Справа № 661/1690/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року

Новокаховський міський суду
Херсонської області в складі:

головуючої судді - Ведяшкіної Ю.В.

при секретарі - Федоренко О.П.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нова Каховка
Херсонської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

у с т а н о в
и в:

05 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом в якому
просив стягнути з відповідача
матеріальну шкоду в сумі 30809,35 грн. (яка
складається з 30 239,99 грн. - вартість
матеріальних збитків, завданих в
результаті пошкодження автомобіля при
ДТП, та 500 грн. - вартість проведення
оцінки матеріальних збитків), моральну
шкоду в сумі 5000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 зазначив, що 27 листопада 2012 року,
близько 17.05 години, у темний час доби, в
с. Корсунка він керував автомобілем
«Iveco S35-10.1» державний номер НОМЕР_1, з
допустимою швидкістю для населеного
пункту, але зненацька здійснив наїзд на
свійську тварину - корову, яка належала
відповідачу ОСОБА_2, який здійснив
перегін скота в неналежному місці та у
темний час доби порушивши при цьому
ПДР, в наслідок чого його автомобіль
отримав механічні ушкодження. Винним у
зазначеному ДТП постановою суду від 21
грудня 2012 року визнано відповідача,
тому просив суд стягнути з відповідача
на його користь матеріальну шкоду в
сумі 30809, 35 грн., а також моральну шкоду в
сумі 5000 грн., яка виразилась в моральних
та психічних переживаннях, які він
зазнав у зв'язку із пошкодженням майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свій позов підтримав з підстав
зазначених в позовній заяві та просив
його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав, посилаючись на те, що
він 27 листопада 2012 року, близько 17.05
години, у темний час доби, здійснював
перегін скота через проїзну частину, та
в цей час автомобіль під керуванням
позивача ОСОБА_1, рухаючись на великій
швидкості, здійснив наїзд на двох
належних йому корів, одну з яких він
змушений був забити на місці, оскільки
вона отримала значні травми, а іншу
лікував на протязі тривалого часу.
Постановою суду його визнано винним в
зазначеному ДТП, оскільки здійснював
перегін скота у темний час доби, що їм
не оспорюється, проте вважає, що
співробітники ДАЇ незаконно не склали
протокол у відношенні позивача, який на
його думку, також винен в даному ДТП,
оскільки рухався із значним
перевищенням швидкості, тому не зміг
уникнути зіткнення, отже, просив суд
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, та
сторонами не оспорюється, 27 листопада
2012 року, близько 17.05 години в с.
Корсунка, на автошляху Корсунка -
Кринки - 200м., у темний час доби, ОСОБА_1
керував автомобілем «Iveco S35-10.1»
державний номер НОМЕР_1, та здійснив
наїзд на свійських тварин - корів,
перегін яких здійснював ОСОБА_2, якого
постановою Новокаховського міського
суду Херсонської області 21 грудня 2012
року, у зв'язку з порушенням п. 7.7 Правил
дорожнього руху України, визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП, та піддано адміністративному
стягненню у виді штрафу в розмірі 340
грн. Протокол про адміністративне
правопорушення у відношенні ОСОБА_1 не
складався.

Згідно звіту про оцінку матеріального
збитку від 03.03.2013 року № 116/12-12 вартість
матеріального збитку, завданого
власникові автомобіля «Iveco S35-10.1»
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
в результаті його пошкодження при ДТП
за умов економічної недоцільності
відновлювального ремонту дорівнює
його ринкової вартості до моменту ДТП
та складає: 30239,99 грн.

Вартість проведеної експертизи, згідно
квитанції № 7 від 20.12.2012 року складає 500
грн.

Згідно висновку судової автотехнічної
експертизи від 22.01.2014 року № 56/10.13:

1. У даній дорожньо-транспортної
ситуації належні дії водія Iveco S35
регламентувалися вимогами п.п. 12.2, 12.3
Правил дорожнього руху, згідно з яким
він повинен був:

- при русі обрати безпечну швидкість
виходячи з умов видимості дороги, яка в
даному випадку могла складати не
більше 29,5-30,3 км/ч.;

- з моменту виникнення об'єктивної
небезпеки для подальшого руху ( в
даному випадку з моменту настання
об'єктивної видимості корови на
проїжджій частині) негайно вжити
заходів для зменшення швидкості аж до
зупинки транспортного засобу.

Оскільки, в ухвалі суду і відповідях
суду на клопотання експерта не
міститься інформації, з якої відстані
для водія автомобіля наступала
об'єктивна видимість корови на
проїжджій частині, то, в кінцевому
підсумку дана обставина обумовлює
неможливість проведення у повному
обсязі експертного дослідження з
встановлення наявності (відсутності) у
водія автомобіля Iveco S35 технічної
можливості запобігти настання даної
події - наїзду на корову.

На підставі проведеного дослідження з
наявним вихідним даним категорично
можливо зробити висновок лише про те,
що рухаючись з допустимою швидкістю
(29,5-30,3 км/год) водій автомобіля Iveco S35 мав
технічну можливість запобігти
настання ДТП, зупинивши свій
автомобіль екстреним гальмуванням,
якщо об'єктивна видимість тварини
(корови) на проїжджій частині
проявлялася йому на відстані більше 14,6
м., якщо об'єктивна видимість тварини
(корови) виявлялася йому на меншій
відстані ніж 13,7 м. - такої можливості у
водія автомобіля Iveco S35 не було.

2. Належні дії погонича тварин по
забезпеченню безпеки дорожнього руху у
даній дорожній ситуації
регламентуються вимогами п.п. 7.6, 7.7 г
Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 1.3 ПДР учасники
дорожнього руху зобов'язані знати й
неухильно виконувати вимоги цих
Правил, а також бути взаємно
ввічливими; до п.п 7.6 ПДР переганяти
стадо тварин по дорозі дозволяється
лише у світлу пору доби, при цьому
залучається така кількість погоничів,
щоб можна було направляти тварин
якомога ближче до правого краю дороги і
не створювати небезпеку та перешкод
іншим учасникам дорожнього руху; до п.п.
7.7 «г» ПДР особам, що керують гужовим
транспортом, і погоничам тварин
забороняється: переганяти тварин по
дорогах у темну пору доби та в умовах
недостатньої видимості.

Відповідно до п.п. 2.3 «б» ПДР для
забезпечення безпеки дорожнього руху
водій зобов'язаний: бути уважним,
стежити за дорожньою обстановкою,
відповідно реагувати на її зміну; до 12.1
ПДР під час вибору в установлених межах
безпечної швидкості руху водій повинен
ураховувати дорожню обстановку, а
також особливості вантажу, що
перевозиться, і стан транспортного
засобу, щоб мати змогу постійно
контролювати його рух та безпечно
керувати ним; до 12.2 ПДР у темну пору
доби та в умовах недостатньої
видимості швидкість руху повинна бути
такою, щоб водій мав змогу зупинити
транспортний засіб у межах видимості
дороги; до 12.3 ПДР у разі виникнення
небезпеки для руху або перешкоди, яку
водій об'єктивно спроможний виявити,
він повинен негайно вжити заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного
для інших учасників руху об'їзду
перешкоди.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК
України, джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Свідки: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, в судовому засіданні
повідомили, що очевидцями події ДТП
вони не були, а були свідками наслідків
ДТП, які відображені в схемі, складеній
співробітниками ДАЇ.

Отже, враховуючи встановлені судом
обставини та аналізуючи вимоги чинного
законодавства, суд дійшов висновків, що
зазначена ДТП та її наслідки
знаходяться в причинному зв'язку з
діями позивача, який рухався з
перевищенням швидкості допустимої в
наведених умовах та проявив
неуважність до дорожньої ситуації що
склалася, що також підтверджується
його поясненнями, даними в ході
судового розгляду справи, відповідно
до яких він не вживав заходів до
гальмування, оскільки не бачив
перешкоди; а також підтверджується
обсягом пошкоджень автомобілі, які є
значними, та ушкодженнями, завданими
тваринам, які мають вагу понад 700 кг.,
одна з яких отримала такі ушкодження,
що потягли за собою необхідність її
негайного забою, що в сукупності, на
думку суду свідчить про велику
швидкість автомобіля під керуванням
позивача, та як вже було зазначено вище
неуважність позивача.

При цьому позивач не надав суду доказів
на підтвердження того, що він мав по
ходу руху транспорту перешкоди, які б
заважали йому завчасно побачити тварин
та вжити заходів до гальмування або до
повної зупинку транспортного засобу та
відповідно уникнути зіткнення, а також
не надав доказів на підтвердження того,
що він не мав технічної можливості
уникнути зіткнення;

посилання позивача в позовній заяві на
те, що корови вибігли на проїзну
частину зненацька, що позбавило його
можливості вчасно вжити заходів, суд
сприймає критично, оскільки суду не
надано доказів на підтвердження таких
обставин.

З огляду на вищевикладене, керуючи ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК
України, суд -

в и р
і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Новокаховський міський суд. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

Суддя Ю. В. Ведяшкіна