Справа №250/4223/13-ц
Номер провадження2/250/220/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року
м.
Ясинувата

Ясинуватський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючий суддя
Бичков П.Ю.,

при секретарі
Костенко Ю.О.,

за участю представника позивача
Ревви А.В.,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А
Н О В И В :

12 листопада 2013 року позивач - Публічне
акціонерне товариство Комерційний
Банк «ПРИВАТБАНК» (далі по справі ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області з позовною заявою до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в
обґрунтування позову зазначено, що
відповідно до укладеного договору №
DОXRR403070611 від 01 липня 2009 року відповідач
01 липня 2009 року отримав кредит у
розмірі 3499 гривень 00 копійок зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідно
до умов укладеного договору, договір
складається з заяви позичальника, умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам. Відповідно до умов договору
погашення заборгованості здійснюється
у наступному порядку: щомісяця в період
сплати позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за Кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно Умов. Відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав. Станом 31
жовтня 2013 року відповідач має
заборгованість 19401 гривні 98 копійок,
яка складається з 2624 гривні 28 копійки -
заборгованість за кредитом; 00 гривень 62
копійка - заборгованість по процентам
за користування кредитом, 15376 гривні 99
копійки - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, а
також штрафи відповідно до пункту 5.3
Умов та правил надання банківський
послуг; 500 гривень 00 копійок - штраф
(фіксована частина) та 900 гривень 09
копійки - штраф (процентова складова).
Просив суд стягнути з відповідача на
користь позивача суму заборгованості
за кредитним договором у розмірі 19401
гривні 98 копійок, а також сплачені
позивачем при подачі позову до суду
судові витрати у розмірі 229 гривень 40
копійок.

У судовому засіданні представник
позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Ревва А.В.,
яка діє на підставі довіреності
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі на обґрунтування чого послалася
на обставини які викладені в позовній
заяві та просила задовольнити у
повному обсязі та стягнути з
відповідача заборгованість.

У судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги не визнала
та надала заперечення проти позовної
заяви, просила застосувати строк
позовної давності і відмовити позивачу
у позовних вимогах.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи і дослідивши надані
докази, суд в межах заявлених позовних
вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив
наступне.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 та
ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що
кожна із сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог та
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України
належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета спору.

Судом встановлено, що 01 липня 2009 року
ОСОБА_4 звернулась з письмовою заявою
позичальника № DОXRR403070611 від 01 липня 2009
року до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про надання
йому споживчого кредиту в розмірі 3499
гривень 00 копійок на 4 місяці строк з 01
липня 2009 року по 01 листопада 2009 року, за
умови сплати за користування кредитом
відсотків в розмірі 0,01% у місяць на суму
залишку заборгованості по кредиту,
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту в розмірі 00
гривень 00 копійки та єдино разової
винагороди за надання фінансового
інструменту в розмірі 00 гривні 00
копійки в обмін на зобов'язання
позичальника по поверненню кредиту,
сплати відсотків, винагороди комісії в
обумовленому в Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
строки. В Заяві також зазначено, що
погашення заборгованості здійснюється
щомісяця в період з «25» по «30» число
кожного місяця, коли позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) в сумі 874 гривні 97
копійка для погашення заборгованості
за кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії, а також інших
витрат згідно Умов.

Як зазначено в Заяві позичальника в
розділі «Перерахування коштів»
надання кредиту відбувається шляхом
перерахування банком за дорученням
позичальника грошових коштів на
поточний рахунок продавця товару, що
купується позичальником.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Суд вважає, що письмова форма договору
споживчого кредиту дотримана, оскільки
сторонами підписана Заява
позичальника № DОXRR403070611 від 01 липня 2009
року, яка містить певні умови
кредитування.

В Заяві позичальника зазначається про
його згоду, що ця Заява разом Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт»)
складає кредитно-заставний договір.

Разом з тим Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), підписані головою ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», не мають підпису
позичальника, його реквізитів,
відсутня дата їх складання або підпису,
а також не мається жодної
ідентифікуючої ознаки на предмет їх
невід'ємності від конкретної Заяви
позичальника. У Заяві ж не зазначено, що
неврегульовані у ній питання,
регулюються відповідно до конкретних
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам.

Таким чином, підстав вважати, що банком
отримана згода ОСОБА_4 на укладання
кредитного договору з урахуванням
вказаних Умов, на які посилається
позивач, немає, а тому правовідносини
між сторонами з приводу кредитування
регулюються тільки Заявою
позичальника № DОXRR403070611 від 01 липня 2009
року, строк виконання зобов'язань за
якою встановлений до 01 листопада 2009
року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Положеннями ст. 530 ЦК України визначено,
що, якщо у зобов'язанні встановлений
строк його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Даючи оцінку таким доводам
представника позивача, суд погодитись
із ними не може, оскільки Умови і
правила надання банківських послуг,
копія яких знаходиться в матеріалах
цивільної справи, надані
правонаступником Закритого
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «ПРИВАТБАНК», який діє на підставі
ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року, а
кредитний договір № DОXRR403070611 укладений
між Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПРИВАТБАНК»» та
ОСОБА_4. 01 липня 2009 року.

Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам «Розстрочка»
(Стандарт), з якими ОСОБА_4 ознайомилась
та була згодна, про що зазначено в ії
письмовій заяві від 01 липня 2009 року,
позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи доводи представника
позивача про наявність між сторонами
письмового договору про збільшення
строку позовної давності в сукупності
з наданими на їх підтвердження
доказами та встановленими цими
доказами обставинами, суд приходить до
переконання, що позивачем не доведено
факту укладення між ОСОБА_4. та Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» письмового договору
про збільшення строку позовної
давності за вимогами про повернення
коштів за укладеним між ними 01 липня 2009
року кредитним договором № DОXRR403070611 до
5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Оскільки позивачем не надано Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам «Розстрочка» (Стандарт), які
були підписані ОСОБА_4 при укладенні
договору 01 липня 2009 року, судом не
встановлено іншого строку дії
кредитного договору № DОXRR403070611, ніж з 01
липня 2009 по 01 листопада 2009 року, який
зазначений у заяві ОСОБА_4 від 01 липня
2009 року.

На підставі ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно положень ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258
ЦК України для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю. Позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог: про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Як передбачено ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі. Позовна давність, встановлена
законом, не може бути скорочена за
домовленістю сторін.

На підставі ст. 260 ЦК України позовна
давність обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими статтями 253-255 ЦК цього
Кодексу. Порядок обчислення позовної
давності не може бути змінений за
домовленістю сторін.

Як вбачається з п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт»), які надані
позивачем разом із позовною заявою,
визначений строк позовної давнини по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним Договором тривалістю у п'ять
років. Проте дані умови не містять
даних, які б вказували на те, що саме
вони були чинним на час укладення
кредитного договору та з ними був
ознайомлений позичальник.

Тому суд у даній справі виходить із
загальної позовної давності
тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Оскільки кредитним договором від 01
липня 2009 року № DОXRR403070611 встановлено
кінцевий термін повернення кредиту - 01
листопада 2009 року, то саме з цієї дати
почав перебіг строк позовної давності.
Позов про стягнення заборгованості за
цим договором подано до суду ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» лише 12 листопада 2013 року,
тобто поза межами загального строку
позовної давності. Даних про
переривання перебігу позовної
давності матеріали справи не містять.

Згідно з положеннями п. 7 ч. 13 ст. 11
Закону України від 12 травня 1991 року №
1023-ХІІ «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Як розтлумачив Конституційний Суд
України у своєму рішенні № 15-рп/2011 від 10
листопада 2011 року, дія положення ст. 11
Закон України «Про захист прав
споживачів» поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
позовна давність за позовами про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Позивачем та його представником не
надано жодного доказу на підтвердження
того, що ним пропущено з поважних
причин строк для звернення до суду з
позовом.

За вказаних обставин, беручи до уваги,
що позивачем не доведено, що позовна
давність була збільшена за
домовленістю сторін, а також не
обґрунтовано її переривання, зупинення
перебігу чи пропущення з поважних
причин, і таких обставин не встановлено
судом, в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості слід
відмовити за спливом позовної
давності.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд
вважає необхідним відмовити позивачу у
стягненні з відповідача на користь
позивача судових витрат, понесених
останнім при подачі позову до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 15, 16, 256, 257, 261, 267, 526, 530, 533, 1049
Цивільного кодексу України, статтями 3,
10, 11,15, 57, 58, 59, 60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-228
Цивільно процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

У задоволенні позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості -
відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Ясинуватський
міськрайонний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: П. Ю. Бичков