Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/2408/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів:
Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря
Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю
органу опіки і піклування
Коростенської міської ради та
прокурора, про позбавлення
батьківських прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 17 жовтня
2014 року

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до ОСОБА_2 та просила позбавити
відповідача батьківських прав щодо
неповнолітнього сина ОСОБА_3 В
обґрунтування вимог зазначала, що вона
є матір'ю відповідача та бабусею
неповнолітнього ОСОБА_3 Онук проживає
разом з нею. ОСОБА_2 не працює,
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків, життям сина не
цікавиться, його вихованням не
займається, зловживає спиртними
напоями. Враховуючи наведене, просила
задовольнити позов.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 17 жовтня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

В судовому засіданні апелянт доводи
апеляційної скарги підтримала.

Представник органу опіки і піклування
Коростенської міської ради в судове
засідання не з'явився, подав до суду
заяву, у якій просив розглядати справу
за його відсутності та зазначав, що
доводи апеляційної скарги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти
доводів апеляційної скарги, вважала їх
необґрунтованими.

Прокурор також вважав доводи
апеляційної скарги необґрунтованими
та просив рішення суду залишити без
змін.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.п. 15, 16 постанови „Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав" від 30
березня 2007 року №3, позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Як видно з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3, батьками
якого є відповідач ОСОБА_2 та
ОСОБА_6(а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто ще до народження
сина ОСОБА_3, ОСОБА_6 помер, про що
свідчить копія свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 (а.с.81).

Згідно з витягом з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян щодо
актового запису про шлюб з 22 грудня 2004
року відповідачка перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (а.с.46-47).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Неповнолітній ОСОБА_3 на даний час
проживає разом зі своєю бабусею -
позивачем в справі. Вказана обставина
визнана сторонами та відповідно до
вимог ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає
доказуванню.

Як пояснила апелянт, між нею та її
донькою ОСОБА_2 склалися неприязні
відносини через те, що відповідач, на її
думку, не займається вихованням свого
сина. Пенсію, яка виплачується на
неповнолітнього ОСОБА_3, у зв'язку з
втратою годувальника, витрачає на
спиртні напої.

Про неприязні відносини між сторонами
з приводу виховання неповнолітнього
ОСОБА_3 свідчить також висновок
дільничного інспектора міліції
Коростенського МВ УМВС України в
Житомирській області від 01.11.2013 р.
(а.с.83).

Орган опіки і піклування Коростенської
міської ради, вважає за доцільне
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3,
про що свідчить висновок від 06.11.2013 р.
(а.с. 3-4).

Проте, даний висновок не містить
посилань на письмові докази чи
пояснення осіб, які свідчили б про
невиконання ОСОБА_2 батьківських
обов'язків щодо неповнолітнього сина, а
також аргументів на захист інтересів
дитини.

Як видно з акту обстеження
житлово-побутових умов сім'ї
відповідача від 17 вересня 2014 року
ОСОБА_2 створені належні умови для
проживання та розвитку дітей (а.с.32).

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції правильно виходив з вимог
ст.164 СК України, роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у
п.п. 15, 16 постанови „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" та обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову.

Безпідставними є доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2
зловживає спиртними напоями, оскільки
належних доказів про це суду не надано.
Документи, які б підтверджували, що
відповідач хворіє на хронічний
алкоголізм в матеріалах справи
відсутні.

Пояснення свідків ОСОБА_10
(класний керівник дитини), ОСОБА_11
(заступник з виховної роботи
навчального закладу) та ОСОБА_12
(психолог навчального закладу), на що
посилається апелянт, не дають підстав
для висновку про те, що мати
неповнолітнього ОСОБА_3 ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків.

Акт від 22.10.2014 року, складений від
імені ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_14 про
невиконання ОСОБА_2 батьківських
обов'язків щодо неповнолітнього
ОСОБА_3, долучений ОСОБА_1 до
апеляційної скарги, колегія суддів до
уваги не бере, оскільки підписи цих
осіб не завірені уповноваженою на те
особою, а клопотань про допит вказаних
осіб в якості свідків позивач до суду
не заявляла.

Рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 17 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: