пр. № 2/759/740/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року суддя Святошинського
районного суду м. Києва Борденюк В.В.
розглянувши в м. Києві позовну заяву
ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень ДВС України, ПАТ "КБ
Правекс-Банк", відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві,
ПАТ "КБ "Володимирський", ОСОБА_2 про
зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом про звільнення з-під арешту
автомобілю FORD SCORPIO, днз - НОМЕР_1, що був
накладений постановою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державрної виконавчої
служби ГУЮ у м.Києві про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 24.04.2012 року.

При поданні заяви ОСОБА_1 у тексті
позовної заяви вказував на те, що даний
позов має розглядатись за правилами
визначення територіальної підсудності
у відповідності до частини 2 статті 114
ЦПК України, позови про зняття арешту з
майна пред'являються за
місцезнаходженням цього майна або
основної його частини.

При цьому, ухвалою Святошинського
районного суду м.Києва від 14 листопада
2013 року зазначену позовну заяву було
залишено без руху із зобов'язанням
позивача надати докази того, хто на
даний час є власником спірного
автомобіля. Крім того у даному випадку
позивачу необхідно було надати належні
докази у підтвердження того, що
місцезнаходженням спірного автомобілю
є адреса проживання позивача у АДРЕСА_1.

На виконання вимог ухвали суду
позивачем була надана суду копія
тимчасового реєстраційного талону
щодо автомобілю FORD SCORPIO, днз - НОМЕР_1, за
змістом якого тимчасова реєстрація
була здійснена за позивачем за
вказаною адресою. Водночас, строк дії
даного талону сплив у 2012 року.

Наведене свідчить про те, що позивачем
не було надано належних і допустимих
доказів того, що місцезнаходженням
майна, з якого позивач у судовому
порядку просить зняти арешт, є адреса у
Святошинському районі м.Києва, що
зумовлює відсутність підстав для
застосування положення частини 2
статті 114 ЦПК України при визначенні
територіальної підсудності даного
спору.

Крім того, враховуючи природу спірного
рухомого майна за даним позовом, яким є
автомобіль, суд дійшов висновку про те,
що у цьому випадку такий вид речі за
цивільним законодавством не може мати
свого певного місцезнаходження,
зважаючи на характер його
використання; при цьому адреса
власника автомобіля, вказана у
реєстраційному талоні, не є адресою
місцезнаходження транспортного засобу
у розумінні частини 2 статті 114 ЦПК
України.

Відповідно до статті 115 Цивільного
процесуального кодексу України якщо
суддя, вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду, про що постановляється
ухвала.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
даний позов не підсудний
Святошинському районному суду м. Києва.

Водночас, даний позов може бути поданий
за загальним правилом визначення
підсудності, що закріплений статтею 109
ЦПК України.

Водночас жодний із відповідачів за
даним позовом не проживає і немає свого
місцезнаходження у Святошинському
районі м.Києва.

Із наведених підстав суд повертає
ОСОБА_1 його позовну заяву для подання
до належного суду.

Керуючись ст.ст. 109, 121, 209-210 ЦПК України,
суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу
примусового виконання рішень ДВС
України, ПАТ "КБ Правекс-Банк", відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у м. Києві, ПАТ "КБ "Володимирський",
ОСОБА_2 про зняття арешту з майна -
повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в
апеяційному порядку протягом п'яти
днів з дня отримання її копії.

Суддя: