АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді
Побірченко Т.І.

суддів
Пікуль А.А., Нежури В.А.

при секретарі
Коваленко Н.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 21 червня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Головне управління юстиції у м.
Києві про визнання недійсним заповіту
та визнання права власності у порядку
спадкування за законом, виселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду
з позовом до ОСОБА_3, третя особа:
Головне управління юстиції у м. Києві, в
якому просили визнати недійсним
заповіт, укладений від імені ОСОБА_4 на
ім'я ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 28 жовтня
2008 року, зареєстрований в реєстрі за №
1952; просили визнати за позивачами право
власності у порядку спадкування за
законом на квартиру АДРЕСА_1, по праву
представлення, за кожною по Ѕ частині,
після смерті їх рідного дідуся ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_8; просили
виселити ОСОБА_3 із спірної квартири, як
тимчасового мешканця з усіма залежними
від нього особами. Позивачі
посилаються на те, що вони є внучками
померлого ОСОБА_4, і відповідно, його
спадкоємицями, проте він залишив все
своє майно, згідно заповіту, сторонній
особі ОСОБА_3. Враховуючи, що з січня 2006
року ОСОБА_4 тяжко хворів і згідно
висновку експертизи від 08.11.2007 року в
період з 24.01.2006 року по день проведення
стаціонарної експертизи не міг в
повній мірі розуміти значення своїх
дій та керувати ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
вважають, що заповіт необхідно визнати
недійсним, оскільки він укладений
особою, яка не розуміла значення своїх
дій та не могла керувати ними.

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 21 червня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Справа №2-1521/12 № апеляційного
провадження:22-ц/796/212/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Бурлака
О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Побірченко Т.І.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 просять рішення скасувати та
ухвалити нове, яким позов задовольнити,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Посилаються на
те, що суд, прийшовши до правильного
висновку щодо недійсності заповіту
від 28.10.2008 року, укладеного ОСОБА_4, який
відповідно до Акту посмертної
судово-психіатричної експертизи №89
від 30 січня 2013 року не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними, на користь сторонньої особи
ОСОБА_3, проте суд безпідставно вважає
їх неналежними позивачами, посилаючись
на відсутність доказів на
підтвердження родинного зв'язку з
померлим..

Заслухавши доповідь судді,
пояснення сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Відповідно до ст.1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1234 ЦК
України, право на заповіт має фізична
особа з повною цивільною дієздатністю.

Заповіт, як правочин,
підпорядковується загальним правилам
про вчинення правочинів та визнання їх
недійсними.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст..203
ЦК України. Зміст правочину не може
суперечити Цивільному кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства,
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення учасників
правочину має бути вільним і
відповідати його волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст..225 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 6
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», відповідно до
статей 215 та 216 ЦК України, вимога про
визнання оспорюваного правочину
недійсним та про застосування
наслідків його недійсності, а також
вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути заявлена як однією зі сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Встановлено, що 28.10.2008 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
від імені ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10,
уродженця с. Барахти Васильківського
району Київської області,
зареєстрованого в АДРЕСА_1 складено та
посвідчено заповіт, зареєстрований в
реєстрі за № 1952, відповідно до якого
все майно ОСОБА_4 заповідано ОСОБА_3 (т.1,
а.с. 145).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 помер у віці
87 років, про що в Книзі реєстрації
смертей зроблено відповідний актовий
запис за №12941 (т.1, а.с. 11).

Відповідно до Акту посмертної
комісійної судово-психіатричної
експертизи №89 від 30 січня 2013 року (т.1,
а.с.200-207), ОСОБА_4 на час укладання
заповіту від 28.10.2008 року страждав
стійким хронічним психічним розладом у
вигляді: Органічного ураження
головного мозку судинного ґенезу з
вираженим психоорганічним синдромом
(F01,8) і за своїм психічним станом тоді
він не усвідомлював значення своїх дій
та не міг керувати ними.

Висновок суду щодо недійсності
оспорюваного заповіту відповідає
вимогам закону та дослідженим доказам.

ОСОБА_3 та його представник,
фактично, з висновком суду погодились,
оскільки рішення суду на спростування
твердження щодо недійсності заповіту
не оскаржували.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачі не є внучками померлого, а
тому не мають права вимоги щодо
визнання оспорюваного заповіту
недійсним.

З таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ч.4 ст.1257 ЦК
України, у разі недійсності заповіту
спадкоємець, який за цим заповітом був
позбавлений права на спадкування,
одержує право на спадкування за
законом на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК
України, внуки, правнуки спадкодавця
спадкують ту частку спадщини, яка
належала б за законом їхнім матері,
батькові, бабі, дідові, якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Як встановлено у судовому
засіданні, у померлого ОСОБА_4 був
рідний син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7,
уродженець с. БарахтиВасильківського
району Києвської області, що
підтверджується свідоцтвом про його
народження, батьком якого вказаний
ОСОБА_4 (т.1, а.с.15), та який помер
ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 41 року, що
підтверджується свідоцтвом про його
смерть (т.1,а.с.12).

Дітьми сина померлого ОСОБА_8 та
внучками ОСОБА_4 є позивачі:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
дівоче прізвище - ОСОБА_1, що
підтверджується її свідоцтвом про
народження (т.1,а.с.13) та свідоцтвом про
шлюб (т.1,а.с.16);

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
дівоче прізвище ОСОБА_2,
що також підтверджується її свідоцтвом
про народження та свідоцтвом про шлюб
(т.1,а.с.14,17).

Таким чином, в матеріалах справи є всі
документи на підтвердження того, що
позивачі є рідними внучками ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_8, а тому
встановлення родинних відносин з
померлим дідусем не потребують.

Крім того, відповідно до довідки
відділу актів цивільного стану
Васильківського району Київської
області від 29.07.2008 року, в книзі
реєстрації актів про народження
виконкому Барахтівської сільради
проведений актовий запис №6 за 1944 рік
про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7,
батьками якого зазначені: батько -
ОСОБА_4, мати - ОСОБА_9.

Вказане також підтверджується
витягом з погосподарської книги
виконкому Барахтієвської сільради за
період з 1943-1945 років, відповідно до
якого ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_7,
батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_9. АДРЕСА_2,
погосподарська книга №24.

Згідно листа Барахтівської сільради
від 27.11.2013 року, ОСОБА_4 значився
проживаючим за період з 1943 по 1946 рік в
АДРЕСА_2.

Згідно матеріалів справи, за життя
ОСОБА_4 визнавав сина, невістку та
внучок та не оскаржував актовий запис
про народження свого сина.

Посилання відповідача ОСОБА_3 та його
представника на те, що померлий не мав
дітей, був одружений один раз, його
дружиною була ОСОБА_10 голослівні,
надумані та спростовані дослідженими
доказами.

У судовому засіданні встановлено, що у
6-мпісячний термін з дня смерті свого
дідуся ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до 9-ої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, яка б належала
їхньому батькові, якби він був живим на
час відкриття спадщини, тобто за правом
представлення, де їм стало відомо, що із
заявою про прийняття спадщини також
звернувся ОСОБА_3, який надав
оспорюваний ними заповіт.

За таких обставин, не існує перешкод
для оформлення спадкової справи у
нотаріальному порядку, а тому у
задоволенні позовних вимог про
визнання права власності у порядку
спадкування за законом слід відмовити.
Вимоги щодо виселення ОСОБА_3 з
квартири померлого ОСОБА_4 можуть бути
розглянуті при необхідності після
належного оформлення позивачами права
власності у нотаріальному порядку
відповідно до закону.

Керуючись ст. ст. 307,309,313,314,317,319
ЦПК України, колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 21 червня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Головне управління юстиції у
м.Києві про визнання недійсним
заповіту, визнання права власності у
порядку спадкування за законом та
виселення задовольнити частково.

Визнати недійсним заповіт, укладений
від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 28 жовтня 2008 року,
зареєстрований в реєстрі за №1952.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-