Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4746/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Краснолиманського
міського суду Донецької області від 30
квітня 2014 року

у справі за позовом Органу опіки та
піклування в особі виконавчого
комітету Краснолиманської міської
ради, який діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року орган опіки та
піклування в особі виконавчого
комітету Краснолиманської міської
ради, який діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
позбавлення батьківських прав і
стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що до служби у справах дітей
Краснолиманської міської ради
звернулася неповнолітня ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з листом від 27.11.2013 року
(вх. 15-19/138 від 02.12.2013 року) про
позбавлення батьківських прав батька -
ОСОБА_4

Під час перевірки звернення заявника
виконавчим комітетом (органом опіки та
піклування) Краснолиманської міської
ради встановлено, що від сумісного
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 народилася
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дитини -
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7, смерть
зареєстрована виконавчим комітетом
Кудряшівської сільської ради
Кремінського району Луганської
області (свідоцтво про смерть сер.
НОМЕР_2 актовий запис 21. від
ІНФОРМАЦІЯ_7).

Неповнолітня ОСОБА_3 з лютого 2013 року
проживає (зареєстрована з 09.04.2013 року) у
своєї старшої сестри - ОСОБА_6 за
адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до акту
обстеження матеріально-побутових умов
проживання від 16.12.2013 року № 327
складеного комісією Вишняківської
сільської ради, родина ОСОБА_6
матеріально забезпечена та має змогу
утримувати неповнолітню ОСОБА_3, яка
навчається в 10 класі Вишняківській
загальноосвітній школі І-Ш ступенів. За
місцем навчання характеризується -
позитивно. Також неповнолітня ОСОБА_3
позитивно характеризується за місцем
проживання. Відповідно довідки
виконавчого комітету Вишняківської
сільської ради Кіровоградського
району від 01.07.2013 року № 204 зазначено, що
на протязі проживання ОСОБА_3 в с
Вишняківка її батько не приїздив до
доньки та не надавав матеріальної
допомоги. ОСОБА_4 зареєстрований і
проживає за адресою: АДРЕСА_2.

За місцем проживання ОСОБА_4
характеризується задовільно. Проживає
разом з співмешканкою ОСОБА_7 та її
сином - ОСОБА_8, 1996 року народження.
Відповідно до акту обстеження
матеріально-побутових умов проживання
від 03.12.2013 року складеного комісією
Кіровської селищної ради, родина
ОСОБА_4 проживає в будинку сільського
типу, документи на який не оформлені. В
будинку брудно, не прибрано, відсутні
санітарно-гігієнічні умови, кімнати
потребують поточного ремонту. В
будинку тепло. При будинку є земельна
ділянка площею 0,25 га, яка на момент
перевірки була підготовлена до
весняних робіт. Сім'я має підсобне
господарство. В ході бесіди з
працівниками служби у справах дітей
міської ради ОСОБА_4 пояснив, що він
втратив психологічний контакт з
донькою, ОСОБА_3 і з лютого місяця 2013
року по теперішній час з нею не
спілкується, матеріально її не
підтримує.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив позбавити батьківських
прав ОСОБА_4 відносно його
неповнолітньої доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1; неповнолітню ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, передати під піклування
до органу опіки та піклування в особі
Кіровоградської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
та стягувати аліменти з ОСОБА_4 на
особистий рахунок неповнолітньої
ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів
заробітку (доходу), але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Рішенням Краснолиманського міського
суду Донецької області від 30 квітня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

У задоволенні позову органу опіки та
піклування в особі виконавчого
комітету Краснолиманської міської
ради, який діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
позбавлення батьківських прав
відмовлено.

Попереджено ОСОБА_4 про необхідність
змінити ставлення до виховання дочки
ОСОБА_3

Передано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 під
піклування органу опіки та піклування
Кіровоградської районної державної
адміністрації Кіровоградської
області.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь
органу опіки та піклування
Кіровоградської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, з
перерахуванням аліментів на особистий
рахунок картковий рахунок НОМЕР_3,
номер транзитного рахунку за
операціями з платіжними картками
НОМЕР_1 в установі Aкціонерне
товариство «Ощадбанк»; ОПЕРВ
Кіровоградського облуправління
Ощадбанку МФО 323475 КОД , у
розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 13.03.2014 року до досягнення
повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір у дохід
держави у розмірі 243, 60 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про позбавлення батьківських
прав ОСОБА_4, ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на те, що
рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, висновки суду не
відповідають обставинам справи і
наданим доказам, рішення ухвалено з
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права, оскільки судом
першої інстанції не вислухана її думка
відносно позовних вимог про
позбавлення батьківських прав, що є
порушенням вимог ст. 171 СК України та
порушенням її прав. Судом не прийнятий
висновок органу опіки та піклування
щодо доцільності позбавлення
батьківських прав відповідача, який
ухиляється від виконання покладених на
нього обов'язків щодо виховання дитини.
Просить рішення суду скасувати в
частині відмови позовних вимог щодо
позбавлення батьківських прав ОСОБА_4
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позбавити ОСОБА_4 батьківських
прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3 В
іншій частині рішення залишити без
змін.

Відповідно до розпорядження ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну
територіальної підсудності судових
справ, підсудність даної справи
визначена апеляційному суду
Запорізької області.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлялися належним чином,
тому у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюються.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, а оскільки рішення суду
оскаржується в частині відмови у
задоволенні позову про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4, у
відповідності до ч.3 п.15 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 12
від 24.10.2008 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку», рішення
переглядається лише в частині відмови
у задоволенні позову про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Судове
рішення в частині відмови у
позбавленні батьківських прав ОСОБА_4
зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову
Органу опіки та піклування в особі
виконавчого комітету Краснолиманської
міської ради, який діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4 та
попереджаючи його про необхідність
змінити ставлення до виховання доньки,
суд першої інстанції виходив із винної
поведінки батька щодо систематичного
ухилення від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини, однак,
оскільки позбавлення батьківських
прав є крайнім заходом, а відповідач
ухилявся від виховання дитини лише
після її переїзду та свідомо нехтував
своїми обов'язками, категорично
заперечує проти позбавлення його
батьківських прав, тому дійшов
висновку щодо попередження його про
необхідність змінити ставлення до
виховання дочки ОСОБА_3, що не
суперечить роз'ясненням, які містяться
в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 30 березня 2007 року.

Судова колегія з таким висновком суду
першої інстанції погодитися не може,
виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки
мають переважне право перед іншими
особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
"Про охорону дитинства" виховання в
сім'ї є першоосновою розвитку
особистості дитини. На кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

З матеріалів справи вбачається, що
батьками неповнолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5).
Мати дитини ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7
(а.с. 13). Після смерті матері, дитина
ОСОБА_3 проживала з батьком в АДРЕСА_2
(а.с. 15), а з 14 лютого 2013 року проживає з
сестрою та зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с.
7).

Звертаючись до Органу опіки та
піклування в особі виконавчого
комітету Краснолиманської міської
ради із заявою щодо вирішення питання
про позбавлення батьківських прав
ОСОБА_4 неповнолітня ОСОБА_3 зазначала,
що після смерті матері батько
ухиляється від її виховання, б'є її,
зловживає спиртними напоями, а пенсію,
яку вона має отримувати у зв'язку із
втратою годувальника, витрачає на себе.
За час проживання з батьком вона часто
хворіла, однак належного лікування не
отримувала, що призвело до
необхідності хірургічного втручання
(а.с. 4).

Відповідно ч.1 ст.164 СК України,
підставами позбавлення батьківських
прав є, зокрема ухилення від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" роз'яснено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
дійшов висновку щодо винної поведінки
батька по вихованню дитини та
свідомого нехтування своїми
обов'язками лише в період після
переїзду доньки до іншої місцевості,
тому з урахуванням роз'яснень, що
містяться в п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30
березня 2007 року, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, тому відмовив
у задоволенні позову в цій частині та
обмежився попередженням батька про
необхідність змінити ставлення до
виховання дочки, що передбачено в п.18
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 30 березня 2007 року.

Однак, судом першої інстанції в
порушення вимог ст. 212 ЦПК України не
повно, не всебічно та не об'єктивно
з'ясовані обставини справи, зокрема, як
ставлення батька до дитини, так і
ставлення дитини до батька.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та моральної забезпеченості;

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
підтвердив, що донька, з незрозумілих
йому причин, без будь-яких пояснень і
попереджень, самостійно, без його згоди
виїхала до сестри в с. Вишняківку
Кіровоградського району
Кіровоградської області. З моменту її
виїзду він з нею не спілкується та
втратив психологічний контакт.

Зазначене міститься і у висновку
органу опіки та піклування
Краснолиманської міської ради № 5 від
11.03.2014 року, відповідно якого, батько
дитини ОСОБА_4 визнав, що з лютого 2013
року він з донькою не спілкується,
втратив психологічний контакт,
матеріально не підтримує (а.с.19).

В порушення вимог ст. 212 ЦПК України суд
не надав оцінки висновку органу опіки
та піклування відповідно якого орган
опіки та піклування вважав за можливе
розбавити батьківських прав ОСОБА_4
відносно його неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, який повністю відсторонився
від виховання та матеріального
утримання дитини. Суд першої інстанції
не навів мотивів відмови у прийнятті
даного доказу, а таким чином
проігнорував положення ч. 4,5 ст.19
Сімейного кодексу України, відповідно
яких, при розгляді судом спорів щодо
позбавлення батьківських прав,
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування, який подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
брати участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Проігноровані судом першої інстанції і
норми ст. 171 СК України, відповідно якої
дитина має право на те, щоб бути
вислуханою батьками, іншими членами
сім'ї, посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном. Суд
має право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

В порушення вимог даної статті, думка
дитини ОСОБА_3 у судовому засіданні не
вислухана та не враховані обставини, що
стосуються її життя з батьком та
небажання проживати і спілкуватися з
ним, що і стало причиною звернення її із
заявою до органу опіки та піклування в
особі виконавчого комітету
Краснолиманської міської ради про
позбавлення батька ОСОБА_4
батьківських прав.

Відповідно ст.12,13 Конвенції про права
дитини кожна дитина, яка здатна
сформулювати власні погляди, має право
вільно висловлювати ці погляди з усіх
питань, що торкаються дитини, причому
поглядам дитини приділяється належна
увага згідно з її віком і зрілістю.

Суд першої інстанції встановивши винну
поведінку батька у вихованні дитини -
систематичне ухилення від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
дійшов помилкового висновку про
наявність виняткових обставин -
ухилення від виховання дочки лише
після її переїзду до іншої місцевості
та його категоричне заперечення проти
позбавлення батьківських прав, які
застосував для відмови у позбавленні
його батьківських прав та обмежився
лише попередженням щодо необхідності
змінити ставлення до виховання дочки
ОСОБА_3

Судом не вірно розцінено надання
матеріальної допомоги доньці -
часткове перерахування ОСОБА_3 сум
соціальної допомоги у зв'язку із
втратою годувальника (а.с.33).

Ці соціальні виплати призначені дитини
у зв'язку із втратою матері -
годувальника, а тому мають
отримуватися нею у повному обсязі.
Надання квитанцій про часткове
перерахування сум соціальної допомоги
доньці не свідчить про надання батьком
матеріальної допомоги, який в силу
своїх батьківських обов'язків має
утримувати неповнолітню доньку.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку про скасування рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позову про
позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав
та необхідність змінити ставлення до
виховання дочки ОСОБА_3 та ухвалення в
цій частині нове рішення про
задоволення позову та позбавлення
батьківських ОСОБА_4 відносно його
доньки ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Краснолиманського міського
суду Донецької області від 30 квітня 2014
року в частині відмови у задоволенні
позову про позбавлення батьківських
прав ОСОБА_4 та попередження ОСОБА_4 про
необхідність змінити ставлення до
виховання дочки ОСОБА_3 скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту.

Позов Органу опіки та піклування в
особі виконавчого комітету
Краснолиманської міської ради, який
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських
прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_6 відносно його
неповнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: