22-ц/795/376/2014 Головуючий у I інстанції
-Рахманкулова І. П. Доповідач -
Шитченко Н. В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бойко О.В., Висоцької Н.В.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Деснянського районного суду
м. Чернігова від 19 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, в якому просила
стягнути з ОСОБА_3 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини - сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 33% всіх
видів його заробітку, але не менше
одного неоподаткованого мінімуму
доходів на одну дитину щомісяця.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 19 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку
щомісяця, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить змінити
зазначене рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким визначити аліменти,
що підлягають стягненню на утримання
сина, в розмірі 1/6 частини його
заробітку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом першої інстанції при
визначенні розміру аліментів не
дотримані вимоги ст. 182 Сімейного
Кодексу України щодо встановлення
обставин, які мають істотне значення по
справі.

Апелянт зазначає, що суд належним чином
не з'ясував його стан здоров'я та
матеріальне становище і не врахував
при визначенні розміру аліментів його
інвалідність, тривале перебування на
стаціонарному лікуванні, що потребує
значних матеріальних витрат, та
відсутність будь-яких доходів.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач є інвалідом І групи,
потребує стороннього догляду та має
лише дохід у вигляді пенсії.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він ґрунтується на матеріалах справи
та відповідає вимогам чинного
законодавства.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Згідно ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття. За
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі. За
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 182 СК України
та роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Виходячи зі змісту наведених норм та
враховуючи відсутність домовленості
між сторонами про сплату аліментів, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо наявності правових
підстав для стягнення з ОСОБА_3 на
користь позивача аліментів на
утримання неповнолітньої дитини у
частці від його доходу.

В той же час районним судом правильно
встановлено, що відповідач є інвалідом
І групи та має регулярний дохід у
вигляді пенсії. Саме цю обставину судом
обґрунтовано враховано як підставу для
зменшення заявленого позивачем
розміру аліментів, які повинні
стягуватися з відповідача. Колегія
суддів погоджується з тим, що ОСОБА_3
має брати участь в утриманні
неповнолітнього сина у розмірі
задоволених позовних вимог, а отже
доводи апеляційної скарги в цій
частині не заслуговують на увагу.

Інших істотних обставин, які б не були
враховані при визначенні розміру
аліментів, апелянтом не наведено.

Перевіряючи оскаржуване рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, апеляційним судом не
встановлено таких порушень
матеріального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317,
319, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 19 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: