розгляду
зазначеної апеляційної скарги.

Досліджуючи обставини встановлення
факту проживання однією сім`єю суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що зазначені правовідносини
виникли в 1997 році, а суд вирішив їх з
неправильним застосуванням норм
матеріального права, оскільки Сімейний
кодекс України набрав чинності з січня
2004 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК
України у судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 5 «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», п. 7, роз'яснено, що суд вправі
розглядати справи про встановлення
родинних відносин, коли цей факт
безпосередньо породжує юридичні
наслідки.

Виникнення особистих і майнових прав
громадян, їх зміну і припинення закон
завжди пов'язує з настанням чи зміною
певних обставин, тобто з юридичними
фактами.

Районний суд, встановлюючи зазначений
факт, не врахував, що цей факт необхідно
позивачу для визнання за собою права на
спадщину, тобто вирішення спору про
право, а в задоволенні саме цих вимог
про право на спадщину судом відмовлено.

Зазначені обставини судом з'ясовано
неповно, що є підставою для скасування
рішення в цій частині та ухвалення
нового рішення.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що підстав для задоволення
позову в цій частині немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.1, 3 ч.1, п.1 ст.309, ст.313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 13 березня 2013
року в частині встановлення факту
проживання однією сім`єю без шлюбу
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 у зазначеній
частині відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.О. Суворов

І.А. Артеменко