Справа № 758/6835/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

при секретарях - Власенко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики.

Зазначав, що 17 листопада 2011 року між ним
та ОСОБА_2 було укладено договір позики,
про що було складено розписку.

Відповідно до договору позики ОСОБА_2
взяв у нього в борг суму у розмірі 4 500
дол. США та зобов'язався щомісячно
платити 585 дол. США грошової винагороди
та повернути борг до 17 листопада 2012
року.

Свої зобов'язання за договором позики
ОСОБА_2 не виконав та станом на 12 квітня
2013 року сума боргу ОСОБА_2 становить 13 860
дол. США, з яких: 4 500 дол. США основна
сума боргу та 9 360 дол. США - винагороди
за договором позики.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 у
встановлений в договорі строк не
повернув суму позики, просив стягнути з
відповідача на його користь 13 860 дол.
США заборгованості за договором
позики, а також судовий збір і 1 500 грн.
витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали з
викладених у ньому підстав та просили
позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник проти
позову заперечили, просили у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі, зазначивши, що ОСОБА_2 суму
боргу за договором позики разом з
процентами повернув відповідачу
особисто у повному обсязі, про що
свідчить розписка надана позивачем, а
тому підстав для задоволення позову
немає.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази у їх сукупності, дійшов
висновку про часткове задоволення
позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 17 листопада 2011
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір позики, про що свідчить
розписка (а.с. 6).

Відповідно до договору позики від 17
листопада 2011 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1
в борг суму у розмірі 4 500 дол. США та
зобов'язався повернути борг до 17
листопада 2012 року.

Крім того, договором позики
передбачено зобов'язання ОСОБА_2
сплачувати грошову винагороду в сумі 585
дол. США щомісячно без врахування
основної суми боргу на термін дії
розписки, до 17 листопада 2012 року.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно зі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Строк повернення позики був
встановлений у договорі позики, згідно
якого відповідач зобов'язався
повернути позику в строк до 17 листопада
2012 року.

Заперечуючи проти позову, відповідач
вказував на те, що свої зобов'язання
перед позивачем за договором позики
він виконав у повному обсязі, про що
свідчить розписка, повернута йому
позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази повинні бути належними та
допустимими (ст. ст. 58 -59 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Суд не приймає до уваги розписку,
надану відповідачем (а.с. 63) як належний
доказ того, що останній повернув суму
позики у повному обсязі позивачу,
оскільки зі змісту самої розписки, яка
була складена на підтвердження
укладення договору позики (а.с. 6)
вбачається те, що розписка була
складена у трьох примірниках, розписка
надана відповідачем не містить підпису
ОСОБА_1 та в ній не має жодного
посилання на те, що зобов'язання ОСОБА_2
за договором позики виконані.

Крім того, не приймає до уваги суд і
покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
які вказували на те, що ОСОБА_2 повернув
суму коштів за договором позики ОСОБА_1,
однак жоден із вказаних свідків,
надаючи пояснення у судовому
засіданні, не вказали на те, що особисто
бачили як ОСОБА_2 повертав кошти ОСОБА_1

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до розрахунку позивача сума
основного боргу складає 4 500 дол. США
еквівалент суми 35 955 грн. (офіційний
курс гривні до іноземних валют станом
на 3 лютого 2014 року складає 100 дол. США -
799 грн. 30 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Позивачем нараховано грошову
винагороду за користування позикою за
16 місяців у розмірі 9 360 дол. США

Однак, договором позики передбачено, що
грошова винагорода в сумі 585 дол. США
сплачується щомісячно на термін дії
розписки, тобто до 17 листопада 2012 року.

Позивачем необґрунтований позов в
частині нарахування грошової
винагороди понад строки, зазначені в
договорі позики.

Таким чином, суд дійшов висновку про
нарахування грошової винагороди за
період з 17 листопада 2011 року по 17
листопада 2012 року та сума повинна
складати 585 х 12 = 7 020 дол. США еквівалент
суми 56 089 грн. 80 коп. (офіційний курс
гривні до іноземних валют станом на 3
лютого 2014 року складає 100 дол. США - 799
грн. 30 коп.).

Ураховуючи те, що ОСОБА_2 свої
зобов'язання за договором позики не
виконав, належних та допустимих
доказів, які б вказували на виконання
останнім своїх зобов'язань за
договором позики суду відповідачем не
надано, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позову та
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає сума у розмірі: сума
основного боргу у розмірі 4 500 дол. США
еквівалент суми 35 955 грн. і сума
грошової винагороди у розмірі 7 020 дол.
США еквівалент суми 56 089 грн. 80 коп.

Ураховуючи те, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати понесені позивачем у вигляді
судового збору у розмірі 920 грн. 45 коп.
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Разом з тим, не підлягають задоволенню
вимоги позивача про стягнення з
відповідача на його користь 1 500 грн.
витрат на правову допомогу, виходячи з
наступного.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
передбачено, що до витрат, пов'язаних з
розглядом цивільної справи, належать
витрати на правову допомогу.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України
Витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Частиною 1 ст. 56 ЦПК України
встановлено, що правову допомогу може
надавати особа, яка є фахівцем у галузі
права і за законом має право на надання
правової допомоги.

На підтвердження понесених витрат на
правову допомогу позивачем не надано
договору про надання правової допомоги
та розрахунку витрат на правову
допомогу, а тому підстав для
задоволення вимог про стягнення витрат
на правову допомогу у розмірі 1 500 грн.
немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 56, 57, 58, 60, 79, 84, 88, 169, 209,
212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 1046, 1047,
1048, 1049 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) про
стягнення заборгованості за договором
позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 500
(чотири тисячі п'ятсот) дол. США
еквівалент суми 35 955 (тридцять п'ять
тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн.
суми основного боргу за договором
позики та 7 020 (сім тисяч двадцять) дол.
США еквівалент суми 56 089 (п'ятдесят
шість тисяч вісімдесят дев'ять) грн. 80
коп. грошової винагороди за договором
позики.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 920
(дев'ятсот двадцять) грн. 45 коп. судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя С. С. Захарчук