Справа № 521/5068/13-ц
Провадження №2/521/497/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

судді
Граніна В.Л.

при секретарі
Шкребтієнко Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Одеської
міської ради про визнання свідоцтва
про право на спадщину недійсним і
визнання права власності на спадщину в
порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідачів та просить поновити
строки для прийняття спадщини після
смерті його батька ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнати свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2,
недійсним, видане на ім'я ОСОБА_7 П'ятою
Одеською нотаріальною конторою 23.04.2004
року. Визнати за позивачем право
власності на 30/100 частини квартири під
АДРЕСА_2 в порядку спадкування за
законом після смерті свого батька
ОСОБА_6 Свої первісні вимоги про те, що
він проживав разом з жінкою батька
ОСОБА_7 на протязі п'яти років до дня її
смерті і є спадкоємцем четвертої черги
він змінив, указав, що не вважає себе
спадкоємцем після смерті ОСОБА_7, а
заявляє вимоги тільки про поновлення
йому строку для прийняття спадщини
після смерті батька ОСОБА_6 і як
слідство цього просить визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на ім'я ОСОБА_7 і визнати за
ним право власності на 30/100 частини
АДРЕСА_2, які належали його батьку.
Вимоги про визнання недійсними
свідоцтв, як були отримані
відповідачами після смерті ОСОБА_7 не
заявляв.

У підтвердження своїх вимог позивач
посилається на те, що ОСОБА_6,
відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 14.10.2003 року, помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. В цей час позивач відбував
покарання в містах позбавлення волі та
не знав про смерть батька. На момент
смерті померлий перебував у шлюбі з
ОСОБА_7, яка звернулася до П'ятої
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, при цьому не
вказавши про існування іншого
спадкоємця першої черги, на підставі
якої була заведена спадкова справа
№152/04 та 23.04.2004 року і видане свідоцтво
на ім'я ОСОБА_7 про право на спадщину за
законом за №2-284 на 30/100 частини квартири
під АДРЕСА_2.

В судове засідання з'явилися
представник за довіреністю
відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_8,
представник відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_9
Відповідачі ОСОБА_3 та представник ОМР
у судове засідання не з'явилися. ОСОБА_3
подала до суду заяву в якій просила
розглядати справу без неї.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача
ОСОБА_2, ОСОБА_8, представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_9, дослідивши
надані письмові матеріали справи,
оцінивши зібрані докази, суд приходить
до висновку, що в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити в
повному обсязі.

В судовому засіданні встановлені
наступні обставини і визначені
відповідно до них правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 видане 14.10.2003 року, ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті
ОСОБА_7 звернулася до П'ятої
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини як дружина
померлого, на підставі якої була
заведена спадкова справа №152/04 та 23.04.2004
року і видане свідоцтво на ім'я ОСОБА_7
про право на спадщину за законом №2-284
на 30/100 частини квартири під АДРЕСА_2,
яке належало померлому на праві
власності.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7
Після чого, державним нотаріусом П'ятої
Одеської державної нотаріальної
контори ОСОБА_10 була заведена спадкова
справа №572/2008 до майна померлої,
відповідно до якої ОСОБА_2, ОСОБА_11,
ОСОБА_4, ОСОБА_12 отримали свідоцтво про
право власності за законом на ? частки
майна померлої, а саме: 30/100 частини
квартири під АДРЕСА_2, тобто по 30/400
частини кожний.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від 13.12.2011 року, померла
ОСОБА_11 За життя нею було складено
заповіт, в якому спадкоємцем 30/400
частини квартири під АДРЕСА_2 зазначено
ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3 від 14.05.2013 року, помер
ОСОБА_12 Однак, на момент розгляду
справи, жодний з спадкоємців не
звернувся до нотаріальної контори з
відповідною заявою для вступу у
спадщину на майно, яке належало
померлому. Тому судом, враховуючи цю
обставину та за клопотанням
представника позивача, було притягнуто
у якості відповідача Одеську міську
раду.

Судом встановлено, що позивач відбував
покарання у місцях позбавлення волі,
згідно вироку суду від 15.02.2001 року, у
період з 15.02.2001 року по 02.04.2005 рік. На час
винесення вироку судом, ОСОБА_1
проживав за адресою: АДРЕСА_3, (згідно
вироку суду). Після відбування
покарання, згідно довідки, був
направлений за місцем проживання, а
саме: АДРЕСА_1.

Отже, суду не надано жодних доказів у
підтвердження того, що позивач
вважається таким, що постійно проживав
за спірною адресою разом з ОСОБА_6, що
він повинен був зробити на підставі
ст.ст. 10,60 ЦПК України. Представник
позивача і вказувала про те, що він
прийняв спадщину, тому що постійно
проживав разом спадкоємцем, а навпаки
просила поновити строк на прийняття
спадщини.

Також, згідно пояснень представника
позивача наданих у судовому засіданні,
вона не наполягала на тому, що ОСОБА_1
прийняв спадщину згідно ст. 1268 ЦПК
України, так як проживав за спірною
адресою разом зі своїм батьком ОСОБА_6
так і його жінкою ОСОБА_7 на момент їх
смерті.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно п.24 Постанови №7 Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач зазначив, що він у 2008 році
звертався до нотаріальної контори з
заявою для вступу у спадщину після
смерті батька, однак не надав суду
жодних доказів у підтвердження цього
факту, а лише зазначив, що це було усне
звернення до нотаріальної контори, а
тому ніяких письмових відповідей від
нотаріуса не отримував.

Представник позивача у своїх
поясненнях заявила, що ОСОБА_1
звернувся до нотаріальної контори у 2008
році, тобто через три роки після
звільнення з місць позбавлення волі.
Будь - яких доказів того, що він з
поважних причин не звертався до
нотаріальної контори протягом трьох
років, а саме в період з 2005 по 2008 роки,
суду не надав, що повинен був зробити
згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
відповідно до яких кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. ОСОБА_1 лише
зазначив, що він повірив померлій
ОСОБА_7, яка сказала йому, що квартира
оформлена на його батька, померлого у
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Однак суд не може приймати ці
твердження, оскільки вони не мають
правового значення, як і той факт, що
померла ОСОБА_7 вказала у своїй заяві до
нотаріальної контори, що більше немає
жодних спадкоємців першої черги,
оскільки позивач не звернувся до
нотаріальної контори і по теперішній
час.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Однак, суду не надано жодних доказів у
підтвердження того, що ОСОБА_1 з
поважних причин пропустив строк для
прийняття спадщини у період з 2005 по 2008
роки, а тому у суду немає жодних підстав
для задоволення вимог позивача.

Будь яких інших правових підстав, з
урахуванням вимог ст. 1301 ЦПК України,
для задоволення своїх вимог про
визнання права власності на
спадкування за законом і визнання
свідоцтва про право власності на ім'я
ОСОБА_7 недійсними позивач не указав.

Крім того суд враховує, що на даний час
власниками спірної частини квартири є
відповідачі, які отримали свідоцтва
про право власності після смерті
ОСОБА_7, а позивач не заявляв вимоги про
визнання недійсними цих свідоцтв, що
підтвердила його представник у
судовому засіданні.

На підставі ст. 154 і ст. 214 ЦПК України
суд вважає за необхідне скасувати
заходи забезпечення позову, які були
застосовані судом під час розгляду
справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 15, 16, 1270, 1272,1301 ЦК України, ст.ст. 10,
11, 60, 169, 213, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
Одеської міської ради про визнання
свідоцтва про право на спадщину
недійсним і визнання права власності
на спадщину в порядку спадкування
відмовити в повному обсязі .

Скасувати заходи забезпечення позову,
накладені ухвалою Малиновського
районного суду м. Одеси від 18.06.2013 року,
згідно якої накладено арешт на 30/100
частин квартири АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в десяти денний строк з дня
проголошення рішення.

Головуючий: /підпис/

Копія вірна:

Суддя__________Секретар_________