Справа № 496/3051/14-ц
Провадження № 2/496/1509/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04.11.2014 року
Біляївський районний суд Одеської
області у складі:

Головуючого - судді Дранікова С.М.

При секретарі - Довженко І.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Біляївка цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Великодальницької
сільської Ради про визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача, в якому просить суд
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, та на земельну
ділянку площею 0,250 га, розташовану за
цією ж адресою.

В судовому засіданні представник
позивачки її вимоги підтримав,
наполягав на задоволенні позову,
посилаючись на те, що вказане майно на
день смерті належало ОСОБА_4. 26.04.2012 року
ОСОБА_4 було складено заповіт, яким він
заповів все своє майно позивачці. Але
нотаріусом було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадкування, у
зв*язку з чим позивачка змушена була
звернутися до суду.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав,
посилаючись на те, що на час смерті
спадкодавця спірне майно йому не
належало, тому не входить до спадкової
маси.

Представник третьої особи - ОСОБА_5 - в
судовому засіданні підтримав правову
позицію та доводи відповідача, просить
в задоволенні позову відмовити.

Вислухав пояснення сторін, вивчив
матеріали справи, суд приходить до
наступного:

Згідно свідоцтва про право власності,
витягу про державну реєстрацію прав,
державного акту на право власності на
земельну ділянку, ОСОБА_4 належали
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, та земельна ділянка
площею 0,250 га, розташована за цією ж
адресою.

Заповітом від 26.04.2012 року ОСОБА_4 все
своє майно заповів ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_4 позивачка
звернулася до нотаріальної контори з
метою прийняття спадщини у вигляді
вищезазначених будинка та земельної
ділянки, але листом нотаріуса №168/02-14 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на земельну ділянку було відмовлено. У
видачі свідоцтва про право на спадщину
на спірний будинок нотаріус не
відмовляв.

Згідно договорів дарування від 27.04.2009
року, тобто до укладення заповіту,
ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 спірні
земельну ділянку та будинок. Вказані
договори зареєстровані в державному
реєстрі правочинів; право власності
ОСОБА_5 на будинок та земельну ділянку
зареєстровані в державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ч.3 ст. 334 ЦК України, право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Таким чином, оскільки на час смерті
спадкодавця ОСОБА_4 вищезазначені
будинок та земельна ділянка йому не
належали, вони не входять до спадкової
маси та не можуть бути успадковані.
Враховуючи наведене, в задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 215, 218 ЦПК
України, ст. 328, 331, 334, 1225, 1296 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Великодальницької сільської Ради про
визнання права власності - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня проголошення або
отримання його копії.

Суддя Біляївського районного

суду Одеської області

Драніков С.М.