У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М. Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державної екологічної інспекції у м.
Києві про стягнення невиплаченої
заробітної плати, грошової компенсації
за невикористану відпустку, вихідної
допомоги і середнього заробітку за час
затримки розрахунку та компенсацію
моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на ухвалу Подільського
районного суду м. Києва від 5 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року,

встановила:

У червні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Державної
екологічної інспекції у м. Києві про
стягнення невиплаченої заробітної
плати, грошової компенсації за
невикористану відпустку, вихідної
допомоги і середнього заробітку за час
затримки розрахунку та компенсацію
моральної шкоди.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 5 серпня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року, позовну
заяву залишено без розгляду на
підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати постановлені ухвали та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Залишаючи позовну заяву без розгляду
на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що позивач був повідомлений про
час та місце розгляду справи належним
чином.

З обставин справи вбачається, що судове
засідання у справі було призначено на 17
червня 2013 року, відкладено на 5 серпня
2013 року у зв'язку з неявкою позивача.

Зі змісту заяви ОСОБА_4 від 1 серпня 2013
року вбачається, що останній був
повідомлений про день судового
засідання 5 серпня 2013 року (а.с.164).

Стаття 169 ЦПК України не передбачає
обов'язку суду відкладати розгляд
справи в разі повторної неявки
позивача, навіть коли неявка мала місце
з поважних причин.

Висновок суду відповідає вимогам
закону та матеріалам справи.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 5 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 20
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова