Номер справи 623/4644/14-ц
Номер провадження 2/623/1103/2014
УХВАЛА

іменем України

01 грудня 2014 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Зелінського В. Г.

з участю: секретаря - Телешевської В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області про скасування постанови про накладення арешту на майно та звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в :

Заявник вказує, що 28.03.2008 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

У виконавчій службі був на виконанні виконавчий лист № 2-2778 про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У нього ніколи не було заборгованості по аліментах. Державний виконавець пояснив, що арешт був накладений для того, що якщо в майбутньому виникне заборгованість, була б змога її стягнути.

Син ОСОБА_2 тривалий час мешкає разом із ним, знаходиться на його утриманні.

Стягувач ОСОБА_3 13.10.2014 року подала заяву про повернення виконавчого листа без виконання.

Заявник просить зняти арешт з його майна.

Представник відділу державної виконавчої служби заяву не визнав.

В судовому засіданні встановлено, що постановою державного виконавця від 28.03.2008 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2778 виданого 05.10.2006 року Ізюмським міськрайонним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 був накладений арешт на все майно, що належить ОСОБА_1

При цьому державний виконавець посилався на ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 55 ч. 5 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на день винесення постанови про арешт майна, арешт майна застосовується:

1. для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

2. для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

3. при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

У постанові державного виконавця ні одна із цих обставин не вказана.

Державним виконавцем виконувалося рішення суду про стягнення аліментів.

Порядок виконання таких рішень було встановлено ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною другою цієї статті встановлено, що у разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доказів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.

Таким чином постанова державного виконавця від 28.03.2008 року є цілком незаконною, що винесена всупереч закону та порушує Конституційне право заявника на власність.

Крім того, згідно довідки відділу державної виконавчої служби стягувач ОСОБА_3 подала заяву про повернення виконавчого листа № 2-2778.

Заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 383, 384, 386, 387 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 задовільнити.

Визнати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.2008 року, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції по примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2778, виданого 05.10.2006 року Ізюмським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 ? ч. аліментів на користь ОСОБА_3 не законною та скасувати її.

Звільнити з-під арешту житловий будинок № 143 по вул. Шмідта в м. Ізюмі Харківської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В. Г. Зелінський