Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/3428/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
Микитюк О.Ю.

суддів
Товянської О.В.,

Гансецької І.А.

при секретарі
Гукової О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_2 до Товариства з
додатковою відповідальністю
„Денисівка" (третя особа ОСОБА_3) про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди

за апеляційною скаргою Товариства з
додатковою відповідальністю
„Денисівка"

на рішення Бердичівського
міськрайонного суду від 06 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л
а :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовною заявою, в якій просила
стягнути з ТДВ „Денисівка" на її
користь шкоду, заподіяну смертю її сина
ОСОБА_4, а саме: - щомісячне
відшкодування внаслідок смерті особи,
яка її утримувала в розмірі
1753грн.07коп.на місяць; - 150000грн. на
відшкодування моральної шкоди; 14450грн.
витрат на спорудження пам'ятника. В
обгрунтування позову зазначила, що 03
листопада 2012 року внаслідок наїзду
автобуса „Неоплан", яким на підставі
договору оренди володіє ТДВ
„Денисівка", під керуванням ОСОБА_3
загинув пішохід - її син ОСОБА_4

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду від 06 листопада 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 100000грн. на відшкодування
моральної шкоди та щомісячне
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 1753грн. В решті вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення і ухвалити
нове рішення про відмову у позові в
повному обсязі. Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що він є неналежним
відповідачем.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4,
який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 на 6 км дороги
„Бердичів-Хмельник" внаслідок наїзду
автобуса „Неоплан 116" державний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_3 Постановою слідчого СВ
Бердичівського МВ УМВС України в
Житомирській області від 21 квітня 2013
року кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 за ст.286 КК України закрито за
відсутністю ознак кримінального
правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України
батьки мають право на відшкодування
моральна шкода, завданої смертю
фізичної особи. У разі смерті
потерпілого право на відшкодування
шкоди мають непрацездатні особи, які
були на його утриманні. Шкода
відшкодовується батькам, які досягли
пенсійного віку, - довічно (ст.1200 ЦК
України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК
України).

Юридична особа відшкодовує шкоду,
завдану її працівником під час
виконання своїх трудових (службових)
обов'язків (ч.1 ст.1172 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що
власником автобуса „Неоплан 116"
державний номерний знак НОМЕР_1 є
ОСОБА_5 (а.с.36), який 04.04.2012 року надав
довіреність на керування транспортним
засобом ТДВ „Денисівка", яке має
ліцензію на внутрішні перевезення
пасажирів автобусами (а.с.7). 04.04.2012 року
ТДВ „Денисівка" отримало тимчасовий
реєстраційний талон (а.с.20).

Разом з тим, директор ТДВ „Денисівка"
за заявою від 01 листопада 2012 року
дозволив ОСОБА_5 вилучити автобус з
гаража підприємства (а.с.35). За актом
прийому-передачі від 02.11.2012 року ОСОБА_5
прийняв автобус від ТДВ „Денисівка".
Допитаний як свідок в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_5 показав, що на
підставі його заяви від 01.11.2012 року він
02.11.2012 року отримав від ТДВ „Денисівка"
належний йому автобус, який за його
проханням ОСОБА_3 перегнав у м.Київ для
заміни коробки передач. Керуючи
автобусом 02 листопада 2012 року при
переїзді із м.Чернівці до м.Києва та 03
листопада 2012 року - з м. Києва до
м.Чернівці ОСОБА_3 виконував його
доручення і діяв в його інтересах.

Згідно довідки ТДВ „Денисівка" №10/43
від 28.01.2014 року 03 листопада 2012 року
автобус "Неоплан 116" в рейс не виходив,
квитки по маршруту Київ-Чернівці не
обліковувались, оскільки перевезення
пасажирів виконуються через день на
паритеті з ТОВ „Укрбус". ТДВ
„Денисівка" має дозвіл УТ 0094 на
перевезення пасажирів на міжміському
маршруті загального користування
Київ-Чернівці, рейси 57/58, порядок
здійснення на паритеті, на строк з
27.01.2010 року по 26.01.2015 року (а.с.96).
Напередодні, 01-02 листопада 2012 року ТДВ
„Денисівка" здійснювало рейс
Чернівці-Київ-Чернівці на іншому
автобусі, про що виданий дорожній лист
на ім'я водіїв Раріцького, Бойчука,
Топольського (а.с.97).

Третя особа ОСОБА_3 в суді апеляційної
інстанції пояснив, що працює водієм у
ТДВ „Денисівка", з 01 по 10 листопада 2012
року був вихідний. На прохання ОСОБА_5
здійснював керування автобусом
„Неоплан 116" 02 та 03 листопада 2012 року.
Рейс від ТДВ „Денисівка" у ці дні не
виконувався, касової книги та квитків у
нього не було.

З табелю обліку використання робочого
часу за листопад 2012 року вбачається, що
ОСОБА_3 був вихідний з 01 по 10 листопада
2012 року. Він працює на умовах неповного
робочого часу за наказом №18-К від 07.03.2012
року. Судом апеляційної інстанції в
судовому засіданні оглянутий журнал
щозмінного передрейсового та
післярейсового медичного огляду
водіїв ТДВ „Денисівка" з 22.09.2012 року по
13.12.2012 року на 99 аркушах. На аркушах 49
(зворот) - 61 містяться записи за період з
01 по 10 листопада 2012 року, з яких
вбачається, що водій ОСОБА_3 не був у
рейсах в цей період. Записів за 02
листопада 2012 року в журналі немає.

Шкоду рідним загиблого ОСОБА_4 в
розмірі 18000 грн. відшкодував особисто
ОСОБА_3, що підтверджується розписками
(а.с.100-102).

Як передбачено ст.39 Закону України від 5
квітня 2001 року № 2344-III „Про
автомобільний транспорт" підставою для
здійснення регулярних пасажирських
перевезень є квиток на проїзд в
автобусі. Типові форми квитків на
проїзд пасажирів і перевезення багажу
на маршрутах загального користування
затверджені наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 25.05.2006
року № 503. Згідно ст. 9 Закону України
від 6 липня 1995 року „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" із змінами та
доповненнями для обліку проданих
квитків використовуються книги обліку
розрахункових операцій відповідно до
п.2.3 Порядку реєстрації та ведення книг
обліку розрахункових операцій і
розрахункових книжок, затвердженого
наказом ДПА України від 01.12.2000 року № 614,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 05.02.2001 року за № 106/5297.

Висновки суду першої інстанції про те,
що 02-03 листопада 2012 року ТДВ
„Денисівка" здійснювало перевезення
пасажирів за маршрутом
Чернівці-Київ-Чернівці на автобусі
"Неоплан 116" державний номерний знак
НОМЕР_1 і володіло цим транспортним
засобом, та що ОСОБА_3 скоїв ДТП під час
виконання своїх трудових обов'язків,
не ґрунтуються на матеріалах даної
цивільної справи та кримінального
провадження №0000158. Допитані у
кримінальному провадженні як свідки
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не надали
показів про те, що автобус
використовував перевізник ТДВ
„Денисівка". В матеріалах
кримінального провадження відсутні
квитки на проїзд свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, продані перевізником ТДВ
„Денисівка".

Як роз'яснено у п.11 Пленуму Верховного
Суду України №14 від 18 грудня 2009 року
„Про судове рішення у цивільній
справі", встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду доказів на
підтвердження доводу позовної заяви
про те, що ТДВ „Денисівка є орендарем
належного ОСОБА_5 автобуса та
володільцем джерела підвищеної
небезпеки на час виникнення ДТП.

Рішення ухвалено із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому його належить скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
позові за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
„Денисівка" задовольнити.

Скасувати рішення Бердичівського
міськрайонного суду від 06 листопада 2013
року і ухвалити нове рішення. Відмовити
ОСОБА_2 у позові до Товариства з
додатковою відповідальністю
„Денисівка" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за
безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: