АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Томаш В. І. Доповідач - Котушенко
С.П. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від 13
жовтня 2014 року за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості. Позивач вказував на те
що, 25 липня 2008 року між ним та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір
№240245-CRED, за умовами якого останній
отримав кредит у розмірі 15 000 грн.,
зобов'язався повернути його до 23 липня
2010 року та сплатити відсотки за
користування кредитом в строки і в
порядку встановленому договором.
Зобов'язання позичальника за цим
договором забезпечене порукою на
підставі договору поруки №240245-CRED від 25
липня 2008 року укладеного з ОСОБА_3, який
зобов'язався відповідати перед банком
за виконання ОСОБА_2 умов кредитного
договору у повному обсязі.

Посилаючись на те, що зобов'язання за
цими договорами належним чином не
виконуються, у зв'язку з чим виникла
заборгованість за станом на 05
листопада 2013 року, яка складається з
непогашеної суми кредиту 12 184,13 грн.;
процентів за користування кредитом 31
022,08 грн.; штраф (фіксована частина) 250
грн., штраф (процентна складова) 2 160,31
грн., а всього 45 616,52 грн., позивач просив
стягнути вказану суму на свою користь з
відповідачів в солідарному порядку.

Рішенням Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від 13
жовтня 2014 року позов в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь банку
суми боргу задоволено, а в іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, ставить питання
про зміну рішення в частині відмови у
задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення не
оскаржується і у відповідності зі ст.303
ЦПК України не переглядається.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів не
вбачає передбачених законом підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 25 липня 2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №240245-CRED, за
умовами якого останній отримав кредит
у розмірі 15 000 грн. на строк до 23 липня 2010
року.

Зобов'язання позичальника за цим
договором забезпечене порукою на
підставі договору поруки №240245-CRED від 25
липня 2008 року укладеного банком з
ОСОБА_3, який зобов'язався відповідати
перед банком за виконання ОСОБА_2 умов
кредитного договору. Умови кредитного
договору позичальник не виконав, у
зв'язку з чим банк звернувся до суду з
даним позовом.

Встановивши, що строк дії кредитного
договору закінчився 23 липня 2010 року,
проте до 2013 року банк з вимогою до
поручителя про виконання
забезпеченого зобов'язання не
звертався, суд дійшов обгрунтованого
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову в
частині стягнення заборгованості з
поручителя ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що
при укладенні договору поруки сторони
домовились про збільшення позовної
давності до 5 років (п.12 договору), а це
значить, що встановлено строк
припинення поруки - після закінчення 5
років, починаючи від останнього дня,
передбаченого для виконання основного
зобов'язання, не можуть бути прийняті
до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не предявить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом предявлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Отже, порука це строкове зобов'язання, і
незалежно від того, установлений строк
її дії договором чи законом, його сплив
припиняє суб'єктивне право кредитора
на задоволення його вимог. Останнє
означає, що строк поруки належить до
преклюзивних строків, основна
властивість яких, крім того, що їх
сплив, на відміну від строків позовної
давності, припиняє субє'ктивне право,
полягає в тому, що вони не можуть бути
призупинені, перервані чи відновлені.
Такі строки також не можуть бути
змінені за домовленістю сторін
договору та їх настання припиняє права
кредитора та обов'язок боржника за
договором.

Непредявлення кредитором вимоги до
поручителя протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання у разі, якщо
строк дії поруки не встановлено, є
підставою для припинення останнього, а
отже, і обов'язку поручителя нести
солідарну відповідальність перед
кредитором разом із боржником за
основним зобов'язанням.

Зі справи вбачається, що боржник
зобов'язався повернути кредит у строк
до 23 липня 2010 року. Оскільки банк
протягом шести місяців не звернувся з
вимогою до поручителя про виконання
забезпеченого зобов'язання, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що порука
припинилась.

Така правова позиція узгоджується з
висновками, викладеними в постанові
Верховного Суду України від 17 вересня
2014 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Ухвалене судом рішення в оскарженій
частині відповідає матеріалам справи
та вимогам закону, що регулює зазначені
правовідносини, підстав для його зміни
не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
міського суду Дніпропетровської
області від 13 жовтня 2014 року в
оскарженій частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
Котушенко С.П.

Судді
Петренко І.О.

Романюк М.М.