Ухвала

ІМЕНЕМ України

27 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Остапчука
О.Д.,

Савченко В.О., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 25 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 01 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року публічне акціонерне
товариство «Сведбанк» звернулося до
суду з указаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що 23
березня 2007 року між акціонерним
комерційним банком «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Сведбанк», було
укладено договір кредиту № 0310/0307/88-082,
за умовами якого позичальник отримала
кредит у розмірі 26 600 доларів США зі
сплатою 14 % річних строком до 23 березня
2017 року.

Посилаючись на те, що у зв'язку з
неналежним виконанням зобов'язання за
кредитним договором утворилась
заборгованість, публічне акціонерне
товариство «Сведбанк» просило
стягнути з відповідача 17 900 доларів США,
з яких: заборгованість за кредитом та
процентами в розмірі 142 724 грн 38 коп.,
пеня в розмірі 18 671 грн 87 коп.

28 листопада 2012 року між публічним
акціонерним товариством «Сведбанк» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» був укладений
договір факторингу № 15.

28 листопада 2012 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» був укладений договір
факторингу. За умовами зазначених
договорів відбулося відступлення
права вимоги за кредитним договором №
0310/0307/88-082 від 23 березня 2007 року,
укладеним між акціонерним комерційним
банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3, на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи».

Ухвалою Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 22 лютого 2013 року залучено
до участі в справі в якості
правонаступника публічного
акціонерного товариства «Сведбанк»
товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи».

Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 25 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01 липня
2014 року, позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» заборгованість за
кредитним договором № 0310/0307/88-082 від 23
березня 2007 року, яка складається з:
заборгованості за договором у розмірі
142 724 грн 38 коп. та пені в розмірі 18 671 грн
87 коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
змінити судові рішення у справі,
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що у
зв'язку з неналежним виконанням
кредитного зобов'язання виникла
заборгованість, яка підлягає стягненню
з ОСОБА_3

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 25 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 01 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко