Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/3560/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17.11.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Левко Т.Ю.

при секретарі Роман К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Виноградів цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог орган опіки та піклування
Виноградівської райдержадміністрації
про надання дозволу на тимчасовий
виїзд дитини за кордон без згоди
батька,-

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог орган опіки та піклування
Виноградівської райдержадміністрації
про надання дозволу на тимчасовий
виїзд дитини за кордон без згоди
батька.

Позивачка в порядку ст.31 ЦПК
України уточнила позовні вимоги, а саме
просила надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без
дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_3
строком на півтора року. Дозволити
ОСОБА_1, без згоди батька ОСОБА_3,
оформлювати документи для тимчасового
виїзду або супроводу неповнолітнього
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, а
саме до Російської Федерації. А також
при вирішенні у рішенні суду писати
прізвище позивачки «ОСОБА_1».

Позовні вимоги мотивовано тим, що
ОСОБА_1, перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3 з 01 березня 2008 року по 06
вересня 2012 року, шлюб розірвано на
підставі рішення Виноградівського
районного суду від 06.09.2012 року. Від
шлюбу сторони мають неповнолітнього
сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач
відмовляється надати у передбаченому
законодавством України порядку дозвіл
на виїзд малолітнього сина ОСОБА_2 за
кордон для відпочинку та розширення
кругозору останнього. При цьому жодних
вагомих аргументів, які б пояснювали та
обґрунтовували його відмову, він не
наводить.

Враховуючи викладене, зважаючи на
необхідність періодичних виїздів
дитини за кордон для відпочинку та
оздоровлення, безпідставне небажання
батька дитини надати згоду на виїзд
дитини за кордон, позивачка змушена
звернутися до суду, для надання дозволу
на тимчасовий виїзд дитини за кордон
без згоди батька.

Позивачка ОСОБА_1 про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлена
належним чином в судове засідання не
з"явилася, однак подала до суду заяву
про розгляд справи у її відсутності,
уточнені позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та просить такі
задовільнити, проти винесення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 про день, час та
місце розгляду справи повідомлений в
порядку ст.74 ЦПК України, в судове
засідання не з»явився. Згідно з ч.1 ст.224
ЦПК України, у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви

про розгляд справи за його відсутності
або якщо повідомлені ним причини
неявки визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи. Тому, суд вважає за можливе
провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи без
самостійних вимог орган опіки та
піклування Виноградівської
райдержадміністрації про день
слухання справи належним чином
повідомлений, в судове засідання не
з"явився, але надіслав на адресу суду
заяву, в якій просить розглянути справу
у його відсутності, не заперечує проти
задоволення уточнених вимог позивача.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що заявлені
уточнені позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1, перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3 з 01 березня 2008 року по 06
вересня 2012 року, шлюб розірвано на
підставі рішення Виноградівського
районного суду від 06.09.2012 року.

Від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з
позивачкою за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка матеріально утримую та
належним чином піклується про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. З часу розірвання
шлюбу відповідач участі у вихованні та
догляді за дитиною не бере, розвитком
дитини не цікавиться, матеріальної
допомоги на утримання та розвиток
дитини не надає.

Відповідач відмовляється надати у
передбаченому законодавством України
порядку дозвіл на виїзд малолітнього
ОСОБА_2 за кордон для відпочинку та
розширення кругозору останнього.

Виїзд дитини за кордон сприятиме
розширенню світогляду дитини та добре
позначиться на її духовному та
інтелектуальному розвитку як
особистості. Але не зважаючи на це,
відповідач ОСОБА_3, безпідставно не
надає згоди на виїзд дитини за межі
України. При цьому жодних вагомих
аргументів, які б пояснювали та
обґрунтовували його відмову, він не
наводить.

Позивачка вважає, що така позиція
відповідача, шкодить його інтересам та
не сприяє його всебічному та
гармонійному розвитку, порушує право
дитини на повний та гармонійний
розвиток її особистості та вказує на
зловживання відповідачем своїми
батьківськими правами.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено
законодавчими та нормативними актами,
основними з них є: Закон України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" від 21 січня ї
994 року № З857-ХІІ; Постанова КМУ від 27
січня 1995 року № 57 "Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України"'; Постанова КМУ
від 23 квітня 2003 року № 569 "Про
затвердження. Порядку повернення до
України позбавлених, батьківського
піклування дітей, які є громадянами
України"; Постанова КМУ від 26 вересня 2002
року № 1432 "Про затвердження Порядку
повернення дітей-іноземців до місць їх
постійного проживання". Правила
оформлення і видачі паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення.
затверджені постановою КМУ від 31
березня 1995 року № 231.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України
визначено, що фізична особа, яка не
досягла шістнадцяти років, має право на
виїзд за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Так, у відповідності до п.17 Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених Постановою КМУ від 31
березня 1995 р. N 231, відомості про дітей,
які їдуть за кордон разом з батьками
(законними представниками), вписуються
в паспорти батьків чи одного з батьків
(законних представників) на підставі
заяви громадянина, у чий паспорт
вписуються діти, а згідно п.18 -
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За

наявності заперечень одного з батьків
документ може бути оформлено на
підставі рішення суду.

Згідно п.4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених Постановою КМУ
від 27 січня 1995 р. N 57 , виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється: 1) за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням у ній держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі,
якщо другий з батьків відсутній у
пункті пропуску; 2) без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків:

якщо другий з батьків є іноземцем або
особою без громадянства, що
підтверджується записом про батька у
свідоцтві про народження дитини, та
який (яка) відсутній у пункті пропуску;

якщо у паспорті громадянина України
для виїзду за кордон, з яким перетинає
державний кордон громадянин, який не
досяг 16-річного віку, або проїзному
документі дитини є запис про вибуття на
постійне місце проживання за межі
України чи відмітка про взяття на
консульський облік у дипломатичному
представництві або консульській
установі України за кордоном;

у разі пред'явлення документів або їх
нотаріально засвідчених копій:

свідоцтва про смерть другого з батьків;

рішення суду про позбавлення
батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з
батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з
батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на
виїзд з України громадянину, який не
досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини, виданої
відділом реєстрації актів цивільного
стану, із зазначенням підстав внесення
відомостей про батька відповідно до
частини першої статті 135 Сімейного
кодексу України (під час виїзду дитини
за кордон у супроводі одинокої матері).

У відповідності до п.7 ПОЛОЖЕННЯ про
проїзний документ дитини,
затвердженого Указом Президента
України від 7 вересня 1994 року N 503/94,
документ (проїзний документ дитини)
оформлюється у порядку, визначеному
Законом України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України".

Згідно ст..4 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» за відсутності згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду.

Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затвердженого Постановою КМУ
від 27 січня 1995 року №57 «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України» встановлено, що виїзд за межі
України громадян, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного з
батьків або у супроводі осіб, які
уповноважені один із батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків не перебуває у пункті
пропуску через державний кордон.

У статті 141 Сімейного кодексу України
визначена рівність прав і обов'язків
батьків відносно дитини.

Згідно із Конвенцією про права дитини
(ратифіковані Постановою Верховної
Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини,
держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст. 7,
155 Сімейного Кодексу України, дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, які встановлені
Конституцією України та Конвенцією
України та Конвенцією про права дитини,
а батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що бажання позивачки
отримати дозвіл на виїзд дитини за
кордон та дозвіл на виготовлення
проїзного документу дитини повністю
узгоджується з її правами та
обов"язками, покладеними на неї
Сімейним кодексом України, а тому суд
не вбачає жодних обставин, що обмежують
згідно із законодавством право виїзду
дитини сторін за кордон і вважає, що
надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення
дитячих проїзних документів ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та надання дозволу на
виїзд дитини за кордон буде
відповідати інтересам дитини.

Керуючись ст..16, 313 ЦК України, ст..ст.3, 119,
120,221-215, 224-226 ЦПК України, Законом
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України",

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без дозволу
(згоди) батька дитини ОСОБА_3 строком на
півтора року.

Дозволити ОСОБА_1, без згоди батька
ОСОБА_3, оформлювати документи для
тимчасового виїзду або супроводу
неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
межі України, а саме до Російської
Федерації.

Відповідач протягом 10 днів з дня
отримання копії заочного рішення суду
має право подати до Виноградівського
районного суду м. Виноградів заяву про
його перегляд.

Рішення суду може бути оскаржено до
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської
області через Виноградівський
районний суд м. Виноградів протягом 10
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко