У х в а л а

29 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Колодійчука В.М., Леванчука А.О.,Мазур
Л.М., Нагорняка В.А.,розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 липня 2014 року в справі за
позовом Державного закладу
«Луганський державний медичний
університет» до ОСОБА_6 про
відшкодування вартості за період
навчання,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що 30 вересня 2002 року між
сторонами укладено угоду «Про
підготовку фахівців з вищою освітою за
рахунок державного замовлення».
Відповідно до наказу Державного
закладу «Луганський державний
медичний університет» ОСОБА_6 був
зарахований на перший курс денного
відділення медичного факультету за
спеціальністю «лікувальна справа». Під
час обов'язкової післядипломної
практичної підготовки відповідач
пройшов інтернатуру в КЗ «Біловодська
центральна районна лікарня».

Згідно акту Контрольно-ревізійного
управління в Луганській області
№ 04-21/006 від 25 травня 2013 року відповідач
не приступив до роботи на посаду лікаря
за місцем призначення.

Посилаючись на те, що відповідач не
виконав свої зобов'язання відповідно
до укладеної угоди, позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_6 на свою користь
витрати на навчання у розмірі 37 957
гривень 54 копійки.

Рішенням Слов`яносербського районного
суду Луганської області від 25
жовтня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 18 лютого 2014 року
рішення Слов`яносербського районного
суду Луганської області від
25 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено
нове, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
Державного закладу «Луганський
державний медичний університет»
витрати на навчання у розмірі
37 957 гривень 54 копійки.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 липня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 18 лютого 2014 року залишено
без змін.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 липня 2014 року разом з
клопотанням про поновлення строку.

У клопотанні ОСОБА_6 просить поновити
зазначений процесуальний строк.

Причини пропуску строку про перегляд
судового рішення, зазначені вказаною
особою в клопотанні, з урахуванням
доданих до скарги матеріалів є
поважними, указане клопотання підлягає
задоволенню, а процесуальний строк -
поновленню.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах ОСОБА_6 додав:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України від 16 квітня 2014 року,
винесену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Алчевського міського суду Луганської
області від 31 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 23 грудня 2013 року в справі за позовом
про відшкодування вартості за період
навчання, якою рішення Алчевського
міського суду Луганської області від 31
жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 23 грудня 2013 року скасовано, а справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» (далі - постанова
Пленуму) під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту наведених заявником
доводів в обґрунтування заяви та
поданого ним як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 року не
вбачається наявних ознак, які згідно з
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судового рішення
Верховним Судом України, оскільки
норми матеріального права, на які
посилається заявник, застосовувалась у
справі, правовідносини в якій є
подібними, однак фактичні обставини
відрізняються від тих, що встановлені у
даній цивільній справі.

Крім того, копія ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 року, на яку
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права вбачається, що
судові рішення у справі скасовано, а
справу передано на новий судовий
розгляд. Посилання на ухвалу суду
касаційної інстанції, якою справу
передано на новий судовий розгляд, не є
підставою для допуску справи для
перегляду Верховним Судом України,
оскільки у ній не висловлено правової
позиції щодо застосування норм
матеріального права, а стосується
процесу доказування, встановлення
фактичних обставин, що є застосуванням
норм процесуального права.

У п. 5 постанови Пленуму роз'яснено, що
встановлений ст. 355 ЦПК перелік підстав
для подання заяви про перегляд
Верховним Судом України судових рішень
у цивільних справах є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.
Неоднакове застосування норм
процесуального права не може бути
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України.

Таким чином, наведені заявником доводи
щодо неоднакового застосування норм
матеріального права, на які він
посилається, стосуються оцінки судом
фактичних обставин справи щодо даного
конкретного спору, отже не можуть бути
підставами згідно вимог ч. 1 ст. 355 ЦПК
України для перегляду судових рішень.

З огляду на наведене, у допуску справи
до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення
строку про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 липня 2014 року задовольнити,
поновити строк про перегляд вказаного
судового рішення.

У допуску справи за позовом Державного
закладу «Луганський державний
медичний університет» до ОСОБА_6 про
відшкодування вартості за період
навчання, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 липня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:В.М.
Колодійчук А.О. Леванчук Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк