СЛОВ'ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Слов'янськ Єд.
унік. № 243/3947/14

Провадження № 2/243/1724/2014

Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючий
суддя Мінаєв І.М.

при секретарях судового
засідання Копійко Г.С.,
Денисенко О.Ю.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача
Декабрьського А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до комунального
підприємства «Слов'янське тролейбусне
управління», за участю третьої особи -
ОСОБА_4, про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок пошкодження
здоров'я, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2014 року до Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до
комунального підприємства
«Слов'янське тролейбусне управління»
(далі - КП «СТрУ»), за участю третьої
особи - ОСОБА_4, про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок пошкодження
здоров'я, обґрунтувавши свої вимоги
тим, що 19.09.2001 року з вини робітника
ОСОБА_4, яка керувала тролейбусом
маршруту № 5 в м. Слов'янську Донецької
області, сталася ДТП. Через ДТП ОСОБА_1,
як пасажир зазначеного тролейбусу,
отримав тяжкі тілесні ушкодження, а
саме: закритий перелом хірургічної
шийки правого плеча, забій - здавлення
лівої стопи, перелом внутрішньої та
зовнішньої щиколоток лівого
гомілковостопного суглобу, закритий
перелом - вивих лівої таранної кістки,
ускладнений сухою гангреною лівої
стопи з наступною ампутацією лівої
гомілки на рівні середньої і верхньої
третини. ОСОБА_1 встановлено
інвалідність третьої групи
безстроково. До отримання травми
ОСОБА_1 працював електромонтером 5
розряду Слов'янської ТЕС, та у зв'язку з
отриманими травмами в подальшому
виконувати роботу позивач не може, йому
призначено пенсію з інвалідності.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 08.12.2005 року з
відповідача на користь позивача було
стягнуто шкоду, спричинену внаслідок
пошкодження здоров'я позивача, в
розмірі втраченого заробітку з 01.11.2005
року щомісячно в розмірі 822,71 грн.

У зв'язку з тим, що за період з 01.11.2005
року по теперішній час сталися
економічні перетворення у країні та
процеси інфляції, збільшилась вартість
життя, збільшився розмір мінімальної
заробітної плати та, відповідно,
збільшився розмір заробітної плати
електромонтера 5 розряду Слов'янської
ТЕС, з якої позивачу нараховано
відшкодування шкоди. Позивач вважає, що
відповідно до ст. 1208 ЦК України, він має
право на збільшення розміру
щомісячного відшкодування шкоди,
спричиненої каліцтвом. Так за період з
19.12.2005 року по теперішній час заробітна
плата електромонтера 5 розряду
Слов'янської ТЕС збільшилась: з 01.07.2005
року - на 12 %, з 01.10.2006 року - на 13 %, з 01.07.2007
року - на 12 %, з 01.10.2007 року - на 10 %, з 01.04.2008
року - на 10,5 %, з 01.07.2008 року - на 20 %, з
01.12.2008 року - на 3,1 %, з 01.02.2009 року - на 10 %, з
01.06.2009 року - на 6 %, з 01.05.2010 року - на 8 %, з
01.07.2010 року - на 9 %, з 01.07.2011 року - на 9 %, з
01.05.2012 року - на 6,8 %, з 01.07.2012 року - на 2,7 %,
з 01.10.2012 року - на 2,9 %, з 01.04.2013 року - на 7,4
%.

Позивач вважає, що розмір щомісячного
відшкодування шкоди позивачу повинен
бути збільшений на розмір збільшення
заробітної плати електромонтера 5
розряду, та відповідач повинен
виплатити ОСОБА_1 шкоду в наступних
розмірах: за липень, серпень та
вересень 2006 року - 296,16 грн.; за період з
01.10.2006 року по 01.07.2007 року - 1966,50 грн.; за
період з 01.07.2007 року по 01.10.2007 року - 1030,32
грн.; за період з 01.10.2007 року по 01.04.2008
року - 2760,30 грн.; за період з 01.07.2008 року
по 01.12.2008 року - 4391,15 грн.; за період з
01.12.2008 року по 01.02.2009 року - 1861,92 грн.; за
період з 01.02.2009 року по 01.06.2009 року - 4425,32
грн.; за період з 01.06.2009 року 01.05.2010 року -
13442,77 грн.; за період з 01.05.2010 року по
01.07.2010 року - 2771,30 грн.; за період з 01.07.2010
року по 01.07.2011 року - 19012,80 грн.; за період
з 01.07.2011 року по 01.05.2012 року - 18010,40 грн.; за
період з 01.05.2012 року по 01.07.2012 року - 3958,90
грн.; за період з 01.07.2012 року по 01.10.2012
року - 6165,33 грн.; за період з 01.10.2012 року
по 01.04.2013 року - 12831,36 грн.; за період з
01.04.2013 року по 01.10.2013 року - 14146,14 грн.
Всього за підрахунками позивача
відповідач не виплатив йому у
відшкодування шкоди станом на 01.10.2013
року 108558,76 грн.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача на свою користь у
відшкодування шкоди, завданої
пошкодженням здоров'я, що потягло
стійку втрату працездатності,
втрачений заробіток за період з 01.07.2006
року по 01.10.2013 року в розмірі 108558,76 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені
вимоги підтримали, просили їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник
відповідача КП «СТрУ» Декабрьський А.М.
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити в їх задоволенні, пояснив, що
позовна заява ОСОБА_1 про відшкодування
втраченого заробітку за період з 01.07.2006
року по 01.10.2013 року в розмірі 108558,76 грн. у
зв'язку зі шкодою, заподіяною
ушкодженням здоров'я, що спричинило
стійку втрату працездатності, є
необґрунтованою, вимоги позивача є
такими, що неповно і не всебічно
відображають обставини справи і
неправильно встановлюють юридичну
сутність і характер спірних
правовідносин. Питання відшкодування
позивачу втраченого заробітку у
зв'язку зі шкодою, заподіяною
ушкодженням здоров'я, що спричинило
стійку втрату працездатності
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки, відповідно до п. 4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України в редакції 2003 року регулюються
ЦК України в редакції 1963 року, що
підтверджується рішенням
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 08.12.2005 року по
справі № 2-46-05, на яке також посилається
позивач, в якому достовірно
встановлено, що шкода була завдана
19.09.2001 року, суми втраченого позивачем
заробітку, в тому числі й щомісячні,
були розраховані відповідно до вимог
ст. ст. 450, 457, 461 ЦК України в редакції 1963
року, тобто сума відшкодування була
нарахована у частині, що перевищує суму
призначеної йому після ушкодження його
здоров'я і фактично одержуваної ним
пенсії. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовом про відшкодування шкоди» № 6
від 27.03.1992 року з подальшими змінами,
зазначено, якщо у випадках,
передбачених ст. ст. 457, 461 ЦК України в
редакції 1963 року, у зв'язку з
ушкодженням здоров'я потерпілому
призначено пенсія або збільшено ту, яку
він одержував раніше, розмір
відшкодування визначається за
відрахуванням із утраченого заробітку
відповідно до суми призначеної пенсії
або суми, на яку її збільшено. При зміні
в період виплати відшкодування шкоди
ступеню втрати потерпілим професійної
працездатності, складу сім'ї померлого,
підвищенні розміру мінімальної
заробітної плати у визначеному
законодавством порядку, розмір
щомісячних страхових виплат і витрат
на медичну та соціальну допомогу
підлягає відповідному перерахуванню.
Перерахування суми втраченого
заробітку провадиться також у разі
зростання в попередньому календарному
році (за даними центрального органу з
питань статистики) середньої
заробітної плати в галузях
національної економіки. Позивачем не
надано до суду ні довідки про суми
призначеної та фактично отриманої
пенсії, ні довідки органу з питань
статистики про зростання середньої
заробітної плати в галузях
національної економіки. Відповідно до
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. До позовної
заяви додана лише довідка структурної
одиниці ПАТ «Донбасенерго»
Слов'янської ТЕС, в якій підпис
виконуючого обов'язки директора не
завірений печаткою підприємства, що
викликає сумнів в її достовірності, так
як даний документ містить інформацію
про фінансові (грошові) показники.
Згідно з п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовом про відшкодування шкоди» № 6
від 27.03.1992 року, перерахунок
(збільшення) раніше призначених сум
втрати середньої заробітної плати
провадиться за останні три роки до часу
звернення потерпілого з позовом. Тому
посилання позивача на ст. 268 ЦК України
є безпідставними, оскільки предметом
даного позову не є вимога про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я,
а вимога про збільшення (перерахування)
розміру відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом. Тому відповідно до ст. 257 ЦК
України, необхідно застосувати
загальний строк позовної давності
тривалістю у три роки, при чому
відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилась, про причину неприбуття
суду не повідомила, хоча повідомлялась
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, представника
відповідача, оцінивши зібрані по
справі докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Відповідно до довідки серії ДОН-02 №
081584, виданої МСЕК 21.04.2003 року, ОСОБА_1 є
інвалідом ІІІ групи за загальним
захворюванням. ОСОБА_1 протипоказана
праця з тривалою ходою та тривалим
перебуванням на ногах, ОСОБА_1 потребує
протезування та виготовлення
ортопедичного взуття. (а. с. 4)

З довідки « 03/2-3939 від 24.09.2013 року,
виданої Слов'янської ТЕС, вбачається,
що на Слов'янській ТЕС до тарифних
ставок електромонтерів з ремонту
апаратури, релейного захисту та
автоматики (5, 6 розрядів) Дільниці з
ремонту та обслуговування пристроїв
РЗА та другорядних ланцюгів приєднань
власних потреб блоку № 7, КТЦ, хімцеху
та загальностанційні навантаження
Електричного цеху з 19.12.2005 року були
застосовані наступні підвищуючі
відсотки: 01.07.2009 року - 12 %; 01.10.2006 року - 13
%; 01.07.2007 року - 12 %; 01.10.2007 року - 10 %; 01.04.2008
року - 10,5 %; 01.07.2008 року - 20 %; 01.12.2008 року - 3,1
%; 01.02.2009 року - 10 %; 01.06.2009 року - 6 %; 01.05.2010
року - 8 %; 01.07.2010 року - 9 %; 01.07.2011 року - 9 %;
01.05.2012 року - 6,8 %; 01.07.2012 року - 2,7 %; 01.10.2012
року - 2,9 %; 01.04.2013 року - 7,4 %. (а. с. 5)

Відповідно до листа управління
Пенсійного фонду України в м.
Слов'янську та Слов'янському районі
Донецької області від 10.10.2014 року №
17540/06, ОСОБА_1 на обліку в управлінні не
перебуває, особовий рахунок ОСОБА_1 був
знятий з обліку згідно із запитом
управління Пенсійного фонду України
Ленінського району в м. Полтаві № 4533/02-15
від 01.07.2014 року у зв'язку зі зміною місця
проживання. (а. с. 30)

Згідно з листом управління статистики
у м. Слов'янську від 09.10.2014 року № 05-04/71,
управління статистики у м. Слов'янську
не володіє інформацією щодо зростання
середньої заробітної плати
електромонтерів 5 розряду в галузі
електроенергетики. (а. с. 32)

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В даному випадку й позивач у позовній
заяві, й представник відповідача у
своїх запереченнях (а. с. 19-20)
посилаються на рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 08.12.2005 року по справі № 2-46-05 про
стягнення з відповідача на користь
позивача шкоди, завданої останньому
ушкодженням здоров'я в розмірі
втраченого заробітку, щомісячно, з
01.11.2005 року в розмірі 822,71 грн., однак, ані
позивачем, ані відповідачем
вищезазначене рішення суду не надано,
тобто не надано доказів того, що
позивачу взагалі нараховується у
відшкодування шкоди відповідачем
зазначена сума в розмірі 822,71 грн.

Позовні вимоги про стягнення суми
втраченого заробітку є похідними від
правовідносин стосовно стягнення
шкоди, заподіяної позивачу. Позивачем
не надано суду жодних доказів того, що
він перебував у трудових відносинах зі
Слов'янською ТЕС. Будь-яких інших
доказів, окрім наданих, позивачем та
відповідачем суду надано не було.

Суд не приймає до уваги у якості
доказів надану позивачем довідку №
03/2-3939 від 24.09.2013 року (а. с. 5), оскільки
без наявних підтверджень перебування
позивача у трудових відносинах зі
Слов'янською ТЕС дана довідка не має
доказової сили.

Суд також не приймає до уваги посилання
представника відповідача на норми п. 4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України в редакції 2003 року, а також п. 12
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовом про
відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992
року, оскільки зазначені доводи
стосуються виконання рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 08.12.2005 року по
справі № 2-46-05 про стягнення з
відповідача на користь позивача шкоди,
завданої останньому ушкодженням
здоров'я в розмірі втраченого
заробітку, щомісячно, з 01.11.2005 року в
розмірі 822,71 грн., копія якого суду
надана не була, а тому вказані доводи є
необґрунтованими.

На підставі ч. 4 ст. 60 ЦПК України,
рішення суду не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З огляду на вищенаведене, керуючись
принципами розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
КП «СТрУ», за участю третьої особи -
ОСОБА_4, про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок пошкодження
здоров'я, заявлені передчасно та
задоволенню на підставі наданих суду
доказів не підлягають.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 10, 11, 88, 210, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до комунального
підприємства «Слов'янське тролейбусне
управління», за участю третьої особи -
ОСОБА_4, про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок пошкодження
здоров'я, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду
І.М.
Мінаєв