Провадження № 2-о/127/775/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Саблук С.
А.,

при секретарі Кушнір А.С.,

за участю народних засідателів
Сотникова Ю.І., Ружанського Р.В.,

за участю прокурора Стецюк Н.Д.,

розглянувши у виїзному судовому
засіданні в місті Вінниці справу за
заявою Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні ім. акад.
О.І.Ющенка про продовження
амбулаторної психіатричної допомоги в
примусовому порядку ОСОБА_2, без її
згоди , -

ВСТАНОВИВ :

Вінницька обласна психоневрологічна
лікарня ім. акад. О.І.Ющенка звернулась
в суд з вищевказаною заявою, яка
мотивована тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває на обліку у диспансерному
відділенні комунального закладу
«Вінницька обласна психоневрологічна
лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» з 2000 року.
ОСОБА_2 вважає себе хворою з 2000р., коли у
пацієнтки порушився сон, періодично
ставала дратівливою, конфліктною,
неадекватно поводилась, відчувала, що
"за нею слідкують", висловлювала маячні
ідеї відношення, часто міняла місце
роботи, вважала, що "до неї прискіпливо
ставляться". За медичною допомогою
тривалий час не зверталась. В листопаді
2006 року психічний стан пацієнтки
значно погіршився: стала тривожною,
недовірливою, висловлювала маячні ідеї
відношення, величі, вважала, що її
"втягнули в шоу-мафію". Була доставлена
співробітниками міліції в психлікарню
ім.Павлова, де знаходилась з 17.06.2005 року
по 24.06.2005 року, був поставлений діагноз:
"Шизофренія, параноїдна форма".
Виписана з покращенням стану з
подальшим вступом в ВПЛ №2, де
знаходилась з 25.05.05р. по 16.08.05р., з 23.08.05р.
по 04.10.05р. Тоді ж була представлена на
обл.псих.МСЕК, визнана інвалідом II
групи по психічному захворюванню.
Виписувалась з покращенням стану,
вдома періодично приймала підтримуюче
лікування. Повторно лікувалась
стаціонарно в ВПЛ №2 в 2006р., 2007р., в ВОПНЛ
в 2007, 2008-09р. остання госпіталізація в 6
відділення ВОПНЛ з 10.11.10р. по 27.12.10р.;
виявляла тривожно-параноїдний синдром.
Після виписки підтримуюче лікування не
приймала. Згідно заяви сестри у
пацієнтки погіршився психічний стан:
порушився сон., знизився апетит,
погіршився настрій, виникла тривога,
внутрішня напруга, стала підозрілою,
злісною, дратівливою, агресивно
налаштована на сусідів, рідної сестри,
висловлювала маячні ідеї відношення,
вважала, що "сестра погано ставиться до
неї...", стверджувала, що сусіди
проникають до неї в квартиру,
підсипають в їжу отруту, підливають в
чайник кислоту, отруюють її газом,
слідкують за нею прихованими камерами,
хочуть забрати квартиру..." писала на
сусідів скарги в міліцію та інші
інстанції, погрожувала їм фізичною
розправою, зачинялась в квартирі,
нікого не впускала, була переконана, що
про неї "пишуть в газетах", показують по
телевізору...", вважала, що "вона
претендентка на мільйони»,
відмовлялась від підтримуючого
лікування, почала вживати алкогольні
напої. В зв'язку з погіршенням стану
доставлена в ВОПНЛ машиною Швидкої
допомоги у супроводі сестри,
госпіталізована в 6 від.ВОПНЛ. При
вступі пацієнтка за своїм психічним
станом не дала усвідомлену згоду на
госпіталізацію. 15.05.2013 року оглянута
комісією лікарів-психіатрів
відділення, згідно заключення: ОСОБА_2
за своїм психічним станом виявляє
безпосередньо небезпеку для самої себе
та оточуючих, в зв'язку з відмовою від
підтримуючого лікування та
неадекватною поведінкою, тому потребує
примусової госпіталізації. 17.05.13 року
відбулося виїзне засідання
Вінницького міського суду Вінницької
області, заяву ВОПНЛ щодо примусової
госпіталізації ОСОБА_2 задовольнив.
Захворювання ОСОБА_2 носить хронічний
характер з загостренням, періодичними
психотичними станами і потребує
постійного амбулаторного лікування
внаслідок відмови від підтримуючого
лікування. 17.06.2013 року ОСОБА_2 була
оглянута комісією лікарів-психіатрів,
яка зробила висновок, що внаслідок
проведеного лікування психічний стан
пацієнтки покращився, активно маячних
ідей не висловлює. Заперечує розлади
сприйняття. Поведінка впорядкована.
ОСОБА_2 підлягає виписці із стаціонару.
Але є достатні підстави для
обґрунтованого припущення про
наявність у неї важкого психічного
стану у разі, якщо їй не буде надана
амбулаторна психіатрична допомога в
примусовому порядку. Рішенням
Вінницького міського суду м.Вінниці
від 27.06.2013 року справа 127/14668/13-ц,
призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючої: АДРЕСА_1 надання
амбулаторної примусової допомоги без
її згоди. Висновок комісії
лікарів-психіатрів від 02.12.2012: за станом
психічного здоров' я ОСОБА_2
рекомендовано продовжити амбулаторну
психіатричну допомогу в примусовому
порядку без її згоди. Рішенням
Вінницького міського суду м.Вінниця
від 16.12.2013 року, справа № 127/29699/13-ц
продовжити ОСОБА_2 амбулаторну
психіатричну допомогу в примусовому
порядку без її згоди. Висновок комісії
лікарів-психіатрів від 17.03.2014 року: за
станом психічного здоров'я продовжити
ОСОБА_2 амбулаторну психіатричну
допомогу в примусовому порядку без її
згоди. Рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 21.03.2014
року, справа №127/5670/14-ц продовжити
ОСОБА_2 амбулаторну психіатричну
допомогу в примусовому порядку.
Протягом 6-ти місяців ОСОБА_2 оглядалась
дільничним лікарем-психіатром. Під
наглядом лікаря приймала підтримуюче
лікування, але психічний стан хворої не
стабільний. Пацієнтка не має
усвідомленості необхідності
постійного прийому лікування, не має
критичного ставлення до хвороби.
Захворювання ОСОБА_2 носить хронічний
характер з періодичними психотичними
станами, які приводять до загострення
хвороби, що може завдати шкоди її
здоров'ю, в разі не надання їй
амбулаторної психіатричної допомоги.

В судовому засіданні представник
лікарні підтримав заяву та наполягав
на її задоволенні.

Прокурор проти задоволення заяви не
заперечувала.

ОСОБА_2 згоди на амбулаторне
лікування не надала.

Заслухавши пояснення
представника лікарні, думку прокурора,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно висновку комісії
лікарів-психіатрів від 08.09.2014 року
(протокол №69), стан психічного здоров'я
не покращився і ОСОБА_2 потребує
продовження застосування примусової
амбулаторної допомоги без її згоди.
Лікування: клопіксол депо 1.0 в/м,
азалептол 25 мг. н/н.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України "Про
психіатричну допомогу"амбулаторна
психіатрична допомога може надаватися
без усвідомленої згоди особи або без
згоди її законного представника у разі
встановлення у неї тяжкого психічного
розладу, внаслідок чого вона завдасть
значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку
з погіршенням психічного стану у разі
ненадання їй психіатричної допомоги.
Амбулаторна психіатрична допомога
особі без її усвідомленої згоди чи без
згоди її законного представника
надається лікарем-психіатром в
примусовому порядку за рішенням суду.

Питання про надання особі амбулаторної
психіатричної допомоги в примусовому
порядку вирішується судом за місцем
проживання особи. Заява про надання
особі амбулаторної психіатричної
допомоги в примусовому порядку
направляється до суду
лікарем-психіатром. До заяви, в якій
повинні бути викладені підстави для
надання особі амбулаторної
психіатричної допомоги без її
усвідомленої згоди та без згоди її
законного представника, передбачені
частиною другою цієї статті, додається
висновок лікаря-психіатра, який
містить обґрунтування про
необхідність надання особі такої
допомоги.

В даному випадку суд, враховуючи
пояснення представника лікарні, зміст
акту та історії хвороби, приходить до
висновку, що пацієнт потребує
призначення примусового амбулаторного
лікування.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 12,
22 Закону України "Про психіатричну
допомогу", 10, 60, 279-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка про
продовження амбулаторної
психіатричної допомоги в примусовому
порядку ОСОБА_2, 22.10.1965р. народження, яка
проживає в АДРЕСА_1 без її згоди -
задовольнити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий суддя :

Народні засідателі :