Номер провадження № 22-ц/785/1008/14
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри
Т.В.

при секретарі - Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 15 серпня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення боргу,

встановила:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу,
мотивуючі свої вимоги тім, що він з
червня 2005 року до лютого 2011 року
знаходився в шлюбі з відповідачкою -
ОСОБА_4.

Відповідно знаходився в родинних
відносинах з батьками дружини - ОСОБА_6,
ОСОБА_3, та її сестрою - ОСОБА_5. В 2009 році
ОСОБА_6 - батько дружини, помер.
Незважаючи на те, що позивач в той
період з ОСОБА_4 вже не підтримував
сімейних стосунків, він взяв на себе
всі витрати на поховання ОСОБА_6 і
оплатив всі їх в розмірі 14 000,00 гривень.

В лютому 2011 року шлюб позивача з ОСОБА_4
розірвано, але він продовжував
підтримувати стосунки з її матір'ю і
сестрою. За проханням відповідачів,
позивач організував виготовлення
пам'ятника і огорожі, з послідуючою їх
установкою. В ході обговорення цього
питання з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, вони
запевняли позивача, що всі витрати за
ці послуги вони оплатять. Відповідачки
самі вибрали підходящий на їх погляд
пам'ятник і огорожу, і він замовив їх
виготовлення. Після їх виготовлення і
установки вони заявили, що у них
відсутні гроші на оплату всіх цих
затрат. ОСОБА_3 відмовилась від своїх
раніше даних обіцянок і разом з
доньками гроші повернули. Витрати на
виготовлення та установку пам'ятника і
огорожі на могилі ОСОБА_6 склали 27 470
гривень. Крім того, позивач сплатив 2 000
гривень за послуги цвинтаря і 2 000
гривень за санітарно-косметичні
послуги. Таким чином, загальна сума
витрат з боку позивача склала 31 470
гривень, які він просить стягнути з
відповідачів та понесені судові
витрати.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 15 серпня в задоволенні
позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на
невідповідність рішення суду
обставинам справи, та порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги
представника ОСОБА_2 з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що компенсації підлягають
розумні витрати, пов'язані з похованням
померлого, позивач був членом родини
померлого, а будь - яких зобов'язань з
приводу компенсації вартості
встановлення чи виготовлення
пам'ятника, бальзамування судом не
встановлено.

З таким висновком слід погодитись,
оскільки він відповідає матеріалам
справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
25.06.2005 року, який рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 12.02.2011 року був розірваний.

В 2009 році батько ОСОБА_4 - ОСОБА_6 помер.
Відповідачі по справі є спадкоємцями
померлого, відомостей про оформлення
ними спадкових прав матеріали справи
не містять.

ОСОБА_2 - зять померлого - оплатив СПД
ОСОБА_8 вартість деталей та монтажу
пам'ятнику гранітного, огорожі, на
загальну суму 27 470 гривень, а також
ритуальні послуги (санітарно -
косметичні послуги, бальзамація),
вартість яких склала 2 000 гривень
(а.с.3,4,6).

За правилами ст. 1232 ЦК України,
спадкоємці зобов'язані відшкодувати
розумні витрати, які були зроблені
одним із них або іншою особою на
утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про
поховання та похоронну справу" (далі -
Закон) надання ритуальних послуг
відповідно до необхідного
мінімального переліку окремих видів
ритуальних послуг, передбаченого
пунктом 2 частини другої статті 8 цього
Закону, здійснюється ритуальними
службами або за договором суб'єктами
господарювання інших форм власності.

Відповідно до статті 12 Закону особа,
яка зобов'язалася поховати померлого,
на підставі свідоцтва про смерть
звертається згідно із статтею 8 цього
Закону до сільського голови або
ритуальної служби з приводу укладення
відповідного договору-замовлення на
організацію та проведення поховання.
Ця особа має право вибирати виконавців
послуг серед суб'єктів господарської
діяльності, які уклали договори із
сільським головою або ритуальною
службою про надання цих послуг.

Необхідний мінімальний перелік
окремих видів ритуальних послуг,
затверджено наказом
Держжитлокомунгоспу України від 19
листопада 2003 р. N 193, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 8 вересня
2004 р. за N 1111/9710, а саме - оформлення
договору-замовлення на організацію та
проведення поховання; оформлення
свідоцтва про поховання; копання
могили (викопування могили ручним або
механізованим способом, опускання
труни з тілом померлого в могилу,
закопування могили, формування
намогильного насипу та одноразове
прибирання території біля могили);
монтаж та демонтаж намогильної споруди
при організації підпоховання в існуючу
могилу.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що замовлення пам'ятнику гранітного,
огорожі, а також санітарно - косметичні
послуги, бальзамація до указаного
переліку не входить, у зв'язку з чим
правових підстав для компенсації їх
вартості немає.

Довід апеляційної скарги про те, що між
сторонами виниклі зобов'язальні
відносини з приводу повернення
указаних коштів, оскільки відповідачі
зобов'язались їх повернути, є
неспроможним оскільки доказів цьому
матеріали справи не містять. ОСОБА_4 на
період 2009 року був членом родини
померлого і організував поховання,
будівництво пам'ятника та огорожі на
власний розсуд.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду першої інстанції.

При зазначених обставинах, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно й всебічно дослідив та надав
оцінку обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 15 серпня 2013 року ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.308,314,315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 15 серпня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Цюра Т.В.