22-ц/775/1405/2014(м)
Головуючий у І інстанції Скудін В.Є.
Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Ткаченко Т.Б.,

Мальцевої Є.Є.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на заочне рішення
Першотравневого районного суду
Донецької області від 30 липня 2014 року в
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Першотравневого
районного суду Донецької області від 30
липня 2014 року в задоволенні позовних
вимог публічному акціонерному
товариству комерційному банку
«ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове,
яким позов задовольнити, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального права.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про час і
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином судовою повісткою (а.с.
79), тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України розглянув справу без його
участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» Шишелової Н.В., яка
просила скаргу задовольнити,
дослідивши письмові матеріали справи в
межах апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно перевірив
доводи позивача та заперечення
представника відповідача, правильно
застосував норми матеріального права і
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що позивачем пропущено строк
звернення до суду.

Цей висновок суду є обґрунтованим і
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні доказами.

В рішенні суду ці докази наведені і
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
їм надана належна правова оцінка.

Судом першої інстанції встановлено, що
27 січня 2006 року між публічним
акціонерним товариством комерційним
банком «ПриватБанк» та відповідачем
було укладено письмовий договір,
відповідно до якого останній отримав
кредит в розмірі 5 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Зазначені умови викладені у заяві про
відкриття картрахунку та
обслуговування платіжної карти (а.с. 8),
відповідач був ознайомлений з усіма
суттєвими умовами договору, про що
свідчить його підпис.

У зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
вищезазначеним кредитним договором у
нього утворилась заборгованість перед
позивачем, яка станом на 28 лютого 2014
становила 15 564 грн. 07 коп., з них:
заборгованість за кредитом 3 130 грн.,
заборгованість по процентах за
користування кредитом 12 434 грн. 07 коп., а
також штрафи - 500 грн. фіксована частина
та 579 грн. 93 коп. процентна складова.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк,
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно Умов та правил надання
банківських послуг, наданих позивачем,
мінімальний обов'язковий платіж це
розмір боргових зобов'язань
позичальника, які щомісячно підлягають
сплаті позичальником на протязі строку
дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою (далі -
Правила) строк дії картки вказується на
лицевій стороні картки (місяць і рік).
Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується Банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії
картки) не надійшла письмова заява
держателя картки щодо закриття
карткового рахунку, а також а умови
наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг з
виконання операцій по картковому
рахунку, та при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що
строк погашення кредиту у повному
обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до п. 9.4 Умов обслуговування
вбачається, що у разі наявності
перевитрати платіжного ліміту по
картці та непогашення його клієнтом на
протязі шести місяців, картка
закривається.

Відповідно до змісту позовних вимог
відповідач отримав кредит 5 000 грн. з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Позивачем не надано суду доказів тому,
що ОСОБА_2 продовжувався строк дії
картки та нова картка йому видавалась.

Відповідно до положень статті 257 та
частини 3 статті 267 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки та позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення, що було зроблено
відповідачем під час розгляду справи
судом першої інстанції (а.с. 38).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд вважає, що у позивача виникло право
вимагати повернення кредиту згідно
умов договору з 01 лютого 2008 року, тобто
з дати закінчення строку дії картки.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивач звернувся до суду із
відповідним позовом про захист свого
порушеного права лише 26 березня 2014
року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов законного та обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог публічному
акціонерному товариству комерційному
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 у зв'язку
зі спливом строку позовної давності
про застосування якого останній просив
у судовому засіданні (а.с. 64).

Доводи апеляційної скарги, матеріали
справи та зміст оскаржуваного рішення
суду першої інстанції не дає підстав
для висновку про неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права,
які передбачені нормами ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» - відхилити.

Заочне рішення Першотравневого
районного суду Донецької області від 30
липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді