АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Цимбал І.К.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Качана В.Я., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою Міністерства
охорони здоров»я України на рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
3 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства охорони
здоров»я України, третя особа
Територіальна державна інспекція з
питань праці у м.Києві про визнання
незаконними та скасування наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
Міністерства охорони здоров»я України
(далі - МОЗ України), третя особа
територіальна державна інспекція з
питань праці у м.Києві і просила
винести рішення, яким визнати
незаконним та скасувати наказ
Міністерства охорони здоров»я України
від 14.07.2014 року №116-О «Про оголошення
догани ОСОБА_1».

Зазначала, що догана винесена з
порушення трудового законодавства.

Рішенням Дарницького районного
суду м.Києва від 3 жовтня 2014 року позов
задоволено /а.с.189-191/.

Судовим рішенням наказ МОЗ
України від 14.07.2014 року №116-О «Про
оголошення догани ОСОБА_1» визнано
незаконним та скасовано.

В поданій апеляційній скарзі МОЗ
України просить скасувати рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
3 жовтня 2014 року як постановлене на
неповно з"ясованих обставинах з
порушенням вимог матеріального та
процесуального права і ухвалити нове
рішення, яким відмовити у позові у
повному обсязі /а.с.192-194/.

Скаржник зазначав, що судом
неправильно дана оцінка допущених
позивачкою порушень її трудових
обов»язків.

В ході розгляду справи третьою
особою до участі у розгляді справи
залучено Територіальну державну
інспекцію з питань праці у м.Києві з
посиланням на те, що цією інспекцією
здійснювалась перевірка правомірності
накладення дисциплінарного стягнення
на позивачку.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовної заяви з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу свої вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення першої
інстанції не відповідає.

Як слідує з матеріалів справи,
відповідно до Наказу №171к від 14.09.2004
року по Державному фармакологічному
центру МОЗ України позивачку ОСОБА_1
призначено на посаду молодшого
наукового співробітника відділу
координації та контролю клінічних
випробувань лікарських засобів з 14.09.2004
року.

В подальшому позивачка
неодноразово переводилась на інші
посади в межах Департаменту
координації та контролю клінічних
випробувань лікарських засобів МОЗ
України.

Останнім призначенням позивачки
є посада Генерального директора
Державного підприємства «Державний
експертний центр Міністерства охорони
здоров»я України» (далі - Центр), згідно
Наказу від 21.06.2013 року за №118-0 за
підписом Міністра охорони здоров»я
України /а.с.15,6-14/.

Встановлено, та не заперечується
сторонами, що на час розгляду справи
позивачка ОСОБА_1 є працевлаштованою на
цій посаді Генерального директора
Державного підприємства «Державний
експертний центр Міністерства охорони
здоров»я України».

Згідно статуту Державного
підприємства «Державний експертний
центр Міністерства охорони здоров»я
України», затвердженого Наказом
Міністра МОЗ України від 16.05.2013 року
№72-0, це підприємство є уповноваженою
МЗС України спеціалізованою
експертною установою у сфері
доклінічного вивчення, клінічних
випробувань та державної реєстрації
лікарських засобів (в тому числі
медичних імунобіологічних препаратів)
в межах, що визначенні Законами України
«Про лікарські засоби» та «Про захист
населення від інфекційних хвороб», яка
також є головною організацією у сфері
здійснення фармаконагляду,
стандартизації медичної допомоги та
медичного, в тому числі
фармацевтичного, обслуговування,
включаючи розробку відповідних
медико-технологічних документів та
проектів нормативних актів, що
заснована на державній власності та
належить до сфери управління МОЗ
України.

Повноваження генерального
директора Центру визначені у розділі 8
статуту Центру/а.с.45-67/.

Так, згідно статутних норм
Центру, позивачка, як Генеральний
директор наділена, зокрема, такими
повноваженнями:

- управління Центром
здійснюється його Генеральним
директором, який підзвітний МОЗ (п.8.2.);

- Генеральний директор
призначається на посаду та
звільняється з посади МОЗ (п.8.3.);

- затверджує за погодженням з МОЗ
структуру і штатний розпис Центру у
випадках визначених законодавством
(п.8.8.);

- затверджує положення про
структурні підрозділи Центру за
поданням керівників цих підрозділів
(п.8.8.);

- у встановленому порядку
призначає на посади та звільняє з
посад працівників Центру (п.8.8.).

А, відповідно до п.23 трудового
контракту від 21.06.2013 року позивачка, як
Генеральний директор Центру укладає
трудові договори з працівниками
підприємства відповідно до
законодавства. Зобов»язана вживати
заходи до створення в кожному
структурному підрозділі і на кожному
робочому місці умови праці відповідно
до вимог нормативних актів, а також
забезпечити додержання прав
працівників, гарантованих
законодавством про охорону праці
/а.с.9-10/.

Згідно Наказу №116-0 від 14.07.2014 року за
підписом Міністра О.Мусія позивачці
оголошена догана за «неналежне
виконання обов»язків передбачених
контрактом» /а.с.17/.

Згідно указаного Наказу підставою
оголошення догани послужив «Акт
перевірки Державного підприємства
«Державний експертний центр
Міністерства охорони здоров»я
України» щодо обставин, викладених у
листі ОСОБА_3 від 30.05.2014 року від 20.06.2014
року №1» .

Вважаючи указаний Наказ про оголошення
догани незаконним, позивачка
звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, та визнаючи
незаконним Наказ №116-0 від 14.07.2014 року
про оголошення догани позивачці, суд
першої інстанції виходив з того, що в
діях позивачки, як Генерального
директора Центру відсутні ознаки
порушення її трудових обов»язків.

Крім того, як зазначив суд,
третьою особою Територіальною
державною інспекцією з питань праці у
м.Києві не встановлено порушень
позивачкою трудових прав працівника
Центру ОСОБА_3

Судом встановлено, що директор
департаменту доклінічних та клінічних
випробувань ДП»Державний експертний
центр МОЗ» ОСОБА_3 обіймає зазначену
посаду з 16.03.2011 року і за своїм
службовим статусом підпорядкована
позиваці ОСОБА_1, як генеральному
директору Центру.

Як слідує з матеріалів справи,
ОСОБА_3 з 28.08.2013 року по 20.09.2013 рік, з
23.09.2013 рік по 4.10.2013 рік, з 7.10.2013 рік по
30.10.2013 рік, з 31.10.2013 рік по 15.11.2013 рік, з
18.11.2013 рік по 13.12.2013 рік, з 16.12.2013 рік по
31.12.2013 рік перебувала на лікарняному у
зв»язку з вагітністю та пологами.

З 28.05.2014 року по цей час ОСОБА_3
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку.

Наказом позивачки, як
Генерального директора Центру від
3.09.2013 року за №474-к введено в дію, та
затверджені Міністерством охорони
здоров»я України організаційну
структуру та новий штатний розпис
Центру, відповідно до якого
департамент, який очолювала ОСОБА_3
було ліквідовано та на його базі
утворено новий департамент експертизи
матеріалів доклінічних та клінічних
випробувань /а.с.101-102, 103-111/.

Між тим, будучи відповідальною
за дотримання чинного законодавства у
сфері трудових відносин з працівниками
Центру, позивачка ОСОБА_1, скасувавши
3.09.2013 року посаду директора
департаменту доклінічних та клінічних
випробувань ДП «Державний експертний
центр МОЗ», яку обіймала ОСОБА_3,
Генеральний директор Центру позивачка
ОСОБА_1 не запропонувала їй будь-яку
іншу посаду, яка б її задовольняла.

Крім того, з недотриманням норм
трудового законодавства, скасувавши
посаду ОСОБА_3, позивачка не вирішила
питання про її вивільнення в порядку п.1
ст.40 КЗпП, чи переведення її на іншу
роботу в порядку ст. 32 КЗпП.

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 хоча і
перебувала на лікарняному у зв»язку з
вагітністю та пологах в період
затвердження нового штатного розпису
(3.09.2013), однак в період з 20.09.2013 рік по
23.09.2013 рік, з 4.10.2013 по 7.10.2013 рік, з 30.10.2013
рік по 31.10.2013 рік, з 15.11.2013 рік по 18.11.2013
рік, з 13.12.2013 рік по 16.12.2013 рік вона,
ОСОБА_3, перебувала на роботі, а тому
позивачка, як Генеральний директор,
мала можливість у зазначені проміжки
часу перебування ОСОБА_3 на роботі
вирішити питання з її
працевлаштуванням.

Між тим, позивачка не виконала того, що
вимагає трудове законодавство, а лише
надіслала ОСОБА_3 лист від 26.09.2013 року за
№16/1023/К, де повідомляється, що вона,
ОСОБА_3, залишається на посаді
директора Департаменту доклінічних та
клінічних випробувань, відповідно до
штатного розпису, який був чинним до
4.09.2013 року, а нова посада буде для неї
визначена після виходу її з
лікарняного та відпустки./а.с.113/.

Тобто, позивачка, як Генеральний
директор повідомила свого працівника,
що, незважаючи на те, що її посада
скорочена з 3.09.2013 року, цей працівник
залишається на неіснуючій посаді, а
питання працевлаштування буде
вирішено після виходу працівника з
лікарняного та відпустки по догляду за
дитиною до трьох років.

Колегія суддів вважає, що такий підхід
до вирішення працевлаштування ОСОБА_3
після скорочення її посади є грубим
порушенням трудового законодавства
працівника, а обіцянка того, що ОСОБА_3
буде рахуватись на неіснуючий посаді є
фікція і обман працівника, оскільки
Центр є бюджетною організацією, а тому
фонд заробітної плати виділяється
Центру лише згідно штатного розпису, (в
якому посади позивачки не існує), також
в цьому випадку неможливе відрахування
до обов»язкових фондів із неіснуючої в
штатному розписі посади.

Також обіцянка (яка не передбачена
чинним законодавством)
працевлаштувати ОСОБА_3 через декілька
років (з урахуванням відпустки по
догляду за дитиною до трьох років), на
думку колегії суддів, не може
забезпечувати працівнику мати
гарантовану роботу, оскільки невідомо,
які зміни можуть статися в роботі
Центру і як ця обіцянка в майбутньому
може бути дотримана.

Такий підхід до вирішення
працевлаштування скороченого
працівника може негативно вплинути на
психологічний стан не лише вагітної
жінки, якою була на той час ОСОБА_3, що
свідчить про грубе порушення вимог
трудового законодавства позивачкою
ОСОБА_1.

При цьому, колегія суддів не
надає доказового значення Акту
перевірки додержання законодавства
про працю ДП «Державний експертний
центр Міністерства охорони здоров»я
України» від 11.06.2014 року за №26-09-47/741
виконаного Територіальною державною
інспекцією з питань праці у м.Києві,
згідно якого не виявлено порушень
трудового законодавства з боку
позивачки ОСОБА_4 в частині скорочення
посади ОСОБА_3, оскільки цим
перевіряючим органом не дана належна
правова оцінка порушення трудових
прав ОСОБА_3.

Крім того, колегія суддів
відхиляє довід позивачки, як доказ
дотримання нею трудового
законодавства в тій частині, що суду
надано письмову пропозицію надати
ОСОБА_3 посаду експерта відділу
експертизи матеріалів на лікарські
засоби, що подаються на реєстрацію
управління експертної роботиё
оскільки ця пропозиція надіслана
поштою ОСОБА_3 у травні 2014 року, тобто,
через 9 місяців після скорочення її
посади директора департаменту до
клінічних та клінічних випробувань
ДП»Державний експертний центр МОЗ».

Оскільки після звернення 22.05.2014 року
ОСОБА_3 до Генерального директора
Центру ОСОБА_1 надати відпустку по
догляду за дитиною до трьох років,
гендиректор відмовила їй у цьому,
повернувши цю заяву поштою заявниці
/а.с.97,99/.

З 28.05.2014 року за наполяганням
ОСОБА_3, їй була надана відпустка по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку, на термін до 12.03.2017
року. При цьому, заяву на відпустку
гендиректор ОСОБА_1 не прийняла
/а.с.31,121/.

30.05.2014 року ОСОБА_3 звернулась зі
скаргою на ім»я Міністра охорони
здоров»я про порушення її трудових
прав Генеральним директором Центру
ОСОБА_1 /а.с.93-94/.

Зокрема, в зазначеній скарзі йдеться,
що ОСОБА_1 відмовила скаржниці ОСОБА_3 у
наданні відпустки по догляду за
дитиною до досягнення дитиною трьох
років, починаючи з 28.05.2014 року. При цьому
гендиректор вимагав згоди на
переведення її, ОСОБА_3, з посади
директора департаменту на
нерівноцінну (значно нижчу) посаду
експерта.

У зв»язку з цією скаргою ОСОБА_3
за розпорядженням Міністра призначено
комісійну перевірку фактів викладених
у скарзі.

За результатами перевірки
складено «Акт перевірки Державного
підприємства «Державний експертний
центр Міністерства охорони здоров»я
України» від 20.06.2014 року щодо обставин,
викладених у листі ОСОБА_3 від 30.05.2014
року», який і послужив підставою для
оголошення догани гендиректору ОСОБА_1
/а.с.20-24/.

Зі змісту зазначеного Акту
слідує наступне.

ОСОБА_3 відповідно до Наказу Центра від
16.03.2011 року за №105-к переведена на
посаду директора Департамента
доклінічних та клінічних випробувань.

А, згідно до наказу Центру від 3.09.2013
року №474-к введено в дію затверджені
МОЗ України організаційну структуру та
штатний розпис, згідно якого, замість
Департаменту доклінічних і клінічних
випробувань (який очолює ОСОБА_3),
передбачено департамент експертизи
матеріалів доклінічних та клінічних
випробувань. На посаду новоствореного
департаменту призначено директором
ОСОБА_5

Листом від 26.09.2013 року №16/1083/К ОСОБА_3,
яка перебувала на бюлетені з приводу
збереження вагітності, повідомлено, що
у зв»язку зі зміною організаційної
структури та штатного розпису, після
закінчення періоду тимчасової
непрацездатності та виходу на роботу,
їй, ОСОБА_3, буде запропонована посада.

Також, згідно зазначеного Акту
перевірки скарги ОСОБА_3, слідує, що
листом від 18.06.2014 року за №20/34/Г ОСОБА_1
надіслала Наказ Центру від27.05.2014 року
за №217к про надання ОСОБА_3 відпустки по
догляду за дитиною до досягнення
дитиною трирічного віку.

Комісія вважає, що гендиректор ОСОБА_1
фактично не повідомивши ОСОБА_3 про
зміну в організації виробництва і
праці, не попередивши її за два місяці,
що є порушенням ст.32 КЗпП, перевела її з
посади директора на іншу посаду
експерта зі зміною істотних умов праці.

Отже, відповідно до зазначеного Акту,
комісією виявлені наступні порушення
Генерального директора ОСОБА_1: 1.
порушення ст. 32 КЗпП при переведенні
ОСОБА_3 на іншу посаду зі зміною
істотних умов праці без попередження
її за два місяці; 2. в порушення ст.42 КЗпП
ОСОБА_3 при скороченні чисельності
працівників чи зміні штату, не була
запропонована посада директора
новоствореного департаменту
експертизи матеріалів, а прийнято на
посаду керівника цього підрозділу
ОСОБА_5; 3. ОСОБА_3 надана відпустка по
догляду за дитиною до трьох років без
заяви самої ОСОБА_3, що є порушенням
чинного законодавства про відпустки; 4.
На цей час ОСОБА_3, перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
трьох років і числиться на посаді
директора Департаменту доклінічних і
клінічних випробувань, незважаючи на
те, що ця посада в новому штатному
розписі відсутня.

Згідно наказу Міністерства охорони
здоров»я України від 14.07.2014 року №116-О
ОСОБА_1 оголошено догану, підставою
якої послужив «Акт перевірки
Державного підприємства «Державний
експертний центр Міністерства охорони
здоров»я України» від 20.06.2014 року
/а.с.17/.

Таким чином, МОЗ України дотримано
місячного терміну, передбаченого ст.148
КЗпП, для оголошення догани ОСОБА_1,
тобто, з моменту виявлення
дисциплінарного порушення - з часу
складання та підписання «Акту
перевірки Державного підприємства
«Державний експертний центр
Міністерства охорони здоров»я
України» від 20.06.2014 року.

При цьому, колегія суддів з дотриманням
вимог ч.2 ст.148 КЗпП враховує лише ті
порушення, які вчинені позивачкою в
межах шести місяців до оголошення їй
догани.

Так, колегія суддів погоджується з
Актом виявлених порушень в частині
того, що ОСОБА_3 надана відпустка по
догляду за дитиною до трьох років без
заяви самої ОСОБА_3, оскільки ця заява
відсутня в Центрі, так як повернута
поштою заявниці, що є порушенням
чинного законодавства про відпустки.

Крім того, на час виявлення порушення
трудового законодавства з боку
позивачки, ОСОБА_3, перебуваючи у
відпустці по догляду за дитиною до
трьох років, числиться на посаді
директора Департаменту доклінічних і
клінічних випробувань, незважаючи на
те, що ця посада в новому штатному
розписі відсутня.

Таким чином, зазначені порушення є
прямим наслідком порушень трудового
законодавства, допущених позивачкою у
вересні 2013 року, коли вона незаконно
виключила зі штатного розпису посаду
директора Департамента доклінічних та
клінічних випробувань, яку обіймала
ОСОБА_3, а тому без аналізу порушень
вчинених позивачкою у 2013 році
неможливо було суду об»єктивно, повно
та всебічно з»ясувати правомірність
накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення у вигляді догани 14.07.2014 року.

Колегія суддів вважає, що
дисциплінарне стягнення до позивачки
застосовано законно, оскільки,
по-перше, дотримано строків накладення
дисциплінарного стягнення, а по-друге,
дотримано вимог ст.149 КЗпП, згідно якої,
при обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

З урахуванням викладеного, оцінюючи
законність накладення
дисциплінарного стягнення на
позивачку ОСОБА_1 у вигляді догани,
колегія суддів дійшла висновку, що в її
діях мало місце порушення службових
обов»язків в частині недотримання
вимог трудового законодавства, а тому
Міністр охорони здоров»я України мав
достатні правові підстави і
відповідні повноваження для
оголошення позивачці цього
дисциплінарного стягнення.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про скасування
рішення суду першої інстанції, як
ухваленого всупереч дійсним
обставинам справи, та ухвалення нового
рішення про відмову у позові про
визнання незаконним наказу про
оголошення догани.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Аапеляційну скаргу Міністерства
охорони здоров»я України задовольнити.

Скасувати рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 3 жовтня 2014
року, та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у позові ОСОБА_1 про визнання
незаконними та скасування наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Міністерства охорони здоров»я України
судовий збір у сумі 121 грн.80 коп.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді