АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/22/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 57 Суходольський
О.М. Доповідач в апеляційній інстанції
Храпко В. Д. УХВАЛА
13 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Храпко В. Д. суддів
Вініченко Б. Б. , Дмитренко М. І. при
секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
06 лютого 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розподіл
житлового будинку в натурі,
встановлення порядку користування
земельною ділянкою та зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
збільшення частки у спільній сумісній
в с т а н о в и л а :
У лютому 2010 року ОСОБА_7 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_6 про розподіл
житлового будинку в натурі,
встановлення порядку користування
земельною ділянкою. Зазначала, що в
період з 26.12.2003 року по 31.03.2009 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. 28.10.2002 року сторонами було
придбано в рівних частках житловий
будинок з господарськими спорудами по
АДРЕСА_1 Рішенням Мошнівської
сільської ради від 29.05.2003 року № 6-5
позивачці та ОСОБА_6 було виділено
земельну ділянку площею 0.23 га у спільне
користування. Після розірвання шлюбу
виникло питання роздільного
проживання та розподілу спільного
майна, тому що виник спір про порядок
користування і володіння будинком.
Домовленості про спосіб виділення
частки позивачці із загального майна
не досягнуто. Просила суд виділити в
натурі ОСОБА_7 належну на праві
власності ? частини домоволодіння з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та
встановити порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1
В березні 2010 року ОСОБА_6
звернувся до суду із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_7 про
збільшення частки у спільній сумісній
власності. Вказував, що 20.10.2002 року він
та ОСОБА_7 відповідно договору
купівлі-продажу придбали будинок
АДРЕСА_1 В грудні 2002 року між сторонами
було зареєстровано шлюб. ОСОБА_6
зазначає, що даний будинок було
придбано до шлюбу і не є спільно
нажитим майном. ОСОБА_7 запропонувала
здійснити розподіл будинку в
пропорціях ? частина їй, а інша ? частина
домоволодіння йому. Проте ОСОБА_6 не
погоджується із запропонованим
розподілом, оскільки ним були
здійснені поліпшення домоволодіння в
результаті чого його частка
збільшилася. Кошти на поліпшення
будинку були отримані в результаті
реалізації належного йому на праві
особистої власності домоволодіння
АДРЕСА_2 та автомобіля ВАЗ-2109. З таких
підстав ОСОБА_6 просить визнати за ним
право власності на здійснені за
особисті кошти поліпшення
домоволодіння по АДРЕСА_1 на суму 30 850
грн. та збільшити належну йому частку в
домоволодінні з ? частини до ? частини
домоволодіння по АДРЕСА_1
Рішенням Черкаського районного
суду Черкаської області від 06 лютого 2013
року первісний позов ОСОБА_7
задовольнити.

Ухвалено виділити ОСОБА_7 в натурі
частину нерухомого майна, що
розташоване по АДРЕСА_1 та визнати за
нею право власності на: - в житловому
будинку літ.А-І: № 1 сіни - 6.20 кв.м., № 2
коридор - 3.50 кв.м., № 3 кладова - 0.70 кв.м.,
№ 4 вітальня - 14.3 кв.м., № 5 житлова
кімната - 18.3 кв.м., загальною площею 43.0
кв.м. та загальною вартістю 35 690 грн.; -
свердловину № 3 вартістю 4 980 грн.;
огорожу № 1-2 (95%) вартістю 7 631,35 грн.,
загальною вартістю 12 611 грн. 35 коп.

Разом вартість частини будівель
та споруд, які виділяються ОСОБА_7,
дорівнює 48 301 грн. 35 коп., що більше від
її ідеальної частки (?) на 7 349 грн. 85 коп.

Виділено ОСОБА_6 в натурі частину
нерухомого майна, що розташоване по
АДРЕСА_1 та визнати за ним право
власності на : - в житловому будинку
літ. А-І, № 9 кухня - 10.20 кв.м., № 8 ванна -
3.0 кв.м., №7 житлова кімната - 13.30 кв.м., №6
житлова кімната - 13.50 кв.м., загальною
площею 40 кв.м. та загальною вартістю 33 200
грн.; - огорожу № 1-2 (5%) вартістю 401,65 грн.

Разом вартість частини будівель
та споруд, які виділяються ОСОБА_6
дорівнює 33 601 грн. 65 коп., що менше від
його ідеальної частки (1/2) на 7 349 грн. 85
коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 кошти за різницю між вартістю її
ідеальної долі та вартістю реально
отриманої частини житлового будинку з
господарськими спорудами в сумі 7 349
грн. 85 коп.

Горищем сторони користуються
кожний над своїми приміщеннями.
Зобов'язано ОСОБА_7 влаштувати другий
вихід на горище.

Зобов'язано ОСОБА_7 замурувати
дверний отвір між приміщеннями № 6 та
№5, замурувати дверний отвір між
приміщеннями № 1 та № 9.

Зобов'язати ОСОБА_6 замурувати
дверний отвір між приміщеннями №7 та №4
, встановити дверний проріз між
приміщеннями №6 та №7, встановити
дверний проріз між приміщеннями №7 та
№7, встановити вхідний дверний отвір та
ганок до нього в приміщенні №9.

Зобов'язано ОСОБА_7 і ОСОБА_6
переобладнати систему опалення,
електропостачання, газопостачання,
водопостачання для автономності
будівель і споруд, що виділені кожній
із сторін.

Встановлено для ОСОБА_7 і ОСОБА_6
наступний порядок користування
земельною ділянкою, що розташована по
АДРЕСА_1

Виділено в користування ОСОБА_7
частину земельної ділянки, площею 1 100
кв.м., згідно додатку № 3 експертного
висновку № 39 /Буд від 19.12.2012 року ( на
плані забудови ділянка зображена
жовтим кольором).

Виділено в користування ОСОБА_6
частину земельної ділянки, площею 1 100
кв.м. згідно додатку № 3 експертного
висновку №39/Буд від 19.12.2012 року (на
плані забудови ділянка зображена
червоним кольором).

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 про визнання за ним права
власності на здійснені поліпшення
домоволодіння та збільшення його
частки з ? до ? частини домоволодіння ,
що розташоване по АДРЕСА_1 - відмовлено
повністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 50 % судових витрат по справі, що
складають 2 361 грн.

Стягнуто із ОСОБА_6 кошти в сумі 409
грн. 51 коп. на користь держави в рахунок
сплати недоплаченого судового збору.

Стягнуто із ОСОБА_7 кошти в сумі 307
грн. 51 коп. на користь держави в рахунок
сплати недоплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить рішення суду змінити,
збільшивши його частку із ? до ? часток.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно виникає з моменту завершення
будівництва, а якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації з
моменту прийняття його до
експлуатації, а в разі , коли право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації з моменту державної
реєстрації.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 331 ЦК України до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Виходячи зі змісту ч.ч. 1 та 2 ст. 331 ЦК
України, ч. 1 ст. 182 ЦК України та п. 8
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно (в редакції на момент
виникнення правовідносин) право
власності на новостворене нерухоме
майно виникає у особи, яка створила це
майно, після закінчення будівництва
об'єкта нерухомості, введення його в
експлуатацію, отримання свідоцтва про
право власності та реєстрації права
власності.

Отже, до прийняття об'єкта
новоствореного нерухомого майна до
експлуатації та його державної
реєстрації право власності на цей
об'єкт не виникає.

До виникнення права власності на
новозбудоване нерухоме майно право
власності існує лише на матеріали,
обладнання та інше майно, що було
використано в процесі будівництва ( ч. 3
ст. 331 ЦК України).

Із матеріалів справи випливає, що
розпорядженням Черкаської районної
державної адміністрації № 92 від 23
березня 2004 року дозволено сторонам по
справі будівлю добудови до жилого
будинку, а також літньої кухні і гаража.

Доказів про те, що вказані приміщення
побудовані, прийняті в експлуатацію і
зареєстровані належним чином сторони
не надали.

Також сторони побудували самочинно
інші господарські споруди, які
розташовані на земельній ділянці, що
виділені в користування як одній, так і
іншій стороні.

Тому вони вважаються власниками
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва. Позов про відшкодування
коштів затрачених на будівництво жодна
сторона не пред'являла.

Проведення поділу жилого будинку
проводиться відповідно до Інструкції
щодо проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18 червня 2007 року № 55 ( далі -
Інструкція № 55).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї
Інструкції поділ об'єкта нерухомого
майна (виділ частки) на окремі
самостійні об'єкти нерухомого майна
здійснюються відповідно до
законодавства на підставі висновку
щодо технічної можливості такого
поділу (виділу) з дотриманням чинних
будівельних норм та з наданням кожному
об'єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції № 55
передбачено, що не підлягають поділу
об'єкти нерухомого майна, до складу
яких входять самочинно збудовані
(реконструйовані, переплановані)
об'єкти нерухомого майна. Питання щодо
поділу об'єктів нерухомого майна може
розглядатися лише після визнання прав
власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з
нормами ст.ст. 316, 317, ч. 1, 2 ст. 376 ЦК
України.

Так, ураховуючи те, що за змістом ст.ст.
316, 317 ЦК України право власності - це
право особи володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном на свій
розсуд, але у межах, передбачених
законом, здійснення особою самочинного
будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК
України не породжує в неї права
власності на таке майно, відтак
виключає це майно із цивільного
обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме
майно не є об'єктом права власності, а
тому не може бути предметом поділу
(виділу) згідно з нормами ст.ст. 364, 367 ЦК
України.

Пленум Верховного Суду України в п. 12
постанови № 7 від 04.10.1991 року «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» роз'яснив, що при розгляді
спорів між учасниками спільної
часткової власності на жилий будинок
про зміну часток суди повинні
враховувати, що такі вимоги можуть бути
задоволені, якщо учасник спільної
власності збільшить в ньому за свій
рахунок корисну площу будинку (жилих і
підсобних його приміщень) шляхом
прибудови, надбудови або перебудови ,
проведеної з дозволу виконкому
місцевої Ради і за згодою решти
учасників спільної власності.

Спорудження господарських будівель
(сараїв, гаражів тощо) не є підставою
для збільшення встановленого раніше
розміру частки в праві власності на
будинок.

В судовому засіданні встановлено, що
будь-які добудови, якими збільшилась
корисна площа будинку сторонами не
проводили.

Затрати витрачені на ремонт жилого
будинку, будівництво гаража і літньої
кухні, а також інших самовільно
побудованих споруд не є підставою для
зміни ідеальних часток власності
сторін.

Тому суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позову в цій частині.

Що стосується варіантів розділу жилого
будинку , то в апеляційній скарзі
фактично рішення суду в цій частині не
оспорюється.

Крім цього, необхідно врахувати
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України викладене в п. 7 постанови № 7
від 04.10.1991 року «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» відповідно
до яких, якщо виділ технічно можливий,
але з відхиленням від розміру часток
кожного власника, суд з врахуванням
конкретних обставин може провести його
зі зміною у зв'язку із цим ідеальних
часток і присудження грошової
компенсації учаснику спільної
власності.

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
проводиться при наявності дозволу
виконкому місцевої Ради ( ст. 152 ЖК
України).

При поділі жилого будинку суд
зобов'язаний зазначити в рішенні , яка
відокремлена (ізольована після
переобладнання) частина будинку
конкретно виділяється і яку частку в
будинку вона складає , а також , які
підсобні будівлі передаються
власникові.

Суд, відповідно до цих вимог провів
поділ жилого будинку. Але в рішенні не
вказав нові ідеальні частки сторін. Але
вказана помилка може бути виправлена
шляхом постановленням додаткового
рішення відповідно до ст. 220 ЦПК
України.

Розпорядженням Черкаської районної
державної адміністрації від 20.11.2013 року
дозволено розділ домоволодіння згідно
із варіантами розподілу
судово-будівельної експертизи від 19.12.
2012 року.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 06 лютого 2013 року відхилити,
а рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення , але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :