У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мазур Л.М.,

суддів: Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Сарненського районного суду
Рівненської області від 19 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 21 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Позивач посилався на те, що відповідно
до укладеного договору від 26
жовтня 2007 року № б/н відповідачка
отримала кредит в сумі 3 000 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку із сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідно до умов укладеного договору
договір складається із заяви
позичальника, Умов і Правил надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою.

Позивач зазначав, що у зв'язку з
невиконанням боржником своїх
зобов'язань станом на 23 січня 2014 року у
нього утворилася заборгованість у
розмірі 23 938 грн 46 коп., яка складається
з наступного: 3 000 грн - заборгованість
за кредитом; 12 958 грн 46 коп. -
заборгованість за процентами за
користування кредитом; 7 980 грн -
заборгованість з комісії за
користування кредитом, а також штрафи:
500 грн - штраф (фіксована частина), 995 грн
55 коп. - штраф (процентна складова).

09 вересня 2008 року Сарненським районним
судом було видано судовий наказ про
стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованості за
вказаним кредитним договором у розмірі
4 027 грн 39 коп., тому позивач просив
стягнути із відповідачки на його
користь різницю заборгованості, що
становить 21 406 грн 62 коп.

Рішенням Сарненського районного суду
Рівненської області від 19 березня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 21 травня 2014 року, у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 26 жовтня 2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був
укладений договір-заява без номера,
згідно з яким позивач надав
відповідачці фінансовий фіксований
кредит у сумі 3 000 грн на строк дії
картки.

Умовами вказаного договору
передбачено сплату відсотків за
користування позичальником кредитними
коштами та штраф - у разі порушення
відповідачем строків платежів (п. п. 8.6,
3.12 Умов та Правил надання банківських
послуг).

Строк дії договору встановлений п. 3.1.1
та визначений на лицевій стороні
картки, який пролонгується у разі
відсутності письмової відмови від
нього клієнта.

09 вересня 2008 року Сарненським районним
судом Рівненської області було видано
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості за вказаним кредитним
договором в розмірі 4 027 грн 39 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з наявності судового рішення,
яким станом на закінчення строку дії
картки відповідачки в повному обсязі
стягнуто борг за кредитним договором.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, судом апеляційної інстанції
зазначено, що позивач не довів
належними доказами те, на який строк
між ним та відповідачем було укладено
кредитний договір від 26 жовтня 2007 року,
тобто коли мав настати кінцевий термін
виконання зобов'язання, а судовим
наказом Сарненського районного суду
Рівненської області від 09 вересня 2008
року заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за
вказаним кредитним договором була
задоволена повністю, і його
невиконання останньою не є підставою
для пред'явлення ПАТ КБ «ПриватБанк»
нового позову з тих самих підстав.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що
судовим наказом Сарненського
районного суду Рівненської області від
09 вересня 2008 року з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 4 027 грн 39 коп.

Судовий наказ про стягнення
заборгованості було звернуто до
виконання.

Державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Сарненського районного управління
юстиції від 30 грудня 2009 року винесено
постанову про повернення виконавчого
документа ПАТ КБ «ПриватБанк».

У п. 17 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
(далі - Постанова) роз'яснено, що
зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом
(частина перша статті 598 ЦК). Такі
підстави, зокрема, зазначені у статтях
599-601, 604-609 ЦК.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

Отже, відсутність реального виконання
боржником свого зобов'язання не
свідчить про припинення договірних
правовідносин сторін й не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання ним грошового зобов'язання
та не позбавляє кредитора права на
отримання процентів за користування
кредитом і пені, передбачених
договором, за несвоєчасну сплату
кредиту.

На порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України суди попередніх інстанцій на
зазначені вище обставини уваги не
звернули, апеляційний суд, правильно
пославшись на п. 17 Постанови, не
врахував роз'яснення про те, що
кредитний договір не припиняв свою дію
через винесення судового наказу про
стягнення заборгованості, так як
судове рішення про задоволення вимог
кредитора не виконано боржником, і це
призвело до збільшення суми
заборгованості.

Крім того, судам слід врахувати, що
відсотки, пеня нараховуються лише у
період дії кредитної угоди, після
закінчення терміну дії якої, кредитор
має право на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України.

Оскільки допущені судами попередніх
інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, судові
рішення підлягають скасуванню із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції відповідно до
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду
Рівненської області від 19 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 21 травня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.М. Мазур

Судді: А.О.
Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана