Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/552/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Ломейко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 18 червня 2013
року у справі за позовом Бердянського
міжрайонного прокурора в інтересах
Бердянської міської ради до ОСОБА_3 про
звільнення та вилучення самовільно
зайнятої земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року Бердянський
міжрайонний прокурор в інтересах
Бердянської міської ради звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення
та вилучення самовільно зайнятої
земельної ділянки.

В позові зазначав, що в результаті
проведеної перевірки за зверненням
ОСОБА_4 було встановлено, що ОСОБА_3
самовільно без правовстановлюючих
документів використовує земельну
ділянку житлової та громадської
забудови орієнтовною площею 0,0015 га у
дворі житлового будинку АДРЕСА_1, для
розміщення на ній металевого гаражу.

На момент перевірки рішення органом
місцевого самоврядування про передачу
ОСОБА_3 зазначеної земельної ділянки у
власність або надання у користування
не приймалось.

Постановою державного інспектора
сільського господарства у Запорізькій
області №00021 від 14.12.2012 року ОСОБА_3
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та на
нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170
грн.

Також державним інспектором
сільського господарства у Запорізькій
області 14.03.2013 року винесений припис
про усунення виявлених порушень
земельного законодавства, однак до
цього часу ОСОБА_3 не вжито заходів щодо
оформлення права користування або
права власності на вказану земельну
ділянку.

Просив суд зобов'язати ОСОБА_3
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку, загальною площею 0,0015 га, що
знаходиться у дворі житлового будинку
АДРЕСА_1, шляхом знесення самовільно
встановленого гаражу та повернути
земельну ділянку за належністю
Бердянській міській раді; судові
витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 18 червня
2013 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку,
загальною площею 0,0015 га, що знаходиться
у дворі житлового будинку АДРЕСА_1,
шляхом знесення самовільно
встановленого гаражу та повернуто
земельну ділянку за належністю
Бердянській міській раді.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду, провадження у
справі закрити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
відповідач самовільно, без
правовстановлюючих документів
використовує земельну ділянку
багатоквартирного житлового будинку,
для розміщення свого металевого
гаражу.

Згідно зі ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Право оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" самовільним зайняттям
земельної ділянки вважаються будь-які
дії, які свідчать про фактичне
використання земельної ділянки за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Отже, самовільному зайняттю
земельних ділянок притаманні такі
юридичні ознаки: з об'єктивної сторони -
це будь-які дії особи, які свідчать про
фактичне заволодіння чи використання
земельної ділянки; відсутність при
цьому відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її відчуження або
надання у користування; відсутність
вчиненого правочину щодо такої
земельної ділянки; такі дії є
неправомірними, тобто їх правомірність
не закріплена нормативно-правовим
актом України; з суб'єктивної сторони -
такі дії є винними.

Відповідно до ст. 212 Земельного
кодексу України самовільно зайнятті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними,

Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих
земельних, ділянок провадиться за
рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного
кодексу України - сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Порядок передачі в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, передбачений
статтею 124 ЗК України, згідно якої
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, право
постійного користування земельною
ділянкою - державним актом на право
постійного користування, а право
оренди земельної ділянки - договором
оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Відповідно до наведених вимог
закону обов'язковою умовою
правомірного використання земельної
ділянки є наявність у особи
правовстановлюючих документів на цю
земельну ділянку, а відсутність у цієї
особи на час прийняття рішення таких
документів є самовільним зайняттям
вказаної земельної ділянки. Вказаний
висновок викладений у постанові
Верховного суду України від 22
листопада 2010 року у справі № 3-27гс10,
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Таким чином, відповідно до наведених
вимог закону, обов'язковою умовою
фактичного використання земельної
ділянки є наявність у особи, що її
використовує, правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку, а
відсутність у цієї особи на час
прийняття судом рішення таких
документів є самовільним зайняттям
вказаної земельної ділянки.

Такі документи, які б
підтверджували правомірність
користування ОСОБА_3, спірною земельною
ділянкою в матеріалах справи відсутні
і відповідач на них не посилається.

Постановою державного інспектора
сільського господарства у Запорізькій
області №00021 від 14.12.2012 року ОСОБА_3, за
самовільно зайняту земельну ділянку,
загальною площею 0,0015 га, що знаходиться
у дворі житлового будинку АДРЕСА_1,
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та на
нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170
грн(а/с 18-19).

Також державним інспектором
сільського господарства у Запорізькій
області 14.03.2013 року винесений припис
про усунення виявлених порушень
земельного законодавства, однак до
цього часу ОСОБА_3, не вжито заходів
щодо оформлення права користування або
права власності на вказану земельну
ділянку(а/с 20-21).

В установленому законом порядку
постанова про накладення
адміністративного стягнення, за
самовільне зайняття земельної ділянки
за ст. 53-1 КУпАП відповідачем не
оскаржена.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що спірна земельна
ділянка є комунальною власністю та
належить Бердянській міській раді і
має бути повернута територіальній
громаді.

Доводи апелянта про те, що він купив
в особи металевий гараж який уже
знаходився на спірній земельній
ділянці, не свідчать про правомірність
користування земельною ділянкою,
оскільки належних та допустимих
доказів на підтвердження факту
правомірного зайняття спірної
земельної ділянки, відповідачем не
надано, тому колегія суддів вважає, що
доводи апелянта про правомірність його
дій безпідставні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і матеріалам
справи, підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 18 червня
2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: