Справа № 307/440/14-ц
Провадження № 2/307/480/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року Тячівський районний
суд Закарпатської області в особі
головуючого

судді
Гримут В.І.

при секретарі
Тиводар
В.І.

з участю: представника позивача
Палінкаш
В.В.

відповідачки
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Тячів
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося
в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Посилається на те, що 22.11.2007 р. між ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль"
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль") та відповідачкою було укладено
кредитний договір № 014/4064/82/36847, згідно
якого їй було надано кредит у сумі 42000
грв., зі сплатою 16.5 % річних, з терміном
остаточного погашення суми кредиту не
пізніше 21.11.2017 р. Кредитні кошти були
призначенні для використання на
споживчі цілі. Згідно кредитного
меморіального ордеру № 4/82/36847 від 26.11.2007
р. передбачені договором гроші були
видані позичальнику. Однак, взяті на
себе зобов'язання щодо сплати суми
отриманого кредиту та відсотків за
користування кредитними коштами, у
розмірі та строки визначені кредитним
договором, відповідачка не виконала.
Станом на 18.12.2013 року за нею рахується
заборгованість у сумі 67970.39 грв. Ця
заборгованість складається із кредиту
в сумі 29746.43 грв., заборгованості по
відсоткам у сумі 6357.54 грв. та пені за
несвоєчасне погашення кредиту та
відсотків у сумі 31866.42 грв. Просить суд
стягнути з відповідачки
заборгованість по кредитному договору
у розмірі 67970.39 грв. та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 679.70 грв.

Відповідачка позов визнала частково.
Пояснила, що заборгованість по кредиту
виникла через те, що у 2008 році настала
фінансова криза, потім у ДТП було
розбито автобус, який вони купили за
кредитні кошти, а потім вона втратила
роботу і вже 3 роки ніде не працює. Щоб
прогодувати сім'ю чоловік працює на
сезонних роботах. На утриманні мають
одну неповнолітню дитину. Просить не
стягувати з неї пеню.

Розглянувши матеріали справи суд
вважає, що позов слід задовольнити
частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
22.11.2007 р. між банком та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №
014/4064/82/36847, згідно якого відповідачці
був наданий кредит у сумі 42000 гривень до
21.11.2017 р. зі сплатою 16.5 % річних.
Обумовлену договором суму
відповідачка отримала, однак взяті на
себе зобов'язання погашати кредит та
сплачувати нараховані відсотки згідно
графіку у повній мірі не виконала.
Станом на 18.12.2013 р. ОСОБА_2 має перед
банком заборгованість у сумі 67970.39 грв.,
яка складається із заборгованості за
кредитом у сумі 29746.43 грв.,
заборгованості за відсотками у сумі
6357.54 грв. та пені в сумі 31866.42 грв.
Пунктом 6.5 кредитного договору
передбачено, що кредитор має право
достроково стягнути заборгованість за
кредитом, нараховані проценти за
користування кредитом, неустойки,
відшкодування збитків у випадках
невиконання позичальником умов
кредитного договору та/або договорів
застави/іпотеки, інших договорів, що
забезпечують погашення кредиту, у
випадках невиконання позичальником
умов цього договору та/або договорів
застави/іпотеки, інших договорів, що
забезпечують погашення кредиту, та у
інших випадках, передбачених цим
договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитор
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530
ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в термін
передбачений договором, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання. За правилами
ст. 1050 ЦК України, якщо договором
встановлено обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

У відповідності до п. 10.1 кредитного
договору, за порушення строків
повернення суми кредиту та процентів
за користування кредитом та комісії
відповідачці нарахована пеня у сумі
31866.42 грв.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. У відповідності до ч.
2 ст. 616 ЦК України суд має право
зменшити розмір збитків та неустойки,
які стягуються з боржника, якщо
кредитор умисно або з необережності
сприяв збільшенню розміру збитків,
завданих порушенням зобов'язання, або
не вжив заходів щодо їх зменшення.

Приймаючи до уваги, що визначений
позивачем розмір пені фактично
дорівнює розміру кредиту, а позов
пред'явлено через кілька років після
того, як у позивача, відповідно до ч. 1
ст. 612 ЦК виникло право на звернення до
суду, відсутність доказів про
заподіяну банку несплатою кредиту
шкоду, кредитний договір був укладений
до фінансової кризи, а також те, що
інтереси банку достатньо захищені
процентною ставкою, так як сума
несплаченого кредиту та прострочені
відсотки підлягають стягненню, суд
вважає, що визначений позивачем розмір
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за договором у сумі
31866.42 грв. слід зменшити до 5000 грв.

За таких обставин суд вважає, що з
відповідачки ОСОБА_2 на користь ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" слід стягнути
41103.97 грв. У відповідності до ст. 88 ЦПК
України з неї також слід стягнути на
користь позивача судові витрати у сумі
679.70 грв.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 525, 526, 530, 1048-1050, 1054 ЦК
України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" сорок одну
тисячу сто три гривні 97 коп. боргу та
шістсот сімдесят дев'ять гривень 70 коп.
судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий:

Гримут В.І.