Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі: Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Обласний Фонд інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості звернувся в Ужгородський міськрайонний суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.12.2008 року між Обласним Фондом інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості та ОСОБА_2, укладено кредитний договір № 2598-ВК, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 15 000 гривень, із зобовязанням повернути отримані кошти на умовах і в строк, встановлені договором.

Згідно заяви № 04-02 від 12.02.2013 року ОСОБА_1 Г-Г.І. взяла на себе зобовязання повернути кошти на умовах і в строк, встановлені вищевказаним договором, а тому позивач просить стягувати борг з останньої.

Позивачем було дотримано всіх умов договору, однак відповідачем протягом тривалого часу зобовязання взяті відповідно до умов договору не виконуються, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, однак від нього надійшла заява в якій просить розглянути справу без його участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявилася, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 25.12.2008 року між Обласним Фондом інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості та ОСОБА_2, укладено кредитний договір № 2598-ВК, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 15 000 гривень, із зобовязанням повернути отримані кошти на умовах і в строк, встановлені договором.

Згідно заяви № 04-02 від 12.02.2013 року ОСОБА_1 Г-Г.І., взяла на себе зобовязання повернути кошти на умовах і в строк, встановлені вищевказаним договором.

Позивачем всі зобовязання по договору виконано, а саме надано відповідачу суму коштів. Відповідач взяті відповідно до договору кредиту зобовязання порушив.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст. 14 Цивільного кодексу України, виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 611 Цивільного Кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, серед іншого - сплата неустойки.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Станом на 01.08.2014 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 10 598,00 грн.

Стаття 625 Цивільного Кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Так, як у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 164, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226, 228, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 554, 611, 625 ЦК України, суд, -

РІШИВ:

Позов Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості, заборгованість за кредитним договором № 2598-ВК від 25.12.2008 року у розмірі 10 598,00 грн. (десять тисяч пятсот девяносто вісім грн.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості, витрати, понесені у зв'язку зі зверненням до суду, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3