АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/462/2014
інстанції Дзиговський Ю.В.
Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 28 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г. Чиркової К.Г.При
секретарі:Бараш Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 19 грудня
2013 року в справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про визнання договору дарування
недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання
договору дарування недійсним,
зазначаючи, що будучи з відповідачем,
який є його рідним братом,
співвласниками домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1, первісно у
рівних долях (на 67/100 частин
домоволодіння), в зв'язку із зміною
дольової участі співвласників у
домоволодінні, вони в установленому
законом порядку 21 січня 2003 року
отримали нові правовстановлюючі
документи - свідоцтва про право
власності, за якими його, позивача,
частка у домоволодінні визначена у
розмірі 68/100 частин, а частка
відповідача - в 32/100 частин.

Для того, щоб їх частки в домоволодінні
були рівними, 20 травня 2003 року він
подарував відповідачеві 31/100ч. від
своєї частини домоволодіння, про що був
укладений та нотаріально посвідчений
договір дарування.

Посилаючись на те, що в послідуючому,
при вирішенні судом справи за позовом
відповідача до нього про визначення
порядку користування земельною
ділянкою, на якій розташовано
домоволодіння, йому стало відомо про
нерівність їх часток у домоволодінні
та вважаючи, що визначена при укладенні
договору дарування частка, яку він
подарував братові не відповідає його
волевиявленню в даній угоді, позивач
просив суд з підстав, передбачених
ст.ст. 203,229 ЦК України, визнати
недійсним укладений між сторонами та
нотаріально посвідчений 20 травня 2003
року договір дарування.

Рішенням суду від 19 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення заявлених ним
вимог, зазначаючи, що висновки суду не
відповідають обставинам справи і
зроблені з порушенням норм
процесуального законодавства щодо
оцінки доказів.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6 її доводи не визнав,
рішення суду просив залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст.. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що 20 травня 2003 року
сторони уклали та нотаріально
посвідчили договір дарування, за
умовами якого позивач подарував, а
відповідач прийняв у дар належну
дарителю (ОСОБА_5) на праві власності
31/100 частину домоволодіння від належних
йому (дарителю) 68/100 частин, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності відповідача як
обдарованого за наведеним вище
договором дарування зареєстровано
компетентним органом 20.05.2003 року із
визначенням подарованої, а отже
набутої відповідачем частки у розмірі
31/100 частини в домоволодінні /а.с. 5/.

В результаті частка позивача в
домоволодінні зменшилася до 37/100
частин, а частка відповідача, який на
час укладення договору дарування був
власником 32/100 частин цього ж
домоволодіння, збільшилася до 63/100
частин /а.с. 6-7/.

Заперечуючи своє волевиявлення на
відчуження 31/100 частини із належних
йому на праві власності на час
укладення договору 68/100 частин
домоволодіння, позивач стверджує про
те, що мав намір подарувати братові 31/100
частину від належних 68/100 частин, що є
меншим, ніж 31/100 частина від цілого
домоволодіння і що в результаті
наслідком такої угоди мала бути
рівність їх часток у домоволодінні.

Однак, із змісту укладеної сторонами
угоди вбачається, що предметом
дарування є саме 31/100 частина
домоволодіння від належних дарителю
68/100 частин, як на цьому і наполягає
ОСОБА_5

Враховуючи наведене та те, що
передбачені ст. 229 ЦК України підстави
вважати, що ОСОБА_5 вчинив оспорений ним
правочин під впливом помилки відсутні,
колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо необґрунтованості
заявлених позивачем вимог і вважає, що
цей висновок відповідає обставинам
справи в межах наданих сторонами і
досліджених в судовому засіданні
доказів та нормам цивільного
законодавства, які регулюють спірні
правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі, належних
доказах і, як такі, що висновки суду не
спростовують, підлягають відхиленню.

Колегія суддів не вважає підставою для
скасування рішення суду його висновки
щодо предмета дарування (31/100ч.
домоволодіння), відповідність яких
змісту правочину викликають сумніви,
однак вони відтворюють цифру,
відображену в договорі у
співвідношенні до 68/100 частин
домоволодіння за її сприйняттям
органом, що здійснює держану
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно.

Враховуючи, що розмір частки,
відчуженої позивачем на користь
відповідача викладено в договорі
неоднозначно і може бути вирахуваним
як від цілого домоволодіння (31/100 від
100/100), як це зроблено органом державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, так і від належної позивачеві на
час відчуження частки (31/100 від 68/100), як
на цьому наполягає позивач, колегія
суддів приходить до висновку, що
порушене останнім питання підлягає
вирішенню шляхом тлумачення змісту
правочину, в тому числі в судовому
порядку, а не шляхом оспорення його
дійсності з наведених вище підстав (ст.
213 ЦК України).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення ухвалено судом з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 19 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя

Л.В.Пузанова