АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/8218/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Гладун Х.А. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді:
Суддів:
Болотов Є.В., Поліщук Н.В.
за участю: позивачів
позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_11, ОСОБА_9 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 6 травня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітньої ОСОБА_11, ОСОБА_9 до ОСОБА_10,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Печерського
району м. Києва «Печерська Брама»,
Служба у справах дітей Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації, про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням
шляхом виселення із квартири.
в с т а н о в и л а :
У грудні 2013 року позивачі звернулися до
суду з позовом про усунення перешкод в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення відповідача з вказаної
квартири без надання іншого житлового
приміщення в силу вимог ст. 116 ЖК
України. В обґрунтування заявленого
позову зазначали, що антигромадська
поведінка відповідача, що полягає у
погрозах, застосуванні до них фізичної
сили та психологічного примусу, триває
більше 15 років, і до відповідача
неодноразово застосовувалися заходи
попередження та громадського впливу,
які позитивних результатів не дали.
Своїми протиправними антисоціальними
діями відповідач перешкоджає
позивачам проживати у спірній квартирі
та користуватися нею, в зв'язку з чим
вони вимушені покинути спірну квартири
та проживати в інших місцях.
Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 6 травня 2014 року позовні
вимоги були залишені без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивачами подано апеляційну скаргу,
де ставили питання про скасування
рішення суду та постановлення нового
про задоволення позову у повному
обсязі. Обґрунтовуючи свої вимоги
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Крім іншого вказували на те, що суд не
звернув уваги на те, що наявні всі умови
для застосування ст. 116 ЦПК України:
систематичне порушення ОСОБА_10 правил
співжиття у квартирі АДРЕСА_1 та
дванадцятиразове вжиття відносно
відповідача Печерським районним судом
м. Києва та Печерським РУ ГУ МВС України
в м. Києві заходів попередження та
впливу, які не дали позитивних
результатів.

А також те, що антигромадська
протиправна поведінка ОСОБА_10 у
квартирі АДРЕСА_1 триває протягом
більше 15 років. Він регулярно, постійно
зловживає алкоголем та навмисно
створює умови за яких позивачі не мають
можливості користуватися вказаним
житловим приміщенням.

Апелянти та представники апелянтів
підтримали подану апеляційну скаргу.

Відповідач невизнав подану апеляційну
скаргу, заперечував проти її
задоволення.

Треті особи будучи належним чином
повідомленими про день і час розгляду
справи у судове засідання не з'явилися,
поважність причин своєї неявки суду не
повідомили. Судова колегія, вважає за
можливе розглянути справу у їх
відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК
України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено,
що Виконавчим комітетом Радянської
районної Ради народних депутатів м.
Києва ОСОБА_5(позивачу), родина якої
складалася з п'яти осіб (вона, ОСОБА_10 -
чоловік, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6 - дочки)
видано ордер № 24073 серії Б на право
зайняття квартири АДРЕСА_1.

На підставі рішення Московського
районного суду м. Києва від 12.10.2000 року,
що набрало законної сили, шлюб між
ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_10
розірвано.

Згідно довідки форми № 3, виданої
Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Печерська
Брама» від 19.07.2013 року в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5, як
володар особового рахунку, ОСОБА_10, як
колишній чоловік, ОСОБА_3 та її діти
ОСОБА_4 і ОСОБА_14, ОСОБА_6 та її дочка
ОСОБА_11, ОСОБА_9

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що
позивачами не були надані докази на
підтвердження своїх правових підстав
звернення: систематичне порушення
ОСОБА_10 правил співжиття чи
систематичне руйнування або псування
жилого приміщення, або використання
його не за призначенням, а також вжиття
до ОСОБА_10 заходів попередження або
громадського впливу, які не дали
позитивних результатів. Відповідач
проживає у спірній квартирі, яка є його
постійним і єдиним місцем проживання,
оскільки іншого житла він не має.

При цьому на думку суду, матеріали
перевірок Печерського РУ ГУ МВС
України в м. Києві, та постанови, на які
послалися позивачі не стосуються
відносин сторін щодо спірної квартири.
Крім цього, жодних заходів впливу чи
офіційного попередження щодо усунення
перешкод у користуванні квартири та
порушення правил співжиття до
відповідача вжито не було, що виключає
можливість застосування норми ч. 1 ст. 116
ЖК України, за якою виселення може мати
місце, якщо наймач, члени його сім'ї або
інші особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематично
порушують правила співжиття та роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними.

Також судом першої інстанції
вказувалось на те, що в обґрунтування
позову позивачі посилалися на те, що
04.08.2013 року відповідач у спірній
квартирі вчинив пожежу. Разом з тим, як
вбачається із висновків ДІМ
Печерського РУГУ МВС України
задимлення спірної квартири сталося
через необережність ОСОБА_10. При цьому,
в ході перевірки порушень громадського
порядку встановлено не було.

Згідно акту спеціалістів КПУЖГ
„Печерська брама" від 29.05.2013 року під
час перевірки санітарно - технічного
стану квартири АДРЕСА_1 було
встановлено, що житлова кімната, площею
15, 2 кв.м захаращена побутовим сміттям, в
кімнаті відчувається насичений запах
сміття, відсутнє ліжко. Приміщення
кухні, ванної кімнати та санвузол
перебувають в антисанітарному стані. У
ванні знаходиться велика кількість
скляних пляшок, на столах на підлозі та
підлозі кухні розкидано побутові
відходи.

Однак, встановлена судом обставина
щодо антисанітарного стану спірної
квартири, як зазначав суд, також сама по
собі не є підставою для виселення
відповідача згідно з ч. 1 ст. 116 ЖК
України, оскільки зазначена норма може
бути застосована лише у разі
встановлення як систематичного ( тобто
два і більше разів) руйнування і
псування жилого приміщення, так і
застосування до винної особи заходів
впливу та попередження щодо
недопустимості приведення квартири у
непридатний для проживання стан.

Оцінюючи зібрані докази, суд першої
інстанції вважав, що належних доказів
відносно тих обставин, що в спірній
квартирі проживання не можливе через
антисанітарний стан квартири, який
вчиняється відповідачем, матеріали
справи не містять, як і тих обставин, що
до відповідача були вжиті передбачені
законом заходи впливу та попередження
щодо недопущення в подальшому таких
дій.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами, докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, апелянти вказували на те, що
суд не звернув уваги, що наявні всі
умови для застосування ст. 116 ЦПК
України: систематичне порушення
ОСОБА_10 правил співжиття у квартирі
АДРЕСА_1 та дванадцятиразове вжиття
відносно відповідача Печерським
районним судом м. Києва та Печерським
РУ ГУ МВС України в м. Києві заходів
попередження та впливу, які не дали
позитивних результатів. А також те, що
антигромадська протиправна поведінка
ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_1 триває
протягом більше 15 років. Він регулярно,
постійно зловживає алкоголем та
навмисно створює умови за яких
позивачі не мають можливості
користуватися вказаним житловим
приміщенням.

Однак, на думку колегії суддів,
апелянтом було залишено поза увагою
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України у п. 17 Постанови № 2 від 12.04.1985
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», за яким під
час вирішення справ про виселення на
підставі ст. 116 ЖК України осіб, які
систематично порушують правила
співжиття та роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід керуватися
тим, що під час тривалої
антигромадської поведінки виселення
винного може статися під час
повторного порушення, якщо раніше
вжиті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних
результатів. Під заходами впливу
мається на увазі заходи попередження,
що застосовуються судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача.

При цьому, виходячи з офіційного
характеру заходів запобігання і
громадського впливу, які мають
передувати виселенню наймача або
членів його сім'ї на підставі ст. 116 ЖК
України, без надання іншого жилого
приміщення, відповідно до правил ст. 59
ЦПК про допустимість засобів
доказування, факт застосування заходів
запобігання судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ, виконавчими
комітетами, іншими уповноваженими
органами, а заходів громадського
впливу органами самоорганізації
населення (будинкові, вуличні,
квартальні комітети, товариські суди
тощо), повинні підтверджуватися
письмовими доказами.

На думку колегії суддів, суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову, так як належних доказів (у
розумінні ст. 60 ЦПК України) на
підтвердження систематичних порушень
правил співжиття з боку відповідача,
щодо чого були вжиті відповідні заходи
попередження чи громадського впливу та
які не дали позитивних результатів в
силу вимог ч. 1 ст. 116 ЖК УССР не надано.
При цьому, постанови про притягнення
ОСОБА_10 до адміністративної
відповідальності за вчинення
насильства в сімї згідно ч.2 ст. 173-2
КУпАП України та постанови про відмову
в порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_10 не містять відомостей про
вжиття до останнього офіційних
попереджень про недопущення у
подальшому неправомірної поведінки,
так як цими постановами достовірно не
встановлено фактів систематичного
порушення відповідачами правил
співжиття, що робить неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі.

Відповідно до положень ст. 9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування інакше
як з підстав і в порядку передбаченому
законом.

А відтак, передбачених ст. 116 ЖК
Українипідстав для виселення ОСОБА_10 з
квартири АДРЕСА_1, не встановлено, а
тому, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції прийшов до
правомірного висновку про
недоведеність позовних вимог про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням шляхом виселення
відповідача із квартири без надання
іншого житлового приміщення.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_11, ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 6 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних так кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: