Апеляційний суд міста Києва
інстанції - Савлук Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 31 липня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕЛАН», третя особа -
директор Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕЛАН» ОСОБА_3, про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського суду м. Києва
від 31 липня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ТОВ «ЕЛАН», третя
особа - директор ТОВ «ЕЛАН» ОСОБА_3, про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.
Вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам
закону. В апеляційній скарзі зазначає,
що судом першої інстанції не взято до
уваги те, що в порушення вимог ст.148 КЗпП
України апелянта звільнено 08 січня 2014
року, а трудовий договір припинений 30
травня 2014 року. Зазначає, що судом
безпідставно взято до уваги службові
записки 30 грудня 2014 року, 31 січня 2014
року, 28 лютого 2014 року, 31 березня 2014
року, 30 квітня 2014 року, 30 травня 2014 року,
неправомірно відхилено клопотання про
допит свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
для всебічного з'ясування обставин
справи не витребувано журнал вихідної
кореспонденції, табелі обліку робочого
часу.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

Сторони в даній справі перебували з 2011
року у трудових відносинах.

05 травня 2011 року наказом №22-ос позивача
ОСОБА_2 було призначено на посаду
директора з економіки ТОВ «ЕЛАН».

05 серпня 2011 року наказом №42-ос ОСОБА_2
переведено на посаду заступника
директора з оплатою пропорційно
відпрацьованому часу відповідно до
наказу директора ТОВ «ЕЛАН» від 27
лютого 2009 року №4-ос, робочий день -
середа.

Судом встановлено, що ОСОБА_2за умовами
трудового договору мав працювати один
робочий день на тиждень - середа, при
прийнятті на роботу був ознайомлений з
Посадовою інструкцією заступника
директора ТОВ «ЕЛАН», яка затверджена
директором ТОВ «ЕЛАН» ОСОБА_3 08 серпня
2011 року, та Правилами внутрішнього
трудового розпорядку, які затверджено
Протоколом загальних зборів трудового
колективу ТОВ «ЕЛАН» від 28 грудня 2011
року.

За Правилами внутрішнього трудового
розпорядку ТОВ «ЕЛАН» робочий день
працівників товариства розпочинається
о 09:00 год. та закінчується о 18:00 год.,
обідня перерва з 13:00 год. по 14:00 год.

За домовленістю між працівником та
роботодавцем за умови дотримання
інтересів виробництва, працівнику може
бути встановлено індивідуальний
графік роботи, але за умови, що початок
та закінчення робочого дня
відрізняється від
загальновстановленого на підприємстві
не більше ніж на годину (п.3.2 Правил)

За необхідності підприємство може
встановлювати окремим працівникам за
їхньою згодою індивідуальний режим
робочого часу. Це оформлюють наказом по
підприємству. Таке рішення не повинно
суперечити законодавству, (п.3.4 Правил)

Працівники підприємства зобов'язані
відмічатись у відділі кадрів після
приходу на роботу та після закінчення
роботи в порядку, розробленому
відділом кадрів та затвердженому
директором підприємства. Облік часу
виходу на роботу та закінчення роботи
ведуть у табелі обліку використання
робочого часу ф. П-5. (п.3.7 Правил)

31 січня 2014 року, 28 лютого 2014 року, 31
березня 2014 року інспектором відділу
кадрів ТОВ «ЕЛАН» подано службові
записки директору ТОВ «ЕЛАН» про
відсутність заступника директора
ОСОБА_2 на роботі з 01 грудня 2013 року.

На підставі наказів директора ТОВ
«ЕЛАН» ОСОБА_3 від 31 січня 2014 року №2- ос,
від 28 лютого 2014 року №6-ос, від 31 березня
2014 року №10-ос, від З0 квітня 2014 року
№11-ос, від 30 травня 2014 року №14-ос за
відсутності пояснень заступника
директора ОСОБА_2 про відсутність на
роботі в табелі обліку робочого часу
вносилась відмітка НЗ (відсутність з
нез'ясованих причин) та припинено
нарахування заробітної плати за період
з січня по травень 2014 року.

03 січня 2014 року за вих.№1/2014) та від 25
лютого 2014 року за вих.№6/2014 ТОВ «ЕЛАН»
направило на адресу ОСОБА_2 листи з
пропозицією повідомити про причини
неявки на роботу з грудня 2013 року та
попередженням про застосування
положень ст. ст. 147, 40 КЗпП України,проте
листи не були вручені адресату,
повернуті товариству у зв'язку з
закінченням встановленого терміну
зберігання.

28 травня 2014 року працівниками ТОВ
«ЕЛАН» - інспектором відділу кадрів
ОСОБА_4, заступником директора з
наукової роботи ОСОБА_5, начальником
режимно-секретного органу ОСОБА_6
складено Акт про відсутність
заступника директора ОСОБА_2 на роботі
з 01 грудня 2013 року та його пояснень про
причини неявки на роботу протягом
тривалого часу.

Наказом №15-ос директора ТОВ «ЕЛАН»
ОСОБА_3 від 30 травня 2014 року ОСОБА_2
звільнено за прогул без поважних
причин з 08 січня 2014 року на підставі п. 4
ст. 40 КЗпП України, У наказі зазначено
підставу звільнення: табелі обліку,
службові записки, акт від 28 травня 2014
року, (а.с.8)

24 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з даним позовом, просив
постановити рішення, яким визнати його
звільнення з роботи на підставі п.4 ч.І
ст.40 КЗпП України незаконним, поновити
його на роботі у ТОВ «ЕЛАН» на посаді
заступника директора, стягнути з ТОВ
«ЕЛАН» середній заробіток за час
вимушеного прогулу, а також
компенсацію за заподіяну йому моральну
шкоду в розмірі 10 000,00 грн. В
обґрунтування позовнимх вимог
посилався на те, що підстави для його
звільнення за прогули відсутні,
процедура звільнення проведена з
порушенням норм трудового
законодавства, яке вимагає при
звільненні за даних обставин отримати
письмові пояснення працівника щодо
причин відсутності на робочому місці,
наказ про звільнення йому вручено не
було, весь час позивач сумлінно
виконував покладені на нього обов'язки,
про що свідчить нотаріально посвідчена
довіреність від 05 березня 2013 року, яка
видана директором ТОВ «ЕЛАН» ОСОБА_3 на
ім'я позивача і уповноважує позивача
представляти інтереси «ТОВ «ЕЛАН» в
усіх державних, громадських,
господарських та інших підприємствах з
правом підпису від імені директора
товариства цивільно-правових
договорів, контрактів, вести фінансову
та господарську діяльність, до часу
звернення до суду довіреність не
скасована та не відкликана, тому
трудові відносини продовжували
тривати, хоча на той момент було вже
видано наказ про його звільнення.ю

Відповідач позов не визнав, надав
пояснення, у яких зазначав, що
звільнення позивача було проведено з
дотриманням вимог трудового
законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано доказів та
не заявлено клопотань про їх
витребування на підтвердження
дотримання ним правил внутрішнього
трудового розпорядку товариства та
виконання ним своїх трудових
обов'язків у період з грудня 2013 року, а
також на спростування наведених
відповідачем обставини, які
підтверджуються письмовими доказами,
про відсутність позивача на роботі з 01
грудня 2013 року без поважних причин.

Обставин, які б свідчили про порушення
трудових прав позивача при
застосуванні роботодавцем
дисциплінарного стягнення за
порушення трудової дисципліни у
вигляді звільнення з підстав,
передбачених п.4 ст.40 КЗпП України, не
встановлено.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, вважає, що вони
відповідають обставинам справи,
наданим сторонами доказам та вимогам
закону.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що у наказі про звільнення від 30 травня
2014 року зазначено дату звільнення - з 8
січня 2014 року не впливає на
правильність висновків суду, зважаючи
на те, що позивач звільнений за прогули,
вчинені з 1 грудня 2013 року до 30 травня
2014 року. Доказів про те, що в цей період
часу позивач виходив на роботу та ним
виконувались трудові обов'язки суду
надано не було. З вимогами про зміну
дати звільнення позивач ні до
роботодавця, ні до суду не звертався.

Також колегія суддів відхиляє доводи
скарги про те, що акт від 28 травня 2014
року підписаний зацікавленою особою
ОСОБА_4, яка є дружиною директора,
зважаючи на те, що крім інспектора
відділу кадрів ОСОБА_4, акт був
складений та підписаний і іншими
працівниками ТОВ «ЕЛАН» заступником
директора з наукової роботи ОСОБА_5,
начальником режимно-секретного органу
ОСОБА_6, доказів про зацікавленість цих
осіб у звільненні позивача не
надавалось, як і доказів на
підтвердження припущення позивача про
можливу підробку підпису ОСОБА_5

Апеляційним судом було задоволено
клопотання позивача про допит свідків,
витребування та огляд табелів обліку
робочого часу, журналу обліку наказів.

Допитані судом свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, які працювали у ТОВ «ЕЛАН» і
звільнились у травні та лютому 2014 року,
надали пояснення про те, що позивач
працював у товаристві, проте не могли
пояснити які саме трудові обов'язки ним
виконувались, не могли стверджувати, що
позивач був на роботі у робочі дні у
період з грудня 2013 року.

Судом також були досліджені табелі
обліку робочого часу, з яких
встановлено, що з січня 2014 року позивач
не був протабельований. У грудні 2013
року у робочі дні позивача проставлена
відмітка «р», проте відповідач
стверджував, що з грудня 2013 року
позивач на роботу не виходив, що
підтверджується службовими записками
інспектора відділу кадрів, актом від 28
травня 2014 року, проте, припускаючи, що
невихід позивача на роботу у грудні 2013
року зумовлений поважними причинами,
він був протабельований.

Таким чином, доказами, які були надані
позивачем та досліджені апеляційним
судом, не підтверджується, що позивач в
період з грудня 2013 року виходив на
роботу і виконував свої трудові
обов'язки.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 31 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: