Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0609/2-895/09
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Заброцького М.І.,
Заполовського В.Й.,

за участю секретаря судового
засідання: Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за поданням старшого
державного виконавця Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Вознюка Є.Ю. про примусовий
вхід до приміщення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Корольовського районного
суду м. Житомира від 12 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року старший державний
виконавець Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Вознюк Є.Ю. звернувся до суду з
вказаним поданням. Просив надати
дозвіл на примусовий вхід до квартири
АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_2,
для встановлення наявності особистого
майна боржника за адресою проживання. В
обґрунтування подання зазначив, що на
виконанні в Корольовському ВДВС
Житомирського МУЮ перебуває зведене
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_2 на користь держави, фізичних та
юридичних осіб заборгованості на
загальну суму 1 964 474 грн. 94 коп. Боржник
ухиляється від виконання виконавчих
документів, у зв'язку з чим йому було
направлено вимогу про необхідність
бути присутнім при описі майна, однак
ОСОБА_2, перебуваючи в квартирі,
відмовився відчинити вхідні двері.

Ухвалою Корольовського районного суду
м. Житомира від 12 грудня 2013 року подання
задоволено. Надано дозвіл державним
виконавцям Корольовського відділу ДВС
Житомирського міського управління
юстиції на примусовий вхід до квартири
АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу. Просить, посилаючись на
порушення норм процесуального права,
ухвалу скасувати та постановити нову,
якою відмовити в задоволенні подання.
Зазначає, що суд розглянув подання без
участі державного виконавця; не
правильно вказав номер зведеного
виконавчого провадження та суму боргу;
державний виконавець не повідомляв
його про свій прихід, а тому він був
відсутній; борг становить 230 000 грн., а
майна вилучено на суму 339 526,91 грн.;
зведеного виконавчого провадження не
існує; квартира перебуває у спільній
сумісній власності подружжя ОСОБА_2;
звертати стягнення на квартиру можливо
лише в останню чергу.

Розглянувши справу в межах доводів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що вона не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусового
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо в органі державної виконавчої
служби відкрито кілька виконавчих
проваджень про стягнення коштів з
одного боржника, вони об'єднуються у
зведене виконавче провадження і на
майно боржника накладається арешт у
межах загальної суми стягнення,
виконавчого збору і можливих витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Судом встановлено та доводиться
матеріалами справи, що державним
виконавцем Корольовського відділу ДВС
Житомирського міського управління
юстиції 25 вересня 2013 року винесено
постанову, якою об'єднано 18 виконавчих
проваджень про стягнення з ОСОБА_2 на
користь держави, юридичних та фізичних
осіб у зведене виконавче провадження
на загальну суму боргу 1 213 965 грн. 67 коп.
(а.с.225).

Постанова не оскаржена, отже чинна.

Окрім того, на примусовому виконанні у
Корольовському відділі ДВС: виконавчий
напис від 02 листопада 2009 року №10357,
вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_3,
на суму 745 834,27 грн., стягувач ПАТ «ОТП
Банк» (виконавче провадження №47/25);
постанова від 11 лютого 2011 року №001696,
винесена державною екологічною
інспекцією в Житомирській області на
суму 1 700 грн. (виконавче провадження
№339/1); постанова від 02 серпня 2012 року
№63, винесена Держгірпромнаглядом на
суму 935 грн. (виконавче провадження
№1029/1); постанова від 02 липня 2012 року,
винесена Держгірпромнаглядом на суму
340 грн. (виконавче провадження №1030/1);
постанова від 05 липня 2012 року №05001,
винесена державною інспекцією
сільського господарства на суму 680 грн.
(виконавче провадження №1028/1);
постанова від 24 квітня 2013 року №315064,
винесена ВДАІ на суму 1 020 грн.
(виконавче провадження №1605/6).

Таким чином, загальна сума виконавчих
проваджень, відкритих у виконавчій
службі, про стягнення коштів з божника
ОСОБА_2, склала 1 964 474 грн. (а.с.209-215).

Державним виконавцем накладено арешт
на кошти боржника у банках, але їх не
достатньо для задоволення вимог
стягувачів (а.с.202-208), оголошено розшук
восьми автомобілів, зареєстрованих за
ОСОБА_2, але впродовж більше двох років
автомобілі приховуються (а.с.217-218),
сільськогосподарської техніки,
земельних ділянок за боржником не
зареєстровано, але за ОСОБА_2
зареєстровано право власності на
квартиру АДРЕСА_2 ( а.с.226) та на 1/1 частку
в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.223-224).

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення (ч.5 ст.52 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Звернення стягнення на майно боржника
не зупиняє звернення стягнення на
кошти боржника.

Черговість стягнення на кошти та інше
майно боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право безперешкодно входити до
приміщень і сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ, у
разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища (п.4 ч.3 ст.11 Закон
України «Про виконавче провадження»).

Листом від 13 лютого 2012 року №22/3-28/3223
ОСОБА_2, за адресою його проживання,
було сповіщено про необхідність бути
присутнім 01 березня 2012 року о 10 годині
при описі майна та попереджено, що у
разі його відсутності буде направлено
подання до суду про надання дозволу на
примусовий вхід до житлового
приміщення боржника (а.с.219)

Лист ОСОБА_2 одержав 20 лютого 2012 року
(а.с.220).

Із змісту акту державного виконавця
від 01 березня 2012 року вбачається, що
при виході державного виконавця на
місце, ОСОБА_2 знаходився вдома, але
через зачинені двері повідомив, що
відмовляється їх відчинити (а.с.221).

Відповідно до пункту 15 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець має право у
процесі виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитини, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Задовольняючи подання, суд першої
інстанції виходив із зазначених
обставин, повно та всебічно їх
перевірив та цілком обґрунтовано
дійшов висновку, що дії державного
виконавця є правомірними, а боржник у
добровільному порядку виконавчі
документи не виконує та ухиляється від
їх виконання.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що суд розглянув подання без
участі державного виконавця
безпідставні, оскільки про час та місце
розгляду подання державний виконавець
був повідомлений листом від 12 грудня
2013 року (а.с.230), що не суперечить
положенням ч.2 ст.376 ЦПК України.

Доводи відносно правильності номеру
зведеного виконавчого провадження не
заслуговують на увагу, оскільки
спростовуються постановою про
об'єднання виконавчих проваджень та
існуванням зведеного виконавчого
провадження.

Посилання на те, що борг становить 230 000
грн., а майна вилучено на суму 339 526,91
грн., а також на те, що боржник не був
повідомлений про прихід державного
виконавця не відповідають дійсності,
оскільки повністю спростовуються вище
викладеним та додаткового правового
обґрунтування не потребують.

Твердження про перебування житла у
спільній сумісній власності подружжя
ОСОБА_2 та можливість звернення
стягнення на квартиру в останню чергу
передчасні, оскільки відсутність у
боржника достатніх коштів та протидія
державному виконавцю у
безперешкодному доступі до житла
виключила можливість встановити інше
рухоме майно, на яке можливо звернути
стягнення.

Таким чином, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, висновків суду не
спростовують.

Ухвала суду відповідає вимогам закону
і підстав для її скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Корольовського районного
суду м. Житомира від 12 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: