У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Євграфової
Є.П., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до управління
Держземагенства у Вінницькому районі
Вінницької області, Вінницької міської
ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа -
приватний нотаріус Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_7
про визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
витребування із незаконного володіння,
зобов'язання вчинення дій за
касаційними скаргами ОСОБА_6,
Вінницької міської ради та ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 29 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року позивач звернулася до
суду даним позовом, зазначивши в його
обгрунтування, що на підставі рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради від 25 грудня 1997 року їй
передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку площею 927
кв.м (0,0927 га), яка розташована в АДРЕСА_1
та 19 травня 2003 року видано державний
акт серії ВН № 091947 про право власності
на земельну ділянку.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці 19 жовтня 2005 року визнано право
власності за ОСОБА_6 на кімнати 1-3, 1-4, 1-5
площею 34,3 кв.м, вбиральню «Б»,
Ѕ огорожі, що складає 47/100 частки
будинковолодіння по АДРЕСА_1, вартістю
55 273 гривень; визнано за
ОСОБА_8 право власності на кімнати 1-2,
1-6, 1-7 площею 43,2 кв.м, Ѕ огорожі,
калитку, що становить 53/100 частки
будинковолодіння по АДРЕСА_1 вартістю
62 517 гривень; визнано
частково недійсним рішення Ленінської
районної ради народних депутатів м.
Вінниці № 87 від 13 березня 1991 року та
видане на його підставі ОСОБА_8
свідоцтво № 688 від 13 червня 1991 року на
право власності на будинок по АДРЕСА_1;
встановлено порядок користування
земельною ділянкою та виділено в
користування ОСОБА_4 497 кв.м, ОСОБА_6 - 441
кв.м і встановлено межі земельних
ділянок.

ОСОБА_8 в позові до ОСОБА_6, ОСОБА_9 про
усунення перешкод в користуванні
частиною будинку шляхом виселення без
надання іншого житла відмовлено.

У серпні 2006 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом про визнання частково
недійсним рішення Вінницької міської
ради від 25 грудня 1997 року та державного
акту про право власності на земельну
ділянку серії ВН № 091947, посилаючись на
те, що оспорювані рішення та державний
акт порушують її право на відповідну
частину земельної ділянки.

Постановою Ленінського районного суду
м. Вінниці від 18 грудня 2006 року
у задоволенні позову відмовлено.

Постановою апеляційного суду
Вінницької області від 13 лютого
2007 року постанова суду першої
інстанції скасована, позов задоволено.

Визнано частково недійсним рішення №
1416 від 25 грудня 1997 року та державний акт
про право власності на землю від 19
травня 2003 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 5 листопада 2008 року
постанову суду першої та апеляційної
інстанції скасовано, провадження у
справі закрито, у зв'язку з тим, що спір
не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Вінниці від 27 лютого 2012 року заяву
ОСОБА_4 про перегляд рішення суду
першої інстанції від 19 жовтня 2005 року
за нововиявленими обставинами
задоволено, рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 19 жовтня
2005 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_4 про визнання частково недійсним
свідоцтва про право власності,
визнання частини у праві приватної
власності та визначення порядку
користування земельною ділянкою та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6,
ОСОБА_9 про усунення перешкод в
користуванні частиною будинку шляхом
виселення без надання іншого житла
скасовано, справу в частині вимог
ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визначення
порядку користування земельною
ділянкою та позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_6 про усунення перешкод у
користуванні частиною будинку шляхом
виселення без надання іншого житла
залишено без розгляду.

Позивач зазначала, що за заявою ОСОБА_6
від 14 серпня 2012 року та на підставі
рішення Ленінського районного суду від
19 жовтня 2005 року, ухвал апеляційного
суду Вінницької області від 13 лютого 2007
року та від 30 травня 2008 року, а також
резолюції начальника Управління
Держкомзему у м. Вінниці скасовано
реєстрацію державного акта серії ВН №
091947, виданого ОСОБА_4 на
земельну ділянку по АДРЕСА_1.

30 листопада 2012 року Вінницькою міською
радою на підставі рішення суду першої
інстанції від 19 жовтня 2005 року прийнято
рішення № 1043 про передачу безоплатно у
власність ОСОБА_6 земельну ділянку
площею 430 кв.м для будівництва,
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_6
видано державний акт серії ЯО № 560538 від
26 грудня 2012 року про право власності на
земельну ділянку площею 0,0430 га, яка
розташована по АДРЕСА_1.

16 квітня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,0430 га з
одночасним відчуженням 47/100 частин
житлового будинку, розташованого на
вказаній земельній ділянці.

Посилаючись на незаконність рішення
Управління Держземагенства у м.
Вінниця та Вінницькій області щодо
скасування реєстрації права власності
ОСОБА_4 на земельну ділянку, а також
рішення Вінницької міської ради про
передачу ОСОБА_6 у власність частини
спірної земельної ділянки та
незаконність договору купівлі-продажу
від 16 квітня 2013 року, просила суд
визнати незаконним рішення
Держземагенства у Вінницькому районі
щодо скасування реєстрації права
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку
площею 0,0430 га, розташовану в АДРЕСА_1;
визнати незаконним рішення Вінницької
міської ради щодо безоплатної передачі
спірної земельної ділянки ОСОБА_6;
скасувати рішення Вінницької міської
ради № 1043 від 30 листопада 2012 року в
частині передачі земельної ділянки
площею 0,0430 га в безоплатну приватну
власність ОСОБА_6; скасувати рішення
Держземагенства у Вінницькому районі
щодо скасування реєстрації права
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 16 квітня 2013 року
земельної ділянки, площею 0,0430 га,
розташованої в АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_6 та ОСОБА_5; витребувати
із незаконного володіння ОСОБА_5 спірну
земельну ділянку; зобов'язати ОСОБА_5
знести паркан, яким земельна ділянка
розділена на дві частини та не чинити
перешкод ОСОБА_4 у користуванні
земельною ділянкою; зобов'язати
Управління Держземагенства у
Вінницькому районі Вінницької області
поновити ОСОБА_4 реєстрацію
Державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ВН № 091947 площею
0,0927 га, яка розташована в АДРЕСА_1 та
стягнути солідарно з Управління
державного агентства земельних
ресурсів у Вінницькому районі
Вінницької області, Вінницької міської
ради, ОСОБА_6 на її користь 40 000 гривень у
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 1 квітня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 29 травня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано
рішення Вінницької міської ради
№ 1043 від 30 листопада 2012 року про
передачу безоплатно у власність ОСОБА_6
земельної ділянки площею 430 кв.м, яка
розташована в АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 430 кв.м, яка розташована в
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5
16 квітня 2013 року.

Витребувано із незаконного володіння
ОСОБА_5 земельну ділянку площею 430 кв.м,
яка розташована в АДРЕСА_1 та
зобов'язано не чинити перешкод ОСОБА_4 в
її використанні.

Зобов'язано ОСОБА_5 знести паркан, що
розділяє земельну ділянку, розташовану
по АДРЕСА_1, на дві частини.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_6, Вінницька
міська рада та ОСОБА_5 просять
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням апеляційним судом норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційні скарги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
часткове задоволення позову,
апеляційний суд вірно виходив з того,
що ОСОБА_6, звертаючись 14 серпня 2012 року
до Вінницької міської ради з приводу
передачі їй у власність земельної
ділянки площею 0,0430 га, розташованої по
АДРЕСА_1, надала в розпорядження
міської ради рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 19 грудня
2005 року про встановлення порядку
користування земельною ділянкою, яке
було переглянуто за нововиявленими
обставинами і ухвалою того ж суду від
27 лютого 2012 року скасовано, а також
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 13 лютого 2007 року про
визнання частково недійсним рішення
міської ради № 1416 від 25 грудня 1997 року,
яке було скасовано ухвалою Вищого
адміністративного суду від 5 листопада
2008 року.

Встановивши, що рішення Вінницької
міської ради від 30 листопада 2012 року за
№ 1043 про безоплатну передачу ОСОБА_6
земельної ділянки площею 430 кв.м,
розташованої по АДРЕСА_1 винесене на
підставі скасованих судових рішень,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку про визнання його незаконним
та скасування, а також врахувавши, що
ОСОБА_6, як продавець земельної ділянки,
незаконно набула на неї право
власності, дійшов правильного висновку
про визнання недійсним вчинененого нею
правочину щодо відчуження земельної
ділянки ОСОБА_5 із застосуванням
наслідків, визначених ст. 216 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині скасування рішення начальника
управління Держкомзему м. Вінниці про
скасування державної реєстрації
державного акту серії ВН № 091947 про
право власності на земельну ділянку
площею 0,0430 га по АДРЕСА_1, апеляційний
суд вірно врахував, що таке рішення не
приймалось і відповідно до діючого на
той час Порядку ведення книги записів
про державну реєстрацію державних
актів про право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою,
договорів оренди, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 вересня 2009 року № 1021 не
передбачалось прийняття органами
реєстрації такого акту індивідуальної
дії, як рішення про реєстрацію або
скасування державного акту про право
власності на землю.

Крім того, відмовляючи в задоволенні
позову в частині вимог про зобов'язання
управління Держземагенства у
Вінницькому районі поновити державну
реєстрацію державного акту про право
власності на спірну земельну ділянку
та стягнення моральної шкоди,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку, що питання, пов'язані з
державною реєстрацією прав
регулюються ст. 126 ЗК України, а в
обґрунтування вимог про стягнення
моральної шкоди позивачем, в порушення
ст. 23 ЦК України, не наведено в чому
вона полягає.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи апеляційним судом
допущено порушення норм матеріального
або процесуального права, які
передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішення,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_6, Вінницької
міської ради та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 29 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Євграфова Є.П.

Іваненко Ю.Г.