Справа №173/2358/14-ц
Провадження №2/173/1318/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у
складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів. Ухвалою
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 7
листопада 2014 року було роз'єднано
вимоги за позовом ОСОБА_1 в самостійні
провадження, а саме: про розірвання
шлюбу та про стягнення аліментів. В
обґрунтування позовних вимог про
розірвання шлюбу зазначено, що 26
вересня 2009 року було зареєстровано
шлюб між нею та ОСОБА_2. Подружжя має
спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який проживає разом з позивачем. З
січня 2014 року припинено шлюбні
відносини та ведення спільного
господарства з відповідачем, оскільки
відповідач переїхав до с. Мишурин Ріг
до своєї матері. Спору про місце
проживання дитини та поділ спільного
майна подружжя не має. У зв'язку з чим
позивач просила суд розірвати шлюб,
укладений між нею та ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала та просила суд
задовольнити позовні вимоги. Суду
пояснила, що не проживає разом з
відповідачем з січня 2014 року, не
підтримують шлюбні відносини, не
ведуть спільне господарство. Вважає
неможливим збереження шлюбу, оскільки
не бажає цього. Жодних спроб примирення
за цей час з боку відповідача не було.
Спору про місце проживання дитини та
про поділ майна не має.

Відповідач позов не визнав, проти
розірвання шлюбу заперечував, вважав,
що можливе відновлення їх шлюбних
відносин. Підтвердив суду, що з січня 2014
року вони не проживають разом, оскільки
позивач поїхала до своїх батьків, а він
поїхав до своєї матері. Жодних спроб
для примирення вони не робили. Спору
про місце проживання дитини та про
поділ майна не має.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в сукупності,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

26 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Дніпровським відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області було зареєстровано шлюб, про що
в Книзі реєстрації шлюбів зроблено
відповідний запис за № 613 та видано
свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 (а.с. 8).

Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_2 (а.с.5).

З січня 2014 року сторони не проживають
разом стосунки не підтримують та не
ведуть спільне господарство. Причинами
припинення шлюбних відносин є взаємне
непорозуміння подружжя та небажання
позивача зберегти шлюб.

Таким чином, фактичні взаємини
подружжя свідчать, що між сторонами
остаточно припинено шлюбні відносини і
їх неможливо відновити, отже
збереження шлюбу неможливе та
суперечило б інтересам подружжя. При
цьому суд не приймає до уваги
заперечення відповідача про
розірвання шлюбу, оскільки згідно з ч. 1
ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається. У
зв'язку з чим суд вважає, що подальше
збереження шлюбу буде суперечити
інтересам позивача та не відповідає
принципу добровільності шлюбу.

А тому вимоги позивача про розірвання
шлюбу, укладеного між нею та
відповідачем є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Спору про поділ майна та місце
проживання дитини подружжя не має.

Оскільки від позивача надійшла заява
про відновлення їй дошлюбного
прізвища, суд, керуючись ст. 113
Сімейного кодексу України, вважає за
необхідне відновити їй дошлюбне
прізвище «ОСОБА_1».

Також на виконання вимог ст. 115
Сімейного кодексу України, суд вважає
за необхідне надіслати копію рішення
суду після набрання ним законної сили
органу державної реєстрації актів
цивільного стану для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат у відповідності до ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України, приймаючи до уваги, що
позивачем було сплачено судовий збір в
сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), суд приходить
до висновку, що судові витрати.
Понесені позивачем підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Керуючись ст.ст. 24, 112, 113, 115 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 88, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 26 вересня 2009 року
Дніпровським відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області (актовий запис № 613) - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1
відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по справі у сумі 243 грн. 60
коп.

Після набрання рішенням законної сили
його копію направити відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та проставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко