Справа № 629/3989/13-ц
Номер провадження 2/629/224/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківської області у складі:
Лозівський міськрайонний суд
Харківської області в складі
головуючого судовм засіданням: судді
Жмуд Н. М., за участю секретаря судових
засідань Торенко Ю.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовною заявою
Акціонерної компанії 'Харківобленерго'
в особі начальника Лозівського
районного відділення енергозбуту АК
'Харківобленерго' Куліша Володимира
Івановича до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію та судових витрат ,-
Представник позивача звернувся до суду
з вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 02 серпня 2013 року ухвалою
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області, АК
«Харківобленерго» відмовлено в
прийнятті заяви про видачу судового
наказу про стягнення з відповідача
заборгованості за спожиту електричну
енергію. Згідно відкритого особистого
рахунку побутового абонента НОМЕР_2 на
підставі договору про користування
електричною енергією, за адресою:
АДРЕСА_1 використовує електроенергію
для власних побутових потреб.
Відповідно до умов Договору
Енергопостачальник надає в
користування зазначені послуги, а
користувач зобов»язується сплачувати
в повному обсязі одержану електричну
енергію. Але, на даний момент за
відповідачем наявна заборгованість в
розмірі 41 грн. 75 коп.. В зв'язку з
викладеним представник позивача
звернувся до суду і просить стягнути
з відповідача заборгованість за
використану електричну енергію, а
також судові витрати в розмірі 229,40 грн..
У судовому засіданні представник
позивача - Бобрицький С.П., діючий на
підставі довіренності №01-62юр/4378 від
28.05.2013 року, в повному обсязі підтримав
позовні вимоги та прохав їх
задовольнити. В свою чергу, вказав, що в
даному випадку, не може йти мова про
застосування строків позовної
давності в три роки, про які зазначає
позивач, так як заяву про розірвання
вказаного довору, відповідачем подано
лише 29.04.2013 року. Крім того, 02.08.2013 року,
Лозівським міськрайонним судом
Харківської області - суддею
Мішуровською С.Т., позивачу відмовлено
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу про стягнення заборгованості з
відповідача за використану електричну
енергію, згідно до ст.100 та 101 ЦПК
України. Що стосується терміну дії
строку Договору про користування
електричною енергією, то за його
змістом вказано, що він укладається на
три роки, а потім пролонгується на той
же самий строк, якщо жодна сторона за
один календарний місяць до його
припинення, не звернулася з заявою про
його розірвання. Крім того, згідно до
Роз"яснень НКРЕ, вказано, що цей договір
пролонгується на той же строк, що його і
було укладено, якщо сторони не прийняли
рішення про його розірвання.

Відповідач ОСОБА_3, вказала, що вона в
повному обсязі позовні вимоги не
визнає, так як не має будь-якого наміру
сплачувати заборгованість за
елекричну енергію, оскільки з з 28.10.2013
року, за вказаною у позові адресою, не
проживає, так як вона отримала у
власність інше житло за адресою:
АДРЕСА_2. При цьому, відповідач вказала,
що вона не оспарює тієї обставини, що
між позивачем та нею, було укладено
договір про користування електричною
енергією. Вона дійсно, після того, як
переїхала проживати у нову квартиру, за
вищевказаною адресою, не повідомила
позивача про зміну свого місця
проживання і про необхідність
розірвання нею договору про
користування електричною енергією за
адресою: АДРЕСА_1. Лише 29 квітня 2013 року,
вона написала заяву до позивача про
розірвання вказаного договору. Тому
вважає, що на її особисту точку зору,
вже пройшли всі строки позовної
давності на пред"явлення даного позову
позивачем до суду, та й вищевказаний
Договір, як в ньому вказано, укладено
лише на один рік.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що у
житловій кімнаті, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, колишнього
гуртожитку "ТОВ "ЛЕКС-2000", яка згодом
передано у комунальну власність
Лозівської міської ради Харківської
області, з 22 травня 2003 року по 28.10.201
року, була зареєстрована ОСОБА_3, разом
із своєю родиною, про що свідчать
відомості щодо мешкаючих осіб, надані
КП ЖУК" Лозівської міської ради
Харківської області (а.с.№52).

19.07.2006 року між позивачем та
відповідачем, було укладено Договір
№3210014 про користування електричною
енергією (далі за текстом Договір)
(а.с.№ 5-6).

Уклавши даний Договір, сторони взяли на
себе певні зобов»язання.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Уклавши даний договір кожна із сторін
взяла на себе відповідні права та
обов"язки. Відповідно до ст.626 ЦК
України договір є обов"язковим для
виконання сторонами. Згідно до ст.631 ЦК
України - закінчення строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього ж Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно до Розділу Договору "Права та
обов"язки Споживача" пунктом 11
визначено, що споживач едектричної
енергії зобов"язується оплачувати
спожиту електричну енергію відповідно
до умов договору; вносити плату за
електричну енергію відповідно до умов
договору; не пізніше ніж за сім днів до
припинення користування електричною
енергією у квартирі або іншому об"єкті,
письмово повідомити
Енергопостачальника про розірвання
договору та розрахуватися за спожиту
електроенергію включно на день виїзду.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні
права та обов»язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов»язки.

Статтею 14 ЦК України встановлено, що
цивільні обов»язки виконуються у
межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства .

Як вбачається із Довідки розрахунку за
спожиту електричну енергію на абонента
ОСОБА_3, станом на 26.03.2013 року, в
останньої, виникла забогованість за
використану електричну енергію на суму
в 41 грн.75 коп. (а.с.№7). Згідно до Довідки
абонета ОСОБА_3, (а.с..№8-10),
заборгованість за використану
електричну енергію нею не погашена.
Перед поданням позивачем позову до
суду, ним було подано заяву про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_3,
суми боргу. Однак, отримано Ухвалу суду
від 02.08.2013 року, про відмову у відкритті
провадження по справі (а.с.№4).

Судом було також з"ясовано, що з боку
відповідача, на адресу позивача, лише
29.04.2013 року, було подано заяву про
розірвання договору про користування
електричною енергією за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.№).

За клопотанням сторін, у судовому
засіданні 07.11.2013 року, в якості свідка,
було допитано ОСОБА_5, яка зазначила, що
вона працює контролером в АК
"Харківобленерго" і відповідача знає
вже давно, так як кімната по вул.
Профінтерну, в якій остання раніше
проживала, належала до дільниці
контролю, яка була закріплена за нею як
за контролером. Декілька років підряд
вона знімала покази з електролічилька
у кімнаті гуртожитка, в якому проживала
ОСОБА_3. А потім, відповідач переїхала
на нову адресу, а борг за використану
електричну енергію за старою адресою, в
неї залишився. Тоді, вона, особисто
вирішила, повідомити відповідача, про
необхідність розірвання договору на
користування елекричною енергією за
старою адресою. Вона знайшла нову
адресу проживання відповідача і взяла
у останньої заяву на розірвання
договору. Це був 2013 рік.

Даючи оцінку свідченням свідка, у суду
немає підстав ставити їх під сумнів чи
недовіряти їм, оскільки остання
принесла присягу свідка та попереджена
під розписку про кримінальну
відповідальність за відмову від
давання показань та за дачу завідомо
неправдивих свідчень (а.с.№45). Крім
того, її свідчення відповідають
матеріалам справи і не були
спростовані жодним учасником процесу.

Згідно з вивчених матеріалів справи,
судом з»ясовано, що відповідачем
зобов'язання було порушено, внаслідок
чого, остання має перед позивачем
заборгованість за використану
електричну енергію на суму 41 грн. 75 коп..

Тому, в цій частині позовних вимог, суд
вислухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача та
відповідача, перевіривши матеріали
справи, дійшов висновку, що позовні
вимоги законні, обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує питання
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Упозовній заяві позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
судового збору на суму в 229 грн.40 коп.
(а.с.№1, 2-3). Судом було встановлено в
судовому засіданні, що позивачем до
позовної заяви подано лише Платіжне
доручення №182 від 22 липня 2013 року
(а.с.№1) про сплату судового збору на
суму в 114 грн.70 коп за подання ним заяви
до суду про видачу судового наказу.
Інших платіжних квитацій, про доплату
суми судового зобру, до розміру
встановленого Законом України "Про
судовий збір", матеріали справи не
містять. Будь-яких заяв, клопотань
представником почивача з привду цього
не заявлено, враховуючи, що судом
сторонам було роз"яснено їх права та
обов"язки в судовому засіданні. В свою
чергу, в судовому засіданні,
відповідачем було подано до суду
Посвідчення серія АЗ №250287 (а.с.№22-23), за
яким ОСОБА_3, встановлено другу групу
інівалідності.

Отже, на підставі викладеного, суд саме
згідно до положень ст.88 ЦПК України та
Закону Ураїни "Про судовий збір", і
вирішує питання про судовий збір.

Керуючись ст.ст.7,10, 11, 15, 27, 31, 44, 57, 60, 99, 209,
212-215, 218, 223 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ

Позовну заяву Акціонерної компанії
'Харківобленерго' в особі начальника
Лозівського районного відділення
енергозбуту АК 'Харківобленерго'
Куліша Володимира Івановича до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
електричну енергію та судових витрат -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки друга Іванівка,
Барвінківського району Харківської
області, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_2 - на користь АК
"Харківобленерго" заборгованість за
використану електричну енергію на суму
в 41 (сорок одна) гривня 75 копійок, шляхом
перерахування на розрахунковий
рахунок № 07 в філії ХОУ ВАТ "ДОБУ",
МФО 351823, код ЄДРПОУ 0031954.

В іншій частині позовних вимог
позивачу - відмовити.

Стягнути з АК "Харківобленерго"
балансовий стуктурний підрозділ
Лозівське районне відділення
"Харківенергозбут" (64602, Харківська
область, м. Лозова, вул. Лозовського,
буд.67) - судовий збір на сумуу в 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 копійок,
перерахувавши: (Одержувач коштів:
Лозівське управління Державної
казначейської служби України
Харківської області, Код ,
Банк отримувача: ГУДКСУ у Харківській
області, МФО 851011, р/р 0015, код
бюджетної класифікації 22030001).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до судової палати
по цивільним справам Апеляційного суду
Харківської області через Лозівський
міськрайонний суд Харківської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений
судом 07 лютого 2014 року.

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя:
Н.М.Жмуд