Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2014 р.
Суворовський районний суд міста Одеси
в складі

головуючого судді Сувертак
І.В.

при секретарі Мамренко
Г.Г., Стецюра О. Г.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
виконкому Одеської міської ради, ЖБК
«Ленінський-33» , про визнання квартири
об,єктом спільної сумісної власності
подружжя, визнання право власності,
визнання недійсним довідок і
свідоцтва про право власності,
визнання недійсним договору дарування
спірної квартири, визнання недійсним
реєстрації права власності, стягнення
моральної шкоди в розмірі 35 000,00 грн.,

Установив:

Позивачка звернулась з
позовними вимогами до відповідачів 20
грудня 2012 року, які на протязі розгляду
справи неодноразово уточнювала та
доповнювала, та остаточну позовну
заяву і вимоги в новій редакції подано
до суду 19 травня 2014 року л.с.167-173, а саме
позивач просить : про визнання квартири
АДРЕСА_1 об,єктом спільної сумісної
власності подружжя, визнання за ОСОБА_1
права приватної спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1,
визнання недійсним довідок ЖБК
«Ленінський-33» від 17 грудня 2003 року №195
та про сплату грошових внесків на ім.,я
ОСОБА_2, визнання недійсним свідоцтва
про право власності від 15 березня 2004
року на ім.,я ОСОБА_2, визнання недійсним
договору дарування від 17 грудня 2012
року квартири АДРЕСА_1, визнання
недійсним реєстрації права власності
та скасування даної реєстрації ,
стягнення моральної шкоди в розмірі 35
000,00 грн.

Позивач свої вимоги мотивує
тим, що перебувала з відповідачем
ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі з 1987
року по 2003 рік, В спірну квартиру
вселилась як дружина відповідача, де
проживає по теперішній час. Спірну
квартиру отримував відповідач ОСОБА_2,
як член житлово-будівельного
кооперативу він сплачував внески, але
за ствердженням позивачки потім вона
сплачувала пайові внески за спірну
квартиру. Але, ОСОБА_2 - батько її
колишнього чоловіка, на підставі
довідки ЖБК «Ленінський 33» №195 від 17
грудня 2003 року отримав 25 лютого 2004 року
свідоцтво про право власності на
спірну квартиру. 17 грудня 2012 року
ОСОБА_2( батько ) , подарував ОСОБА_3
(сину) спірну квартиру на підставі
договору дарування , посвідченого
приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 за
№1421 в реєстрі.

Позивачка вказує , що вона
дізналась про зазначені вище обставини
тільки в грудні 2012 року. Позивачка
вважає спірну квартиру об,єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
а відповідач ОСОБА_3 застосував
відносно позивачки обман щодо
отримання права власності на спірну
квартиру та в подальшому укладання
договору дарування квартири. Позивачка
посилається на те, що вона внесла 1/3
частину від вартості квартири і на
підставі цього має право на свою частку
в квартирі.

В судовому засіданні
позивачка підтримала позовні вимоги і
обґрунтування , які викладенні на л.с.
2-3,19-21, 167-173, просив їх задовольнити в
повному обсязі.

В судовому засіданні
представник відповідачів позов не
визнав повністю, підтримав письмові
заперечення на л.с.69., л.с. 207-208, просив
відмовити в задоволенні позову.

З,ясував обставини справи,
заслухав пояснення сторін, дослідив та
проаналізував представлені докази, що
містяться в матеріалах справи, суд
робить висновок про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Судом встановлено, що спірну
квартиру отримав 22 липня 1982 року
відповідач ОСОБА_2 , складом сім,ї з
чотирьох осіб : дружина, донька , син і
він сам, на підставі ордеру №504 (л.с.71),
дана квартира розташована в
кооперативному будинку, пайовий внесок
за квартиру сплачено ОСОБА_2 в 1993 році
л.с.70. Відповідач ОСОБА_2 отримав
свідоцтво про право власності на
спірну квартиру від 17 грудня 2003 року
№195 ( л.с.6).

17 грудня 2012 року ОСОБА_2
подарував своєму сину ОСОБА_3 спірну
трьох кімнатну квартиру, на підставі
договору дарування від 17 грудня 2012 року
, посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 л.с.22

Позивачка ОСОБА_1 перебувала
в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_3 з 1987 року по 2003
рік, вселившись в спірну квартиру як
дружина сина В квартирі на даний час
проживають позивачка з сином ОСОБА_7, а
зареєстровані позивачка з сином і
відповідач ОСОБА_3 , що відображено в
довідки №312 від 07.05.2014 року (л.с.176).

Посилання позивачки на те, що
вона сплатила в 1992 році 1/3 частину
вартості даної квартири, а квартира є
об,єктом права спільної сумісної
власності, а ОСОБА_2 не може бути
власником квартири, є безпідставними і
не підтвердженим будь-якими доказами .
Також не має ні яких обґрунтованих
підстав визнавати недійсними довідку
і договір дарування, реєстрацію права
власності. Позивачем також не
доведено в суді в чому моральна шкода,
заподіяна відповідачами.

Представлені суду матеріали
ні яким чином не доказують законність
позовних вимог позивача.

Відповідно до норм ч.1ст.58 ЦПК
України: належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Вимоги статті 10,60 ЦПК
України передбачають, що кожна сторона
зобов,язані довести ті обставини , на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, ч.2 ст.59 ЦПК
України зазначає, що обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджу ватись іншими
засобами доказування.

Норми статті 13 ЦК України
визначають , що цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства
(ч1), не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання
правом в інших формах ( ч.3 ).

З урахуванням встановленого,
суд вважає, що позивач не довів в
судовому засіданні обґрунтованість
своїх позовних вимог, які базуються на
припущеннях, тому відмовляє в повному
обсязі.

Керуючись ст.3, 10, 11, 14, 57- 64, 77, 169
,88,174, 209, 212 - 215, 218, 222, 294 ЦПК України,
ст..ст.12-16 ЦК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3,
виконкому Одеської міської ради, ЖБК
«Ленінський-33» , третя особа приватний
нотаріус ОМНО ОСОБА_5, про визнання
квартири АДРЕСА_1 об,єктом спільної
сумісної власності подружжя, визнання
за ОСОБА_1 права приватної спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1, визнання недійсним довідок
ЖБК «Ленінський-33» від 17 грудня 2003 року
№195 та про сплату грошових внесків на
ім.,я ОСОБА_2, визнання недійсним
свідоцтва про право власності від 15
березня 2004 року на ім.,я ОСОБА_2,
визнання недійсним договору дарування
від 17 грудня 2012 року квартири АДРЕСА_1,
визнання недійсним реєстрації права
власності та скасування даної
реєстрації , стягнення моральної шкоди
в розмірі 35 000,00 грн. - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя