Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4673/14
Головуючий у 1-й інстанції: Фісун Н.В.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Трофімової Д.А.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорізькі лани» на рішення
Оріхівського районного суду
Запорізької області від 12 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізькі лани»
про визнання договору оренди землі
недійсним та зустрічним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізькі лани» до
ОСОБА_3 про визнання договору оренди
землі дійсним , -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом, в якому зазначав, що йому на
праві приватної власності належить
земельна ділянка, розташована на
території Щасливської сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області, розміром 7,68 га.

В 2006 році між ним та ТОВ «Запорізькі
лани», в особі директора Новікової К.С.
укладено договір оренди землі строком
на 7 років. При цьому дата та номер на
договорі не зазначені, але земельна
ділянка передана актом прийому-
передачі від 2006 року, який є невід'ємним
додатком до договору відповідно до п.43
його прикінцевих положень. Договір був
зареєстрований в Оріхівському
районному відділі земельних ресурсів
01.10.2006 року за № 718 та діє до 01.10.2013 року.
У 2013 році йому стало відомо про
існування іншого договору оренди землі
від 01.10.2006 року належної йому на праві
приватної власності земельної ділянки
площею 7.68 га з ТОВ «Запорізькі лани»,
зареєстрований 16.12.2010 року за №52
відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК». Договір у
вказаній редакції він не підписував, а
був підписаний іншою особою без його
волевиявлення та дозволу. Крім того, в
акті про визначення меж земельної
ділянки у спірному договорі від 01.10.2006
року, який є невід'ємним додатком до
договору стоїть не його підпис.

Вважав, що оскільки не підписував
договір оренди землі від 01.10.2006 року,
який зареєстрований у 2010 році, акт
визначення меж земельної ділянки, який
є невід'ємним додатком до договору він
є недійсним.

Пославшись на вказані обставини,
просив визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки, розміром 7, 68
га, розташованої на території
Щасливської сільської ради
Оріхівського району від 01.10.2006 року
укладений між позивачем та ТОВ
«Запорізькі лани», в особі директора
Новікової К.С., зареєстрований 16.12.2010
року в Оріхівському районному відділі
ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що в державному
реєстрі землі вчинено запис № 252.

ТОВ «Запорізькі лани» звернулися до
суду з зустрічним позовом, в якому
просило визнати договір оренди землі
від 01.10.2006 року, укладений між ОСОБА_3 та
ТОВ «Запорізькі лани», зареєстрований
в Оріхівському відділі земельних
ресурсів від 16.12.2010 року дійсним та
чинним на строк 7 років з моменту
державної реєстрації, так як він був
підписаний ОСОБА_3, який одержував
орендну плату за цим договором,
товариство виконувало всі умови
договору.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом ОСОБА_3
на позовних вимогах наполягав, просив
задовольнити їх в повному обсязі та
відмовити в задоволенні зустрічних
позовних вимог. Також доповнив позовні
вимоги та просив стягнути з
відповідача судові витрати відповідно
до ст.88 ЦПК України, а саме коштів
витрачених на судовий збір, заяви про
забезпечення позову, а також витрат на
проведення судово-почеркознавчої
експертизи.

Представник відповідача за первісним
позовом ТОВ»Запорізькі лани» в судове
засідання не з'явився, до суду надали
клопотання про розгляд справи без
участі її участі, проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 заперечувала,
наполягала на задоволенні зустрічних
позовних вимог.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 12 вересня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізькі лани»
про визнання договору оренди землі
недійсним - задоволено.

Визнано недійсним договір оренди
землі від 01.10.2006 року, укладений між
ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Запорізькі лани»,
строком на 7 років, зареєстрований в
Оріхівському районному відділі
земельних ресурсів державного
підприємства "Центр ДЗК", про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 16.12.2010 року за № 252.

Стягнуто з ТОВ «Запорізькі лани» на
користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір
за подання позовної заяви у розмірі 243
грн. 60 коп., заяви про забезпечення
позову у розмірі 121 грн. 80 коп., витрат
на проведення судово-почеркознавчої
експертизи у розмірі 2 250 грн. 24 коп..

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізькі лани» до
ОСОБА_3 про визнання договору оренди
землі дійсним - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Запорізькі лани», пославшись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить оскаржуване рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення по
суті зустрічних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
вивчивши матеріали справи, доводи
учасників процесу, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справив апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог , заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольнивши позовні вимоги
ОСОБА_3, і відмовивши у задоволенні
зустрічного позову ТОВ «Запорізькі
лани», суд першої інстанції виходив з
наступного.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Як встановлено в судовому
засіданні, на підставі Державного акту
на право приватної власності на землю,
серії 11 - ЗП № 044395 від 17 квітня 2001 року
позивач є власником землі для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва ( а.с.7).

Відповідно до договору оренди землі
без №, без дати, між ОСОБА_3 та ТОВ
«Запорізькі лани» укладений договір
оренди земельної ділянки, строком на 7
років, який зареєстрований 01.10.2006 року
за № 718 в Оріхівському районному
відділі земельних ресурсів, про що у
державному реєстрі земель вчинено
запис ( а.с.8-12).

01.10.2006 року відповідно між позивачем та
відповідачем підписано акт приймання
передачі об'єкта оренди ( земельної
ділянки) .

Також в матеріалах справи міститься
інший договір оренди землі від 01.10.2006
року, укладений між позивачем та
відповідачем, строком на 7 років та
зареєстрований в Оріхівському
районному відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК»,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 16.12.2010 року. ( а.с.13-15).

Оскільки представник позивача
стверджував, що його довіритель не
підписував договору оренди землі, який
зареєстровано Оріхівському районному
відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК» 16.12.2010 року,
по справі була призначена
судово-почеркознавча експертиза,
згідно висновків якої підпис від
імені ОСОБА_3 у договорі оренди землі
від 01.10.2006 року зареєстрованому 16.12.2010
року №52 на останньому аркуші у
графі «Підписи сторін», виконаний не
ОСОБА_3, а іншою особою. Підпис у графі
«Орендодавець» акту визначення меж
земельної ділянки від 01.10.2006 року,
зареєстрованого 16.12.2010 року № 52
виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою
(а.с.133-138).

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі»
(далі Закон), а також договором оренди
землі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3
ЦК України серед загальних засад
цивільного законодавства є свобода
договору, яка означає, що сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагентів та визначенні умов
договору тощо ( статті 6,627 ЦК України ).

У відповідності до статті 12 ЦК України
особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного
кодексу України передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб,
здійснюється за договором оренди між
власником земельної ділянки і
орендарем, який укладається в
письмовій формі.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Зі змісту ст. 215 ЦК України вбачається,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Частиною 3 цієї статті
передбачено, якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування (
ч.1 ст.. 58 ЦПК України)

Частинами 1 та 2 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює докази за
своїм внутрішніх переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Жоден доказ не
має для суду наперед встановленого
значення.

Враховуючи, що позивач спірний договір,
який зареєстрований 16.12.2010 року в
Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП
«Центр ДЗК» не підписував, відповідно
до висновків експертизи, в акті
приймання - передачі оренди земельної
ділянки від 01.10.2006 року, який є
невід'ємною частиною до вказаного
договору, підпис виконаний не ОСОБА_3, а
іншою особою, строк договору
закінчився в жовтні 2013 року, суд
обґрунтовано вважав за можливе
визнати його недійсним.

Враховуючи висновки суду про
недійсність договору оренди землі, суд
прийшов обґрунтованого висновку, що
зустрічні позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорізькі лани» про визнання
договору оренди дійсним не підлягають
задоволенню, оскільки останнім не
доведені ті обставини , на які він
посилався як на підставу своїх вимог та
заперечень.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції з'ясовані всі обставини
справи, які мають істотне значення для
правильного вирішення спору, дана
належна оцінка письмовим доказам у
сукупності з доводами сторін, висновки
суду відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
аналогічні доводам ТОВ»Запорізькі
лани» в суді першої інстанції, не
спростовують висновки суду першої
інстанції, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення суду та
ухвалення нового рішення немає.

Керуючись ст.ст.307,308,314,317 ЦПК України
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорізькі лани» відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 12 вересня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: