АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-7961153
Головуючий у 1 інстанції - Мальченко О.В
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Деснянського районного суду
м. Києва від 9 грудня 2013року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ВДВС
Деснянського РУЮ в м. Києві, Київської
філії ТД «ЕлітСервіс», треті особи ПАТ
«БТА Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання
торгів недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з зазначеним позовом та
вказувала, що 28 грудня 2012 року з
прилюдних торгів реалізовано належну
її квартиру АДРЕСА_1 з порушенням
порядку проведення прилюдних торгів та
процедури визначення вартості майна .

В грудні 2013 року позивачка подала до
районного суду заяву про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
вказану квартиру, посилаючись на
існування великої імовірності
відчуження квартири.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 9 грудня 2013 року заяву ОСОБА_3
задоволено та накладено арешт на
квартиру АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду
представник третьої особи ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу та посилаючись
на порушення судом норм процесуального
просить ухвалу суду скасувати та
відмовити ОСОБА_3 в задоволені заяви
про забезпечення позову .

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що
ОСОБА_1 є переможцем прилюдних торгів
та власником квартири АДРЕСА_1. При
вирішені судом першої інстанції
питання забезпечення позову не
враховані вимоги закону та роз'яснення
Пленуму ВСУ від 22 грудня №9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» і враховані лише
інтереси позивача, в той час, як арешт
квартири, яка на законних підставах
належить ОСОБА_1 призводить до
порушення прав останньої як власника.
При цьому, на думку апелянта, суд не
пересвідчився в тому, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення в
майбутньому виконання рішення суду та
не зважив на те, що позивачка не надала
доказів на підтвердження своїх доводів
про це.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник апелянта доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача ВДВС
Деснянського РУЮ в м. Києві та
представник третьої особи ПАТ «БТА
Банк» проти апеляційної скарги
заперечували,просили прийняти рішення
на розсуд колегії суддів.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не
з,явилася,подала заяву про відкладення
розгляду справи на інший час, у зв'язку
з тим, що її адвокат зайнятий в
розгляді іншої справи, проте належних
доказів на підтвердження поважності
неявки в судове засіданні не надала.

Інші особи,які беруть участь у справі,в
судове засідання суду апеляційної
інстанції не з'явилися. Про місце та
час розгляду справи, відповідно до
ст.ст.74.76 ЦПК України, повідомлені
належно, про причини неявки в судове
засідання не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін,або інших осіб,які беруть участь
у справі, належним чином повідомлених
про час та місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи в
апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи , якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч.1, ч.3 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб. Види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову суд першої
інстанції виходив з положень ст.ст. 151,152
ЦПК та не виключив можливість
відчуження квартири, законність
придбання якої з прилюдних торгів
оскаржується позивачкою, що може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Такі висновки суду відповідають
матеріалам справи та вимогам закону,
,з огляду на що підстав для скасування
ухвали суду не вбачається.

При цьому колегія суддів виходить з
того, що інститут забезпечення позову
являє собою сукупність встановлених
законом заходів, що вживаються судом за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо у них існують побоювання,
що виконання ухваленого у справі
рішення виявиться у майбутньому
утрудненим чи неможливим, в той як
законом не передбачено обов'язковість
встановлення конкретних підстав для
цього, а тому задовольняючи заяву
ОСОБА_3 та наклавши арешт на квартиру,
реалізовану з прилюдних торгів,
законність яких оскаржено позивачкою,
суд вірно врахував обставини справи
та приділив їм належне юридичне
значення.

Згідно роз,ясень Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4
передбачено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має врахувати наскільки
конкретний захід, який пропонується
вжити, пов'язаний з предметом позову,
наскільки він співмірний позовній
вимозі, і яким чином цей захід фактично
реалізує мету його вжиття.

У зв'язку з наведеним неможливо
погодитись з доводами апеляційної
скарги про невідповідність викладених
в ухвалі суду висновків обставинам
справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не відносяться до тих, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
обов'язковість скасування ухвали суду
першої інстанції про забезпечення
позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 9 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді