Справа №333/4511/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року

м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя
у складі головуючого судді Стоматова
Е.Г., при секретарі Кабановій К.О., за
участю представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Шоста
Запорізька державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_4, третя особа: Шоста
Запорізька державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
на спадкове майно.

В позові зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
її батько ОСОБА_5, про що був зроблений
відповідний актовий №1421 в свідоцтві
про смерть, виданого 04.03.2011 року
Запорізьким міським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Головного управління юстиції у
Запорізькій області.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина, до якої належить квартира
АДРЕСА_1.

Спадкоємцями цієї спадщини є позивач
ОСОБА_3, дочка - спадкоємець першого
ступеня за законом, та спадкоємець за
заповітом від 15 серпня 2009 року
зареєстрованого у Спадковому реєстрі
за №3009 відповідач ОСОБА_4, яка у
родинних зв'язках в померлим не
перебувала.

01.06.2012 року постановою державного
нотаріуса Шостої Запорізької
нотаріальної контори м.Запоріжжя
ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва
на спадщину, оскільки нею не надано
правовстановлюючий документ на
квартиру, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Так, як вона є інвалідом третьої групи
загального захворювання, то має право
на обов'язкову частку у спадщині, тому
просить визнати за нею право власності
на ? частину квартири за адресою:
АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом,
який має право на обов'язкову частку у
спадщині.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.
Просить позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти
позову заперечує, надав письмові
заперечення на позов (а.с.33-34) та в
судовому засіданні пояснив, що право на
обов'язкову частку у спадщині,
незалежно від змісту заповіту, мають,
виключно малолітні, неповнолітні,
повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця, непрацездатна вдова
(вдівець) та непрацездатні батьки.
Позивач ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи, але
це не свідчить про її непрацездатність,
оскільки факт непрацездатності може
бути підтверджений лише висновком
МСЕК, а у довідці МСЕК зазначено що
ОСОБА_3 працює економістом. Просить в
позові відмовити.

Третя особа - державний нотаріус Шостої
Запорізької нотаріальної контори
надала суду заяву про розгляд справи
без її присутності (а.с.83,179).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши матеріали
справи та дослідивши письмові докази,
суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про народження
ОСОБА_3 серії НОМЕР_1, виданого 14.07.1996
року Бюро запису актів громадського
стану Виконкомом Ленінської Ради деп.
трудящих м.Харків, батьками зазначено:
батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_8. (а.с.14)

Відповідно до свідоцтва про одруження
НОМЕР_2 від 18.03.1989 року, виданого
Жовтневим відділом реєстрації актів
громадського стану міськвиконкомом м.
Кривій Ріг, актовий запис №268, між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб. Після
одруження прийняла прізвище чоловіка
«ОСОБА_3» (а.с.14)

Згідно з свідоцтва про смерть від 04.03.2012
року виданого Запорізьким міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Головного управління
юстиції у Запорізькій області, про що
зроблено відповідний актовий запис
№1421, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 у віці 72
років (а.с.12), який проживав за адресою:
АДРЕСА_1. (а.с.11).

Відповідно до ст.1233 ЦК України фізична
особа має право призначити спадкоємців
шляхом складання заповіту на
розподілення спадкового майна на свій
погляд на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст.1245 ЦК України, частина
спадщини, що не охоплена заповітом,
спадкується спадкоємцями за законом на
загальних підставах.

Зі спадкової справи ОСОБА_5 вбачається,
що після його смерті залишилось
спадкове майно: квартира та грошові
кошти на розрахункових рахунках. 15.09.2009
року ОСОБА_5 складає заповіт, який
посвідчено приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_9 на імя ОСОБА_4 та
заповідає її на випадок його смерті
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1. (а.с.45-118)

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця.

Статтею 1241 ЦК України передбачається
обов'язкова частка у спадщині
непрацездатній дитині спадкодавця,
незалежно від змісту заповіту, в
розмірі половини частки, яка належала б
у разі спадкування за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме довідки МСЕК від 02.06.2006 року на
підставі акту №1130 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
є інвалідом 3 групи з 1 червня 2005 року
загального захворювання, безстроково
(а.с.20).

Дані обставини підтверджуються
дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст.11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, враховуючи
обставини справи, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
ґрунтуються на законі, підтверджуються
зібраними у справі доказами, тому позов
є обґрунтованим і підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3, 6, 8, 10, 11, 57, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.1233, 1241, 1245 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частини квартири за адресою: АДРЕСА_1,
як за спадкоємцем за законом, який має
право на обов'язкову частку у спадщині.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Е.Г. Стоматов