Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/8012/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Широкової
Л.В.,

суддів Борисюка
Р.М., Матюшенка І.В.,

при секретарі судового

засідання Ходаківській
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 22
вересня 2014 року

по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з даним позовом,
мотивуючи його тим, що між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою
19.09.2005 року був укладений кредитний
договір № б/н. У відповідності до умов
цього договору остання отримала кредит
у сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 36 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення боргу у
повному об'ємі не пізніше останнього
дня місяця вказаного на платіжній
картці. Умови договору ОСОБА_2 не
виконувала належним чином, грошові
кошти для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками та іншими
витратами своєчасно не повернула.
Таким чином станом на 30.09.2013 року
утворилася заборгованість у сумі 12088,55
грн.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 22 вересня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 12088,55 грн. та 229,40 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі та уточненнях до
неї ОСОБА_2 просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
рішення суду є незаконним,
необґрунтованим та таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Судом не
встановлено усіх обставин, що мають
значення для справи, не досліджено та
не надано належної оцінки доказам по
справі, висновки суду не відповідають
обставинам справи. Апелянт вважає, що
банк пропустив строки звернення до
суду з позовом про стягнення
заборгованості по вищевказаному
кредитному договору.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та відповідачкою був
укладений кредитний договір від 19.09.2005
року № б/н, який складається з
анкети-заяви позичальника на відкриття
карти «Універсальна», Умов надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою.

У відповідності до умов вказаного
договору відповідачка отримала кредит
у сумі 3 тис. грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. Також, відповідно до п. 9.12.
Умов та правил надання банківських
послуг договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна сторона не
проінформує про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін. Умовами, а саме п. 8.6.
крім того, визначено, що при порушенні
позичальником платежів по кожному з
грошових зобов'язань більше ніж на 120
днів позичальник сплачує штраф в сумі
500 грн. плюс 5 % від суми позову.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає,
що за наслідками порушення
відповідачем зобов'язань, щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача достроково
вимагати повернення всієї суми
кредиту.

Із матеріалів справи видно, що банком
зобов'язання виконані у повному обсязі,
відповідачу видано кредит у сумі 3 тис.
грн., що не заперечувалося останньою. В
порушення умов кредитного договору
відповідачка свої зобов'язання не
виконав, у зв'язку з чим станом на 30.09.2013
року утворилася заборгованість в сумі
12088,55 грн., з яких 2989,86 грн. -
заборгованість за кредитом, 8046,85 грн. -
заборгованість по процентам, а також
штрафи: 500 грн. штраф (фіксована
частина), 551,84 грн. - штраф (процентна
складова).

Відповідно до Умов та правил надання
банківських послуг клієнт зобов'язаний
протягом строку дії картки вносити
щомісячний мінімальний платіж, який
розраховується як сума овердрафта та
суми щомісячного платежу, до якої
включається нараховані до сплати
проценти та частину заборгованості по
кредиту (а. с. 10).

Тарифами, які є невід'ємною частиною
кредитного договору, визначена базова
відсоткова ставка 3 % в місяць,
процентна ставка на суму простроченої
заборгованості - 6 % на місяць, розмір
щомісячних платежів становить 7 % від
заборгованості, але не менше 50 грн. до 25
числа кожного місяця.

ОСОБА_2 у судовому засіданні суду
1-ї інстанції факт наявності
заборгованості та її розмір не
заперечувала, проте 27.03.2014 р., 30.05.2014 р. та
21.08.2014 р. нею були подані заяви у яких
вона просила суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі у зв'язку із закінченням строку
позовної давності.

Як вбачається з матеріалів
справи - анкети- заяви ОСОБА_2 на видачу
кредитної картки (а.с.8), строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки, порядок погашення
заборгованості встановлений
щомісячними платежами у розмірі 7% від
суми заборгованості.

Картковий рахунок по кредитному
договору ОСОБА_2 не був закритий.
Виписка з особового рахунку свідчить
про те, що протягом 2008-2009 року, тобто
після закінчення строку дії картки,
зазначеного в заяві позичальника -
вересень 2007 року, відповідачем
отримувалися та вносилися готівкові
кошти на погашення боргу, останній
платіж внесений 18.11.2009 року (а.с.51-55)
Позивачем надано суду першої інстанції
інформацію про картрахунок № НОМЕР_1,
де зазначено строк дії картки - 09/11
(а.с.70). Вказана обставина
підтверджується також довідкою
наданою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27.11.2014
року та дослідженою судом апеляційної
інстанції.

Статтею 257 ЦК України
встановлений загальний строк позовної
давності тривалістю три роки. В порядку
ст. 261 ЦК України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалась або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила. Згідно з ст.
ст. 257, 267 ЦК України пропуск строку на
звернення до суду є підставою для
відмови в позові.

Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону
України „Про захист прав споживачів"
дійсно, кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
але таке застереження, як роз'яснено
Верховним Судом України (постанова від
20.11.2013 року), стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту,
а не судового.

Відмовляючи у задоволенні заяви
ОСОБА_2 про застосування строків
позовної давності, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
строк дії картки визначений по
вересень 2011 року, відповідно перебіг
строку позовної давності почався з
жовтня 2011 року. Позов до суду про
стягнення боргу за кредитним договором
поданий позивачем 26.12.2013 року в межах
трирічного строку позовної давності.

Судом встановлено, що відповідач
не виконує належним чином умови
договору, в наслідок чого станом на
30.09.2013 року виникла заборгованість в
сумі 12088,55 грн., з яких 2989,86 грн. -
заборгованість за кредитом, 8046,85 грн. -
заборгованість по процентам, а також
штрафи: 500 грн. штраф (фіксована
частина), 551,84 грн. - штраф (процентна
складова) (а.с.4-7).

Дані правовідносини регулюються
ст. 525,526,527,530,536,549,611,1050,1054 ЦК України та
укладеним між сторонами договором.

Відповідно до вказаних норм
права, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, належними
сторонами та у встановлений договором
або законом строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки (штраф, пеня).

Договором між сторонами
передбачена відповідальність
позичальника за порушення зобов'язання
у виді штрафів у фіксованому розмірі та
процентному відношенні.

Відтак, суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку про
неналежне виконання відповідачем умов
договору, внаслідок чого виникла
заборгованість.

Рішення суду є законним,
обґрунтованим та таким, що відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 22 вересня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: