У Х В А Л А

20 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Дербенцевої Т.П., Лесько А.О.,

Мазур Л.М., Ступак О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 травня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним
вище позовом, посилаючись на те, що в
період з 27 червня 1997 року до
ІНФОРМАЦІЯ_1 вона проживала разом з
ОСОБА_5 як чоловік і жінка без
реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
помер, після смерті якого відкрилась
спадщина, на яку вона претендує.
Племінник померлого - ОСОБА_4, заперечує
її право на спадкове майно.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила
суд встановити факт проживання її з
ОСОБА_5 однією сім'єю та визнати за нею
право власності на спадкове майно -
квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 21043,
1993 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_1.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 30
січня 2014 року провадження у справі в
частині позовних вимог ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове
майно закрито з підстав, передбачених
п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 30
січня 2014 року позов задоволено.
Встановлено факт проживання ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю
без шлюбу з ОСОБА_3 у період з 27 червня
1997 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 18 березня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 травня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Хмельницької області від 18
березня 2014 року з підстав, передбачених
п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

7 жовтня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 травня 2014 року з підстави
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм закону, а саме ст. ст. 234, 235 ЦПК
України, у якій порушено клопотання про
поновлення строку на звернення до суду
з відповідною заявою, оскільки він
пропущений з поважних причин.

Клопотання про поновлення строку на
звернення до суду із заявою про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 травня 2014 року підлягає
задоволенню, оскільки наведені
заявником доводи свідчать про
поважність причин пропуску такого
строку.

На підтвердження викладених у заяві
доводів ОСОБА_3 додано до неї ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року та постанову
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
року, постановлені за результатом
розгляду, на думку заявника,
аналогічних справ, де по іншому
застосовані ті самі норми
матеріального права.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та доданої до неї копії
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 травня 2013 року
не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, оскільки із
доданих до заяви судових рішень не
вбачається однакових фактичних
обставин та подібних правовідносин у
порівнянні з судовим рішенням, яке
оскаржується.

Крім того, відповідно до роз'яснень
наданих у п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального
кодексу України» судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК,
можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Таким чином, постанови Верховного Суду
України не входить до переліку судових
рішень, на які може робитись посилання
щодо підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, оскільки
Верховний Суд України не є судом
касаційної інстанції.

Оскільки неоднакового застосування
норми матеріального права не було, а
виникли питання щодо доведення вимог,
що є застосуванням норм процесуального
права і вони не є підставою для допуску
до провадження, то в задоволенні заяви
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до
суду із заявою про перегляд ухвали
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 травня 2014
року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу до провадження
Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Т.П. Дербенцева

А.О. Лесько

Л.М. Мазур

О.В. Ступак