АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Резніченко М. С. Доповідач -
Черненкова Л.А. Категорія 47
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів - Дерев`янка
О.Г., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу головного
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області на рішення
П`ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 07 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
головного управління Держземагенства
у Дніпропетровській області про
зобов'язання виділення земельної
ділянки у розмірі земельної частки
(паю), -

В С Т А
Н О В И Л А:

22.09.2014 року ОСОБА_2 пред'явив до суду
зазначений позов, за яким просив суд
зобов'язати Головне управління
Держземагенства у Дніпропетровській
області виділити йому земельну ділянку
у розмірі земельної частки (паю) площею
6,55 умовних кадастрових гектара із
земель резервного фонду на території
Лихівської селищної ради
П'ятихатського району, посилаючись на
те, що 10.06.2013 року рішенням
П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області за ним
визнано право на земельну частку (пай)
розміром 6,55 умовних кадастрових
гектар, яка розташована на території
Лихівської селищної ради
П'ятихатського району, в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. З питанням
виділення йому земельної ділянки 11.07.2013
року звернувся до П'ятихатської
райдержадміністрації, на що 17.07.2013 року
одержав відмову з посиланням на
відсутність земель бувшої колективної
власності на території Лихівської
селищної ради. З клопотанням про
виділення земельної ділянки з земель
резервного фонду 26.02.2014 року звернувся
до відповідача, однак у виділені
земельної ділянки також було
відмовлено з посиланням на відсутність
у них на це повноважень.

Рішенням П`ятихатського районного
суду Дніпропетровської області від 07
жовтня 2014 року ухвалено: позов
задовольнити; зобов'язати Головне
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області виділити
ОСОБА_2 земельну ділянку у розмірі
земельної частки (паю) площею 6,55
умовних кадастрових гектар із земель
резервного фонду, що розташовані на
території Лихівської селищної ради
П'ятихатського району
Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі Головне
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в
повному обсязі, посилаючись на те, що
судом порушено норми матеріального і
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
10 червня 2013 року П'ятихатським районним
судом Дніпропетровської області у
справі за позовом ОСОБА_2 до
П'ятихатської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області, виконкому Лихівської селищної
ради П'ятихатського району, ТОВ
«Суворовське» про визнання права на
земельну частку (пай) ухвалено рішення,
яким визнано за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом право на
земельну частку (пай) розміром 6,55
умовних кадастрових гектар, яка
розташована на території Лихівської
селищної ради П'ятихатського району
Дніпропетровської області, після
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Рішення набрало законної сили 26.06.2013
року. 11.07.2013 року на виконання рішення
суду ОСОБА_2 звернувся з заявою до
П'ятихатської райдержадміністрації
про вирішення питання щодо виділення
йому земельної частки (паю) в натурі (на
місцевості), однак листом від 17.07.2013
року голови П'ятихатської
райдержадміністрації його
поінформовано про те, що землі
сільськогосподарського призначення є
державною власністю, тому
розпорядження ними здійснює Головне
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області і
рекомендує для вирішення питання
звернутися до цього управління. Згідно
листа Головного управління
Держземагенства у Дніпропетровській
області від 26.06.2014 року № 31-4-0.11-5163/2-14
ОСОБА_2 надано роз'яснення, що
повноваження щодо виділення земельних
ділянок, що належали колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам
належить сільським, селищним, міським
радам та районним державним
адміністраціям, а тому, дане питання не
відноситься до компетенції Головного
управління. З листа керівника
управління Держземагенства у
П'ятихатському районі Марченка В.М. від
12.03.2014 року слідує, що повноваження щодо
розпорядження землями колективної
власності на територіальні органи
Держземагенства не покладалися і так
як вільні землі колишньої колективної
власності, які підлягають паюванню на
території Лихівської селищної ради
відсутні, тому викопіювання необхідно
надавати із земель державної
власності, які були передані в оренду
П'ятихатською районною державною
адміністрацією, куди і запропонував
звернутися.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 набув право власності на
земельну ділянку, проте не може
реалізувати своє право на виділення
йому земельної ділянки через
відсутність вільних земель бувшої
колективної власності, у зв'язку з чим
суд приходить до висновку, що вимоги
позивача щодо виділення йому земельної
ділянки із резервного фонду на
території Лихівської селищної ради
П'ятихатського району
Дніпропетровської області є законними
та обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно вирішив спір.

Відповідно до п. 7 Указу Президента
України від 08.08.1995 року № 720 «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» створюваний під час
передачі земель у колективну власність
резервний фонд використовується для
передачі у приватну власність або
надання у користування земельних
ділянок переважно громадянам, зайнятим
у соціальній сфері на селі, а також
іншим особам, яких приймають у члени
сільськогосподарських підприємств
або, які переселяють в сільську
місцевість для постійного проживання.

В абзаці 3 п. 24 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16.04.2004 року № 7 зазначено, що
вимоги щодо земельних часток (паїв)
можуть задовольнятись за рахунок
земель резервного фонду на підставі
положень п. 7 Указу Президента України
від 08.08.1995 р. № 720 «Про порядок паювання
земель, переданих у колективну
власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям».

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу
України передбачено, що Центральний
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин та його територіальні органи
передають земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Указом Президента України від 08.08.95 N
720/95 "Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" передбачено, що паюванню
підлягають сільськогосподарські
угіддя, передані у колективну
власність колективним
сільськогосподарським підприємствам.

Паювання земель передбачає визначення
розміру земельної частки (паю) у
колективній власності на землю кожного
члена колективного
сільськогосподарського підприємства.

Суд може визнати відповідно до частини
третьої статті 1 Закону України від 5
червня 2003 року N 899-IV "Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)" право на земельну частку
(пай), якщо районною (міською) державною
адміністрацією безпідставно
відмовлено у видачі документа, що
посвідчує право на земельну частку
(пай).

Відповідно до п.9 розділу Х. Перехідні
Положення ЗК України, - громадяни -
власники земельних часток (паїв) можуть
виділяти земельні ділянки в натурі (на
місцевості) єдиним масивом.

Землі резервного фонду спеціально
призначаються для перерозподілу, це
землі, залишені у державній власності
при приватизації земель
сільськогосподарських підприємств (ст.
25 ЗКУ). Також землі резервного фонду
формувалися в Україні під час передачі
земель у колективну власність
(відповідно до ст. 5 ЗКУ в ред. 1992 р.).

Відповідно до Рекомендації щодо
порядку перерозподілу земель
резервного фонду з метою використання
їх за цільовим призначенням, які
схвалено Науково-технічною радою
Держкомзему 21.08.98 року п.1.3. створений
органами місцевого самоврядування під
час передачі земель у колективну
власність резервний фонд
використовується для передачі у
приватну власність або надання у
користування земельних ділянок
переважно громадянам, зайнятим у
соціальній сфері на селі, а також іншим
особам, яких приймають у члени
сільськогосподарських підприємств або
які переселяються у сільську
місцевість для постійного проживання.

Відповідно до вимог Закону України
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)»
стаття 2, - документами, що посвідчують
право на земельну частку (пай) є зокрема
рішення суду про визнання права на
земельну частку (пай); стаття 3 -
підставами для виділення земельних
ділянок у натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв) є
рішення відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації; особи,
власники сертифікатів на право на
земельну частку (пай), які виявили
бажання одержати належну їм земельну
частку (пай) в натурі (на місцевості),
подають до відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації заяву про
виділення їм земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості); земельна частка
(пай) виділяється її власнику в натурі
(на місцевості), як правило, однією
земельною ділянкою. За бажанням
власника земельної частки (паю) йому
можуть бути виділені в натурі (на
місцевості) дві земельні ділянки з
різним складом сільськогосподарських
угідь (рілля, багаторічні насадження,
сінокоси або пасовища).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач, як власник земельної частки
(паю) за рішенням суду, не може виділити
її в натурі, оскільки П'ятихатська
райдержадміністрація та Головне
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області
посилаючись один на одного щодо їх
повноважень, відмовили йому в
реалізації його права, у зв'язку з чим
судом першої інстанції відповідно до
вимог закону це право позивача
відновлено.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Спір щодо розмежування повноважень
відносно земель державної власності та
колективної власності, які знаходяться
у резервному фонді, не може впливати на
конституційне право позивача на
виділення йому земельної частки (паю),
як її власнику в натурі (на місцевості).

Судова колегія вважає, що рішення суду
є законним і обґрунтованим,
постановлено у відповідності з
вимогами закону та не має підстав для
його скасування, і доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу головного
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області - відхилити.

Рішення П`ятихатського районного
суду Дніпропетровської області від 07
жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Л.А. Черненкова

Судді
М.Ю. Петешенкова

О.Г. Дерев’янко