Ухвала

іменем україни

08 жовтня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Євтушенко О.І.,
Завгородньої І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Департаменту
соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної
адміністрації до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити певні
дії, за касаційною скаргою
Департаменту соціального захисту
населення Чернігівської обласної
державної адміністрації на ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 09 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Департамент соціального захисту
населення Чернігівської обласної
державної адміністрації (далі -
Чернігівська ОДА) звернувся до суду з
позовом, в якому просив зобов'язати
ОСОБА_3 повернути йому автомобіль
«Славута» ЗАЗ-110308, номер кузова НОМЕР_1,
номер двигуна НОМЕР_2.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що Головним Управлінням праці та
соціального захисту населення 24 грудня
2010 року ОСОБА_5, як інваліду
1 групи, був виданий у користування
зазначений вище автомобіль.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його
смерті автомобіль залишився у доньки
ОСОБА_3, яка проживала разом з ним за
однією адресою.

Відповідачка письмово неодноразово
повідомлялась про необхідність
сплатити вартість автомобіля з
урахуванням ступеня зносу або
повернути його.

Після смерті ОСОБА_5 пройшло більше
шести місяців, заява щодо викупу
автомобіля до Департаменту не
надходила, правом викупу зазначеного
автомобіля відповідач не скористався.

З урахуванням наведеного позивач
просив задовольнити вимоги про
повернення транспортного засобу.

Рішенням Новозадського районного суду
м. Чернігова від 24 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 09 квітня 2014 року, у
задоволенні позову Департаменту
соціального захисту населення
Чернігівської ОДА відмовлено.

У касаційній скарзі Департамент
соціального захисту населення
Чернігівської ОДА просить скасувати
ухвалу апеляційного суду, направити
справу на новий розгляд, мотивуючи свою
вимогу порушенням норм процесуального
права і неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним
вимогам закону не відповідають.

Судами під час розгляду справи
встановлено, що батьку ОСОБА_3 -
ОСОБА_5, який був інвалідом 1 групи, 24
грудня 2010 року безкоштовно надано у
користування автомобіль «Славута»
ЗАЗ-110308, номер кузова НОМЕР_1, номер
двигуна НОМЕР_2, 2010 року випуску.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і після його
смерті вказаний транспортний засіб
залишився у його доньки ОСОБА_3, яка
проживала разом з ним за однією
адресою.

Листом управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради від 17
квітня 2013 року № 384404
відповідачку було повідомлено про
необхідність повернення спірного
автомобіля у зв'язку з невнесенням за
нього відповідної суми на викуп.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що
відповідач та окремо її донька (члени
сім'ї померлого інваліда) зверталися до
управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради з приводу
безоплатного переоформлення на них
спірного автомобіля, проте письмової
відповіді не отримали.

З такими висновками погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України суд
вирішує справи відповідно до
Конституції України, законів України.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, ч.
ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в п. 2 Рішення
Конституційного Суду України від 9
лютого 1999 року № 1-рп/99, в якому
роз'яснено, що за загальновизнаним
принципом права закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у частині першій статті 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

У даній справі такою подією (фактом) є
смерть інваліда - ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, питання про вилучення
після смерті інваліда в членів його
сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом
як гуманітарна допомога, повинно
вирішуватись на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда, якому надавався
автомобіль як гуманітарна допомога. У
справі, що розглядається, таким
нормативно-правовим актом є Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року
(далі - Порядок), пункт 16 якого вказує, що
після смерті інваліда автомобіль, яким
він був забезпечений головним
управлінням соціального захисту або
управлінням виконавчої дирекції, строк
експлуатації якого більше ніж 10 років,
залишається безоплатно члену сім'ї,
який на час смерті інваліда був
зареєстрований за місцем реєстрації
інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого
від 5 до 10 років, залишається безоплатно
члену сім'ї, який на час смерті інваліда
був зареєстрований за місцем
реєстрації інваліда і
середньомісячний сукупний дохід сім'ї
якого за шість місяців, що передують
дню смерті інваліда, не перевищує
прожиткового мінімуму для сім'ї.

Автомобіль строк експлуатації якого
менше ніж 10 років, після смерті
інваліда залишається у користуванні
його сім'ї, якщо в ній є інвалід який:

- має підстави для
забезпечення автомобілем згідно з
пунктом 3 Порядку;

- проживав і був
зареєстрований на час смерті інваліда
за місцем його проживання і реєстрації;

- не має іншого
автомобіля, у тому числі отриманого
через головне управління.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда,
який зареєстрований за місцем
проживання і реєстрації інваліда,
автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років, залишається у разі
сплати ним протягом шести місяців з дня
смерті інваліда до державного бюджету
на рахунки, відкриті в органах
Казначейства.

В іншому випадку автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
повертається (вилучається) головному,
районному управлінню соціального
захисту населення у повному комплекті.

Вимоги пункту 16 Порядку щодо залишення
автомобіля безоплатно члену сім'ї
інваліда є істотними та вичерпними.

Інших виключень чи умов цим Порядком не
передбачено, проте суди зазначене
залишили поза увагою.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з позовом, Департамент
соціального захисту населення
посилався на те, що письмових звернень
від відповідачки та її доньки щодо
переоформлення на них спірного
автомобіля до управління праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у
м. Чернігові ради не надходило.

Ухвалюючи рішення про
відмову в позові, суди зазначили, що
відповідачка та окремо її донька (члени
сім'ї померлого інваліда) зверталися до
Управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради з приводу
безоплатного переоформлення на них
спірного автомобіля, проте в
матеріалах справи відсутні допустимі
докази отримання останніми письмової
відповіді на їх звернення з цього
питання.

При цьому не надано жодної оцінки
наявним в матеріалах справи
документам, які підтверджують
неодноразові повідомлення органами
соціального захисту населення ОСОБА_3
про необхідність сплати вартості
автомобіля з урахуванням ступеня зносу
або його повернення.

Пославшись на те, що заявлені позовні
вимоги є передчасними з огляду на те, що
шестимісячний строк для внесення
відповідної суми викупу був пропущений
відповідачкою з поважних причин, суди,
при цьому не звернули уваги на те, що
Пленум Верховного Суду України у п.6
постанови від 18 грудня 2009 року № 11 «Про
судове рішення у цивільній справі»
роз'яснив, що рішення може бути
обґрунтоване лише доказами, одержаними
у визначеному законом порядку та
дослідженими в тому судовому
засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Оскільки розгляд справи апеляційним
судом здійснюється за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими главою 1
розділу 5 ЦПК України, то судове рішення
апеляційного суду має ґрунтуватися на
відповідних доказах, досліджених у
судовому засіданні, та містити доводи,
за якими відхилені ті чи інші докази.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що апеляційний суд не виконав
своїх обов'язків, визначених законом,
всебічно, повно й об'єктивно не з'ясував
обставини справи та не надав їм
належної оцінки, ухвалив судове
рішення, що не відповідає вимогам
законності і обґрунтованості, у зв'язку
з чим таке рішення підлягає скасуванню
з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Департаменту
соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної
адміністрації задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 09 квітня
2014 року скасувати, справу направити
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня