ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/2903/13-ц
Провадження № 2/210/187/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"10" лютого 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу у складі:

головуючого - судді
Сільченко В.Є.

при секретарі -
Алімовій О.В.

за участі представників позивача
Гапона С. Г., Струкова С. М.

за участі представника відповідача
Майстренко О. С.

за участі представника третьої особи
Голоцван Д. В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу цивільну
справу за позовом Первинної
профспілкової організації
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» до
Генерального директора Публічного
Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг», треті
особи: Первинна профспілкова
організація профспілки трудящих
металургійної та гірничодобувної
промисловості України Публічного
Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг»; Товариство
з обмеженою відповідальністю
«КорпусГруп Комтек», про визнання
протиправними дій відповідача та
скасування наказів по підприємству,
суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у
якому просив:

-визнати накази по підприємству № 401
від 26.03.2013г. «Про внесення змін до
організаційної структури управління
підприємства» та № 540 від 22.04.2013р. «Про
вивільнення робітників» такими, що не
відповідають законодавству України;

-визнати бездіяльність генерального
директора Публічного Акціонерного
Товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»
Полякова Артема Ігоревича в частині не
вжиття заходів по скасуванню наказу по
підприємству № 401 від 26.03.2013р. «Про
внесення змін до організаційної
структури управління підприємства» та
не проведення в термін визначений
законодавством України попереднього
узгодження з профспілковими
організаціями підприємства
запровадження нових норм праці за
вимогами ст. 86 КЗпП України (зміну
штатного розкладу управління
підприємством) за поданням позивача -
протиправною;

-зобов'язати генерального директора
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» Полякова
Артема Ігоревича скасувати накази по
підприємству № 401 від 26.03.2013р. «Про
внесення змін до організаційної
структури управління підприємства» та
№ 540 від 22.04.2013р. «Про вивільнення
робітників»;

-зобов'язати генерального директора
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» Полякова
Артема Ігоревича відновити
організаційну структуру та штатний
розклад Управління громадського
харчування і торгівлі департаменту з
персоналу, яка була до виходу наказів
по підприємству № 401 від 26.03.2013р. «Про
внесення змін до організаційної
структури управління підприємства» та
№ 540 від 22.04.2013р. «Про вивільнення
робітників»;

-зобов'язати генерального директора
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» Полякова
Артема Ігоревича проводити попередні
консультації в термін визначений
законодавством України та узгоджувати
з профспілковими організаціями
підприємства дії по запровадженню
нових норм праці за вимогами ст. 86 КЗпП
України (змін штатних розкладів у
структурних підрозділах підприємства),
залучення працівників інших
роботодавців до роботи на
підприємстві, а також інші дії, які
стосуються соціально-економічних прав
та гарантій працівників підприємства;

-зобов'язати генерального директора
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» Полякова
Артема Ігоревича розірвати договір №
1450 від 22.04.2013р. про надання послуг в
області організації харчування з
суб'єктом господарювання ТОВ
«КорпусГруп Комтек», яке надає послуги
на підприємстві Публічного
Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» виконуючи
функції громадського харчування в
порушення вимог ст. ст. 39, 50 Закону
України «Про зайнятість населення» та
без попередніх узгоджень з
профспілковими організаціями
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг».

-всі судові витрати позивача покласти
на відповідача.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та показав, що вказаними
наказами порушено права працівників,
накази є такими, що не відповідають
законодавству України. Відповідачем не
вжито заходів щодо їх скасування, у т.ч.
- за поданнями профспілки позивача.

Пунктом 1 наказу № 401 від 26.03.2013р. «Про
внесення змін в організаційну
структуру управління підприємством»
(надалі наказ № 401) та пунктом 1 наказу №
540 від 22.04.2013р. «Про вивільнення
робітників» (надалі наказ № 540)
виключається з 26.06.2013р. з штатного
розкладу та організаційної структури
підприємства у повному обсязі
структурний підрозділ Управління
громадського харчування і торгівлі
департаменту з персоналу чисельністю
582 одиниці. Тобто, власник у порушення
порядку виведення поза штат
працівників, вивів поза штат 582 одиниці,
які ще на той момент не були звільнені і
відповідач не надсилав подання про
звільнення працівників до виборного
профспілкового органу, тобто згоди, чи
не згоди профспілкового органу на
звільнення працівників практично не
було надано і не могло бути надано.
Згідно листа Міністерства соціальної
політики України від 13.03.2012р. № 40/06-187-12
«Щодо ведення штатного розпису» (Копія
Листа залучено до справи), «власник або
уповноважений ним орган не вправі
вивести працівників поза штат».
Оскільки пункти 1 наказів № 401 та № 540
був виданий до скорочення посад та
відповідних звільнень працівників,
накази № 401 та № 540 є незаконними.

Масово порушені права працівників
цілого структурного підрозділу на
Конституційне право на вільний вибір
професії, погіршено умови праці при
запропонованому переводі навіть
згідно професії у ТОВ «КорпусГруп
Комтек», де соціальні гарантії та умови
праці, включаючи оплату працівників,
зберігаються тільки на рік, а не весь
період роботи при укладені трудового
договору. Таким чином, має місце
погіршення умови праці та соціальних
гарантій працівників при переводах як
в ТОВ «КорпусГруп Комтек», так і по
підприємству.

Вважає, що адміністрація підприємства
при реорганізації, при якій можуть
погіршуватися умови праці та соціальні
гарантії працівників, повинна
узгоджувати з профспілковими
організаціями та проводити попередні
консультації з вказуванням причин та
надаванням повної інформації
профспілковим організаціям з цього
приводу, включаючи наукове-технічне
обґрунтування. Чого з боку відповідача
не було проведено у повному обсязі, і
,таким чином, адміністрація
підприємства не надавала можливості
представникам профспілок здійснити
повний аналіз та надати адміністрації
свої пропозиції щодо майбутньої
реорганізації напідприємстві.

Відповідачем одноособово без участі
профспілкових організацій проводиться
тендер і одночасно з виходом наказу №
540 укладено також без ознайомлення,
консультацій та погодження з
профспілковими організаціями договір
№ 1450 від 22.04.2013р. з ТОВ «КорпусГруп
Комтек» про наданні послуг в частині
виконання функцій громадського
харчування, яким саме передбачено
соціальні гарантії для працівників,
яких планував відповідач перевести з
ПАТ «АМКР» до ТОВ «КорпусГруп Комтек».
В результаті таких одноособових (без
участі профспілкових організацій) дій
відповідача погіршилось положення
працівників (яких на сей час
вивільнили) в зрівнянні з їх положенням
коли вони були працівниками ПАТ «АМКР».

Виведення поза штат 582-х працівників та
скорочення посад згідно наказів № 401 та
№ 540 необґрунтоване та безпідставне,
оскільки фактично на підприємстві
відповідача є наявна необхідність у
посадах, які скорочуються.

Відповідач керується Господарчим
кодексом України, яким передбачено, що
підприємство самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
численність працівників і штатний
розпис. Однак, згідно ст. 4 КЗпП України,
«законодавство про працю складається з
Кодексу законів про працю України та
інших актів законодавства України,
прийнятих відповідно до нього». Тому в
силу ст. 4 КЗпП закони, які прямо
суперечать Кодексу законів про працю,
не можуть мати юридичної сили у
відповідній частині.

Вважає, що навіть стаття 65 Господарчого
кодексу включає положення, що
стосуються питань керування
підприємством. Згідно п. 8 ст. 65
Господарчого кодексу, повноваження
трудового колективу щодо його участі в
управлінні підприємством
встановлюються статутом або іншими
установчими документами відповідно до
вимог цього Кодексу, законодавства про
окремі види підприємств, закону про
трудові колективи.

Так, пунктом 10.2. Статуту ПАТ «АМКР»
визначено, що повноваження трудового
колективу щодо його участі в
управлінні товариством встановлюються
не тільки статутом, а і колективним
договором, відповідно до вимог
Господарського кодексу та інших
законодавчих актів.

По юридичній чинності колективний
договір є локальним нормативним актом,
тобто приймається й діє в межах однієї
організації. Він не може містити умови,
що погіршують положення працівників у
порівнянні із установленим
законодавством. Колективний договір
може передбачати додаткові, порівняно
з чинним законодавством і угодами,
гарантії, соціально-побутові пільги.
Норми колективного договору не можуть
суперечить чинному законодавству
України.

Згідно п. 2.1. діючого Колективного
договору підприємства ПАТ «АМКР»
власник зобов'язаний організацію праці
на підприємстві здійснювати з
дотриманням вимог діючого трудового
законодавства України.

Пункт 4.1 Колективного договору
визначає, що власник зобов'язується
приймати рішення, наслідком яких може
бути звільнення працівників за п. 1 ст. 40
КЗпП України, тільки після
попереднього погодження з виборними
первинними профспілковими
організаціями підприємства. У
відповідності до п. 9.6 Колективного
договору, діючого на підприємстві
відповідача рішення про реорганізацію
структурних підрозділів приймається
після погодження з профспілковим
комітетом.

На час видання наказів № 401 та № 540
пункти 4.1 та 9.6 колективного договору не
були оскаржені у суді і тому діяли, тому
власник підприємства повинен був па
той час виконувати свої обов'язки по
колективному договору, але їх не
виконав.

Вважає, що відповідач керується
помилково рішенням господарського
суду (справа № 904/1655/13-г) про скасування
пунктів 4.1 та 9.6 колдоговору.

Згідно п. 12 ст. 247 КЗпП України, п. 12 ст. 38
Закону України «Про професійні спілки
та гарантії їх діяльності» та п. п. 1.2.,
9.1., заключним положенням 10
колективного договору ПАТ «АМКР»,
виборний орган первинної
профспілкової організації на
підприємстві здійснює громадський
контроль за виконанням власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю.

Керуючись ст. ст. 20, 21 Закону України
«Про професійні спілки та гарантії їх
діяльності» та виконуючи свої
обов'язки, позивач систематично, але
безрезультатно звертався з поданнями
до відповідача з пропозиціями:

-припинити усякі дії адміністрації ПАТ
«АМКР» в частині аутсорсингу персоналу
підприємства та почати попередні
консультації з нашою профспілковою
організацією з наданням інформації,
яка стосується соціально-економічних
аспектів аутсорсингу персоналу
підприємства (Подання № 16 від 26.02.2013р.
-копія залучена до справи);

-усунути порушення Колективного
договору, Галузевої угоди та Закону
України «Про зайнятість населення»
шляхом скасування наказу № 401 від
26.03.2013р. «Про внесення змін до
організаційної структури управління
підприємства» та вподальшому
неухильно дотримуватись норм Закону
України «Про зайнятістьнаселення»,
Галузевої угоди та Колективного
договору, не допускати
прийняттяподібних рішень без
попереднього погодження з
профспілковим комітетом ППОВП НВФ ПАТ
«АМКР» (Подання № 36 від 01.04.2013р. - копія
залучена досправи).

При цьому, відповідач вказані
пропозиції і подання проігнорував, а
тому позивач вимушений був звернувся
до суду з цим позовом.

Додав до матеріалів справи докази,
документи, пояснення.

Просив позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, та показав, що оспорювані
накази видані у відповідності з
вимогами законодавства України, видані
з дотриманням встановленої процедури,
у т.ч. - з узгодженням з профспілковими
організаціями підприємства, порушень
законодавства не містять.

Позивач не вказує, які саме права
працівників, інтереси яких відповідно
до вимог Закону України «Про
профспілки їх права та гарантії
діяльності» він повинен захищати, були
порушені.

Позивачем не зазначено та не доведено
факту порушення прав членів трудового
колективу, тому позивач не має прав на
використання способу захисту
цивільних прав.

Порушення вимог п. 2.15 Галузевої угоди в
частині не інформуванні
адміністрацією профспілки стосовно
видання наказів про реорганізацію
структури підприємства не мало місця з
огляду на те, що адміністрація
підприємства зверталася до позивача з
листом № 793 від 15.03.2013, яким доводила до
відома профспілки про заплановану
ліквідацію УГХіТ, внаслідок чого
працівникам у кількості 576 осіб, буде
запропоновано перевестися до компанії,
що виграла тендер на надання послуг з
організації харчування працівникам
підприємства, а в разі відмови -
підприємство прийме усі заходи з
працевлаштування їх на вакантні посади
у межах підприємства, вказувалось
категорії осіб, що підпадає під
скорочення, кількість, та
пропонувалось провести консультації
стосовно цих питань.

Крім того, згідно Закону України "Про
зайнятість населення", не
передбаченообов'язку роботодавця
інформування профспілки про наступне
звільненні працівників.

Згідно п.п. 4 п.3 ст. 50 вказаного Закону,
яка регламентує участь роботодавців в
забезпеченні зайнятості населення,
інформацію про заплановане звільнення
працівників у в зв'язку зі змінами в
організації виробництва, роботодавці
надають тільки територіальним органам
служби зайнятості, та тільки в разі
масового звільнення.

Відповідно до ст. 51 того ж Закону, не
передбачено право профспілок на
отримання інформації роботодавця про
можливе наступне звільнення
працівників і на проведення
консультацій з профспілками з питань
зменшення штатної чисельності.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень вказаного Закону,
до приведення законодавства України у
відповідність з цим законом, закони та
інші нормативно-правові акті,
застосовуються в частині, що не
суперечать цьому закону.

З огляду на вищезазначені норми,
обов'язок роботодавця щодо
інформування профспілок пре наступне
вивільнення працівників діючим
законодавством не передбачено.

Позивач, в обґрунтування своїх вимог,
посилається на порушення
відповідачами ст. 39 Закону України «Про
зайнятість населення», проте стаття 39
Закону України «Про зайнятість
населення» передбачає порядок
діяльності суб'єктів господарювання,
як наймають працівників для подальшого
виконання ними роботи в України в
іншого роботодавця, тобто як надають
послуги з посередництва у
працевлаштуванні. Ця стаття структурно
знаходиться в розділі V "Послуги з
посередництва у працевлаштуванні" ТОВ
"КорпусГруп Комтек", згідно Статуту,
послуги з посередництва у
працевлаштуванні не надає.

Згідно п. 14.1.183 статті 14 Податкового
кодексу України, під терміном "послуга
з наданні персоналу" розуміється
господарська або цивільно-правова
угода, відповідно до якої особа, що
надає послугу (резидент або
нерезидент), направляє у розпорядження
іншої особи (резидента або нерезидента
одну або декількох фізичних осіб для
виконання визначених цією угодою
функцій. Угода про наданні персоналу
може передбачати укладання
зазначеними фізичними особами
трудової угоди або трудового контракту
з особою, у розпорядження якої вони
направлені. Інші умови надання
персоналу (у тому числі винагорода
особи, що надає послугу) визначаються
угодою сторін.

Більш того, кваліфікуючою ознакою у
взаємовідносинах між суб'єктом
господарювання, який наймає
працівників для подальшого виконання
ними робіт в Україні та роботодавцем,
згідно п.п.1 п.1 ст. 39 Закону про
зайнятість, є укладання між ними
договору про застосування праці
працівника, а такий договір між ТОВ
"КорпусГруп Комтек" та Відповідачем не
укладався.

Позивач, посилаючись на ст. 39 Закону про
зайнятість, вважає, що між ПАТ
"АрселорМіттал Кривив Ріг" та ТОВ
"КорпусГруп Комтек" укладена угода про
надання послуг з працевлаштування.

Згідно свого Статуту, ТОВ "КорпусГруп
Комтек" надає послуги з громадського
харчування та готельного
обслуговування (копія статуту
додається).

Між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та
ТОВ "КорпусГруп Комтек" був укладений
договір № 1450 ві 22.04.2013 р. про надання
послуг в сфері організації харчування.
Цей договір укладений у відповідності
д ст. 837 ЦК України та передбачає, що ТОВ
"КорпусГруп Комтек" (Підрядник)
зобов'язується надати ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" (Замовник)
послуги з організації харчування та
забезпечення продовольчим товарами
робітників ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг".

Більш того, договором № 1450 та наказом №
401 передбачалась можливість звільнення
працівники ліквідованого УГХіТ за їх
переведенням до ТОВ "КорпусГруп
Комтек", тим самим виключався факт
надання ТОВ "КорпусГруп Комтек"
персоналу для виконання робіт у
Відповідача.

Оскаржуючи накази, позивач не надає
оцінки їх змісту, не зазначає, які
виникають правовідносини між ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" та ТОВ
"КорпусГруп Комтек", обмежує право
Відповідача на самостійне ведення
господарської діяльності,
розпорядженням майном, більш того,
оскаржує передбачену КЗпП України
процедуру вивільнення працівників та
права працівників на отримання
грошових виплат за рахунок власника у
разі їх звільнення за п. 5 ст. 36 КЗпП
України за переводом та ТОВ
"КорпусГруп Комтек".

Наказ № 401 та 540 був виданий у
відповідності до ч. 3 ст. 64
Господарського кодексу, які передбачає
самостійність підприємства у
вирішенні питань стосовно чисельності
працівників організаційної структури
та штатного розпису, погодження з
профспілками з цих питань
законодавством ж передбачено. Таким
чином, накази 401 та 540 видані у
відповідності до чинного
законодавства України.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 97
ЦК України, ч. 1 ст. 89 Господарського
кодексу, управлінні діяльністю
господарського товариства здійснюють
його органи та посадові особи. Статутом
ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (пункт
8.4.1) передбачено, що одноосібним
виконавчим органом товариства який
здійснює управління його поточною
діяльністю, є генеральний директор.

Пунктом 8.4.5 Статуту ПАТ "АрселорМіттал
Кривий Ріг" закріплено компетенцію
генерального директора видавати
накази та розпорядження, обов'язкові
для виконання всіма працівниками
товариства.

Генеральний директор одноособово на
свій розсуд та під власну
відповідальність ухвалює всі рішення
щодо питань, які складають його
компетенцію.

Наказ № 540 за змістом передбачає
виконання процедури вивільнення
працівників, передбаченого статтею 49-2
КЗпП України стосовно можливості
подальшого працевлаштування та
соціальні гарантії для осіб, посади
яких були скорочені.

Позивач в своїй заяві наводить доводи
щодо оскарження наказу № 401, при цьому
наказ 540 по суті не оскаржується.
Позивач не зазначає, в чому цей наказ не
відповідає діючому законодавству.

Позивач посилається на порушення
адміністрацією пунктів 4.1, 9.6
Колективного договору. Однак згідно
рішенню Господарського суду
Дніпропетровської області від 09.09.2013 р.
у справі № 904/1655/13-г та згідно постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 р. по
вказаній справі, зазначені пункти
колективного договору визнані
недійсними.

Позивач вважає, що штатний розклад є
нормою праці, однак, нормами праці
відповідно до ст. 8 КЗпПУ, є норми
виробітку, часу, обслуговування,
чисельності, які встановлюються для
працівників відповідно до досягнутого
рівня техніки, технології, організації
виробництва і праці.

Відповідно до п.1.3 Рекомендацій з
нормування праці в галузях народного
господарства, схвалених постановою
колегії Міністерства праці України від
19.04.1995р. №2, норми чисельності - це
встановлена чисельність робітників
певного професійно-кваліфікаційного
складу, необхідна для виконання
конкретних виробничих, управлінських
функцій або обсягів робіт.

Відповідно до листа Мінпраці від
27.06.2007р. №162/06/187-07, штатний розклад - це
документ, ще встановлює для цього
підприємства структуру, штати та
посадові оклади працівників.

Таким чином, позиція позивача стосовно
того, що штатний розпис є складовою
частиною норм праці не знаходить свого
законодавчого підтвердження.

Позивач просить суд зобов'язати
відповідача скасувати договір №1450 від
22.04.13р., укладений між ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» та ТОВ
«КорпусГруп Комтек», при цьому не
посилається на те, яким чином він
порушує його права або права
працівників, яких захищає профспілка.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір
може бути розірваний лише за згодою
сторін або зі рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною,
однак позивач не є стороною договору і
тому не має права ставити такі вимоги.

Більш того, договір № 1450 від 22.04.13р.
відповідно до ст. 179 ГКУ є
господарсько-договірним зобов'язанням,
яке створило майново-господарські
зобов'язання між суб'єктами
господарювання- ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг» та ТОВ «КорпусГруп Комтек»,
а тому, відповідно до ст. 1 ГПК Україні,
вирішення цього питання знаходиться в
компетенції господарського суду.

Надав до суду письмові пояснення
(заперечення), документи та докази.

Просив у позові відмовити.

Представник третьої особи - ТзОВ
«КорпусГруп Комтек», висловлюючи свою
думку на предмет спору, з позовом не
погодився та показав, що ТзОВ
«КорпусГруп Комтек» діє в Україні на
підставі та у спосіб, встановлений
законом. Підприємство не надає послуг з
працевлаштування та не укладало такої
угоди з відповідачем.

Відповідно, до вказаних правовідносин
не можуть бути застосовані норми ст.39
Закону України "Про зайнятість
населення".

Договір, укладений підприємством з
відповідачем, є договором з надання
послуг з харчування.

В цілому, надав пояснення, аналогічні
поясненням відповідача в частині, що
стосується правовідносин між ними,
додав до справи документи та письмові
пояснення (заперечення).

Вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши документи та
матеріали, що маються у справі,
доходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Як видно з тексту позовних вимог,
позивач звернувся до суду з позовом
щодо (зокрема) скасування наказів № 401
від 26.03.2013г. «Про внесення змін до
організаційної структури управління
підприємства» (а.с.71)та № 540 від 22.04.2013р.
«Про вивільнення робітників» (а.с.6-9).

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

При цьому, позивачем у позові не
вказано, які саме права працівників
порушено виданими та оспорюваними
наказами, що унеможливлює встановлення
в судовому засіданні самого факту
наявності порушеного права, і, отже,
підстави для звернення до суду.

Крім того, згідно ч.1 ст.2 Закону України
«Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності», професійні
спілки створюються з метою
здійснення представництва та захисту
трудових, соціально-економічних прав
та інтересів членів профспілки.

З вказаного, суд доходить до висновку
про те, що профспілкова організація
може звернутися до суду з позовом
(зокрема) не стосовно порушення прав
будь-яких співробітників, а виключно
щодо захисту порушених прав та
інтересів членів цієї профспілки.

При цьому, у позовній заяві не вказано
та не мається жодних відомостей про
порушення охоронюваних законом прав
стосовно саме членів
профспілки-позивача, оскільки з
наданих суду матеріалів неможливо
зробити висновок про наявність серед
осіб, які підпадали під дію вказаних
наказів, членів профспілки-позивача.

Позивачем (згідно позовних вимог)
ставиться вимога щодо скасування
вказаних наказів №№ 401 та 540, однак при
цьому не ставиться вимога визнати
наказ № 540 недійсним чи таким, що
суперечить вимогам законодавства
України.

За таких обставин, суд доходить до
висновку про неможливість
застосування будь-якого зі способів
захисту порушених прав чи інтересів,
зазначених у ст. 16 ЦК України, оскільки
дія регуляторного акту, який не
суперечить вимогам законодавства, і,
отже, є законним, за визначенням не може
порушити інші охоронювані законом
права та інтереси суб'єктів
правовідносин, а за таких обставин
відсутні підстави для провадження
цивільного судочинства згідно ч.1 ст.3
ЦПК України, т.я., згідно вказаної
статті, особи мають право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів

Крім того, у тексті позову не
наводиться жодних обґрунтувань щодо
порушення вказаним наказом будь-яких
прав чи охоронюваних законом
інтересів, у тексті позову він взагалі
не згадується.

Таким чином, суд доходить до висновку
про неможливість задоволення позовних
вимог відносно оспорюваного наказу №
540 від 22.04.2013року «Про вивільнення
робітників» (а.с.6-9).

Крім того, суд не погоджується з
позицією позивача щодо того, що
підприємством не було повідомлено
профспілкові організації та не
проведено належним чином консультації
з приводу можливого вивільнення
працівників у зв'язку з укладенням
договору з ТЗоВ «КорпусГруп Комтек»,
оскільки вказане не підтверджується
матеріалами справи.

Так, згідно листа №793 від 15.03.2013 року,
голова профспілки-позивача був
попереджений про переведення
працівників, про що свідчить також його
підпис на вказаному листі (а.с.188).

Додатково він же повідомлявся про
вивільнення інших працівників 10.05.2013
року (а.с.48).

Крім того, ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» з даного приводу проводилися
неодноразові консультації з
профспілковими організаціями
підприємства, у т.ч. - профспілкою
позивачем, про що свідчать відповідні
повідомлення та протоколи з актами (
а.с.145-155, 160).

При цьому, згідно актів (а.с.146, 148, 153)
представники профспілкових комітетів
на вказані зустрічі не з'явилися.

Таким чином, суд доходить до висновку,
що відповідачем вживалися заходи щодо
спроб узгодження вивільнення
робітників (у т.ч. - шляхом переводу на
ТЗоВ «КорпусГруп Комтек») з
профспілковими організаціями, у т.ч. -
позивачем.

Крім того, згідноч.3 ст.50 Закону України
"Про зайнятість населення", не
передбачено обов'язку роботодавця
інформування профспілки про наступне
звільненні працівників, оскільки
вказаною статтею передбачено
інформування виключно територіальних
органів служби зайнятості.

Повноваження профспілкових
організацій в частині отримання
інформації про можливі звільнення та
обов'язок проведення консультацій з
даного приводу також не передбачені і
ст.51 вказаного Закону України.

Не погоджується суд також і з позицією
позивача щодо порушення відповідачем
вимог ст.39 Закону України "Про
зайнятість населення", оскільки
доходить до висновку, що позивачем
застосовано норму права, яка не регулює
спірні правовідносини і, отже, не
підлягає застосуванню до них.

Згідно ч.1 ст.39 вказаного Закону
України, діяльність суб'єктів
господарювання - роботодавців, які
наймають працівників для подальшого
виконання ними роботи в Україні в
іншого роботодавця на умовах трудових
договорів, здійснюється на підставі
дозволу, виданого центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції.

Таким чином, аналіз вказаної норми
права дозволяє дійти висновку, що її
диспозиція стосується виключно
діяльності діяльність суб'єктів
господарювання - роботодавців, які
наймають працівників для подальшого
виконання ними роботи в Україні в
іншого роботодавця, тобто, фактично,
здійснення посередництва при
працевлаштуванні.

Про цей же факт свідчить і те, що
вказана стаття структурно розміщена у
розділі «VI» вказаного Закону України -
«Послуги з посередництва у
працевлаштуванні».

При цьому, зі змісту правовідносин, що
виникли між ТЗоВ «КорпусГруп Комтек»
та відповідачем вбачається, що між ними
не укладався договір щодо
посередницьких послуг на ринку праці, а
укладено договір про надання послуг в
галузі організації харчування
(а.с.109-130), тобто, фактично, різновид
договору підряду.

При цьому, згідно статуту ТЗоВ
«КорпусГруп Комтек» (а.с.193-202), вказане
підприємство взагалі не може займатися
посередницькою діяльністю на ринку
праці.

Про те, що диспозиція вказаної статті
не стосується спірних правовідносин,
свідчить також і лист Мінсоцполітики №
639/021/106-13 від 02.08.2013 року (а.с.89), у
останньому абзаці якого вказано, що
виконання договору підряду не містить
ознак посередництва.

Таким чином, приписи ст.39 Закону
України "Про зайнятість населення" у
даному випадку застосуванню не
підлягають.

Згідно ч.3 ст.64 ГК України, підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис.

Таким чином, приписами вказаної статті
відповідачу дозволяється вносити
зміни щодо чисельності робітників та
штатного розкладу на власний розсуд у
порядку, встановленому законодавством
України.

Крім того, суд доходить до висновку, що
посилання у позовній заяві на п.п.4.1 та
9.6 Колективного договору є
необґрунтованими, оскільки згідно
рішенню Господарського суду
Дніпропетровської області від 09.09.2013
року у справі № 904/1655/13-г, залишеному в
силі постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.11.2013 року, зазначені пункти
колективного договору визнані
недійсними (а.с.207-213).

Наведене, на думку суду, свідчить про
незаконність норм, що містилися у
вказаних пунктах колективного
договору, і, отже, вказані норми не
могли бути застосовані до
правовідносин, що є предметом розгляду
справи, незалежно від того, чи були вони
скасовані судом на час видання
оспорюваних позивачем наказів.

Не погоджується суд також і з фактичним
ототожненням позивачем у позові понять
«норми праці» та «штатний розпис»,
оскільки доходить до висновку, що
вказані поняття не співвідносяться між
собою, як частині і ціле.

Так, згідно ч.1 ст.85 КЗпПУ, норми праці -
норми виробітку, часу, обслговування,
чисельності.

При цьому, згідно п.1.3 Рекомендацій з
нормування праці в галузях народного
господарства, схвалених постановою
колегії Міністерства праці України від
19.04.1995р. №2, норми чисельності - це
встановлена чисельність робітників
певного професійно-кваліфікаційного
складу, необхідна для виконання
конкретних виробничих, управлінських
функцій або обсягів робіт.

Таким чином, в розумінні ч.1 ст.85 КЗпПУ,
«чисельність» означає кількість
працівників, необхідних для здійснення
тієї чи іншої технологічної операції
(процесу, роботи), а не кількість
робітників, які взагалі працюють на
підприємстві та виконують такі роботи.

Крім того, згіднодолистаМіністерства
працівід 27.06.2007р. №162/06/187-07, штатний
розклад - це документ, ще встановлює для
підприємства структуру, штати та
посадові оклади працівників.

На підставі викладеного, суд доходить
до висновку, що поняття «норм праці» та
«штатного розкладу» не
співвідносяться між собою як складові
частини одне одного у сенсі
правовідносин, що є предметом розгляду
у даній справі.

Таким чином, посилання позивача у
позові на порушення відповідачем вимог
ст.247 КЗпП України суд не приймає до
уваги, оскільки позивачем застосовано
до спірних правовідносин норму права,
яка у даному випадку застосуванню не
підлягає.

Крім того, суд доходить до висновку, про
неможливість задоволення вимог в
частині зобов'язання відповідача
розірвати укладений договір № 1450 від
22.04.2013 року, оскільки відповідно до ст.
651 ЦК України, договір може бути
розірваний лише за згодою сторін або за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною, однак
позивач не є стороною договору і тому
не має права ставити такі вимоги.

На підставі викладеного, керуючись
ст.208, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В:

У задоволенні позовних вимог Первинної
профспілкової організації
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» до
Генерального директора Публічного
Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг», треті
особи: Первинна профспілкова
організація профспілки трудящих
металургійної та гірничодобувної
промисловості України Публічного
Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг»; Товариство
з обмеженою відповідальністю
«КорпусГруп Комтек», про визнання
протиправними дій відповідача та
скасування наказів по підприємству-
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу.

Суддя:
В. Є. Сільченко