АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю представника позивача -
Цаплюк І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 1 липня 2013
року у справі за позовом Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/232/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Сирбул О.Ф.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2,
в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на
користь Комунального підприємства
«Харківські теплові мережі»
заборгованість за спожиту теплову
енергію у сумі 93 933,99 грн. та судовий
збір в сумі 939,34 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що відповідно до договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 04.02.2008 відповідачу ОСОБА_2 належать
нежитлові приміщення 1-го поверху №
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3-НОМЕР_4,
НОМЕР_5-НОМЕР_6, НОМЕР_7-НОМЕР_8 в літ. А-5 в
нежитловому будинку АДРЕСА_1 з
централізованою системою опалення,
теплопостачання якого здійснює КП
«Харківські теплові мережі».
Відповідач не уклавши договір на
постачання теплової енергії
безпідставно отримує теплову енергію
за рахунок позивача, яку позивач подає
у централізовану систему опалення
адміністративного будівлі, де
розташовані нежитлові приміщення
відповідача. За період бездоговірного
користування з жовтня 2009 року по
квітень 2010 року відповідачем
безпідставно спожито теплової енергії
на суму 93 933,99 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 1 липня 2013 року позов
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості задоволено,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» заборгованість за
спожиту теплову енергію у сумі 93 933
гривні 99 копійок та судовий збір в сумі
939 гривень 34 копійок.

Не погодившись з таким рішення
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким в задоволенні позовної заяви КП
«Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2
відмовити в повному обсязі.

В скарзі висловлює думку, що судом було
неповно досліджено докази і
встановлені обставини по справі, а
також порушені норми процесуального
права.

На обґрунтування своєї позиції апелянт
зазначає, що не укладав договору з
позивачем, не користувався правами та
не здійснював обов'язки, оскільки його
приміщення взагалі відрізано від
теплопостачання та не опалюється.

Крім того, на думку апелянта суд
ухвалив рішення, яким задовольнив
позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2
оплати за теплову енергію з жовтня 2009
по квітень 2010 року. Також апелянт
звертає увагу, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки, тому у позивача сплинув строк
позовної давності, який він не
подовжував.

Також в апеляційній скарзі апелянт
зазначає, що представник подав заяву
про перенесення слухання по справі,
однак, суд в своєму рішенні вказує, що
відповідач в судовому засіданні
заперечує проти позову, в чому апелянт
вбачає порушення норм процесуального
права.

В судовому засіданні представник
позивача заперечувала проти
апеляційної скарги за
необґрунтованістю її доводів.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином,
причини своєї неявки суду не повідомив,
тому в силу ст.305 ЦПК України, колегія
суддів вважає за можливе розглядати
справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., вислухавши пояснення представника
позивача, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого судом
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з встановлених в
судовому засіданні наступних обставин.

Так, відповідно до договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 04.02.2008 року відповідачу ОСОБА_2
належать нежитлові приміщення 1-го
поверху № НОМЕР_1, НОМЕР_2, -НОМЕР_4,
НОМЕР_5-НОМЕР_6, НОМЕР_7-НОМЕР_8 в літ. А-5 в
нежитловому будинку АДРЕСА_1 з
централізованою системою опалення,
теплопостачання якого здійснює
Комунальне підприємство «Харківські
теплові мережі».

Відповідач не уклавши договір на
постачання теплової енергії
безпідставно отримує теплову енергію
за рахунок позивача, при цьому за
період бездоговірного користування з
жовтня 2009 року по квітень 2010 року
відповідачем безпідставно спожито
теплової енергії на суму 93 933,99 грн.

Встановивши, що у період з жовтня 2009
року по квітень 2010 року відповідач за
рахунок позивача користувався
тепловою енергією на потреби опалення
без достатніх підстав, тому позовні
вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, так як він в повній мірі
відповідає встановленим обставинам
справи та вимогам Закону.

Так, згідно з приписами ч. 1 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а так із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права
обов'язки.

За п.1 ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 11 Цивільного
кодексу України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини. Цивільні
права та обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства. У випадках встановлених
актами цивільного законодавства,
цивільні права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів
державної влади, органів влади
Автономної Республіки Крим або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.ст. 1212, 1213 Цивільного
кодексу України особа, що набула майно
без достатньої правової підстави,
зобов'язана повернути потерпілому це
майно, а у разі неможливості повернути
в натурі безпідставно набуте майно
відшкодувати його вартість. Відповідно
до Закону України «Про
теплопостачання» теплова енергія є
товарною продукцією, що призначена для
купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

На підставі зазначених норм, колегія
суддів не вважає підставою для
скасування оскаржуваного рішення
твердження апелянта про відсутність
укладеного з позивачем договору.

При цьому, апеляційна скарга не містить
доказів на підтвердження тієї
обставини, що приміщення відрізано від
теплопостачання та не опалюється, в той
час, як надані позивачем акти про
підключення на початку опалювального
сезону № 174/10338 від 26.10.2009 року та
відключені опалення наприкінці
опалювального сезону № 174/9785 від 15.04.2010
року, що складені представниками
позивача та балансоутримувача будинку
правильно визнані судом першої
інстанції належним доказом на
підтвердження отримання відповідачем
вказаної кількості теплової енергії на
опалення.

Посилання апелянта на сплив строку
позовної давності, колегія суддів не
вважає обґрунтованими, виходячи з
наступного.

Відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Як вбачається з наданих відповідачем
заперечень (а.с. 117- 119) останній не
заявляв про застосування строків
позовної давності, тому у суду першої
інстанції не було правових підстав для
його застосування з власної
ініціативи.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи апеляційної скарги
законності рішення суду першої
інстанції не спростовують, рішення
суду першої інстанції ухвалене без
порушення норм матеріального та
процесуального права, тому підстави
для задоволення апеляційної скарги,
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 1 липня 2013
року відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 1 липня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: