Справа № 463/4141/14
Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/6986/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника ОСОБА_2,
представника відповідача Лисенко Д.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 30 вересня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом до Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» про
стягнення страхового відшкодування.
Просив стягнути з ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на його
користь за договором страхування UPSKM
№5089089 від 24.05.2011 року під час подорожі
за кордоном кошти в розмірі 75 865грн.84
коп.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 30 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено за
безпідставністю.

Рішення оскаржив представник позивача.
Вважає його незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права при неповно
з'ясованих обставинах, що мають
значення для справи, і які суд визнав
встановленими, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити повністю. Мотивує тим, що
у терміни встановлені договором
страхування, а саме 06.03.2012 року
звернувся та надав усі необхідні
документи до Львівського управління
ПАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» для вирішення питання про
виплату страхового відшкодування. У
відповідь отримав листа №2457 від 16.03.2012
року, в якому відповідач просив надати
додаткові документи для прийняття
рішення щодо страхової виплати. На
вищезгадану заяву надіслав
відповідачу документи, які останній
просив надати, окрім довідки з місця
ДТП, оскільки у позивача немає
можливості звернутись у відповідні
правоохоронні органи Угорщини для
отримання такої довідки. У зв'язку з цим
позивач просив вжити заходів для
отримання відповідної довідки. Вважає,
що така довідка немає істотного
значення для вирішення питання про
виплату страхового відшкодування,
оскільки лише підтверджує факт
настання ДТП та кількість її учасників.
Тим більше в матеріалах справи наявне
рішення районного суду м. Енч у справі
33.Вк/220/2013/2 від 20.06.2013, яке набрало
законної сили і в якому встановлено
факт ДТП, його причини та коло його
учасників. Після цього, позивач отримав
ще два листи від відповідача, але
щоразу з дещо іншим переліком
документів, необхідних для прийняття
рішення щодо страхової виплати.

Звертає увагу на той факт, що позивач ще
у березні 2012 року надав відповідачу всі
наявні у нього необхідні документи,
пов'язані зі страховим випадком, які в
контексті п. 8.8 договору страхування
вимагались зі сторони відповідача і
які мають значення для прийняття
рішення щодо здійснення страхової
виплати. Відповідач не пред'явив жодної
відповіді департаменту консульської
служби МЗС України на направлені
запити від 13.04.2012 року, 05.08.2014 року та від
24.09.2014 року чи інших доказів, які б
свідчили, що відповідач проводить
розслідування, та вживає заходів щодо
вирішення питання виплати страхового
відшкодування. Тому вважає , що судом
першої інстанції безпідставно
прийнято рішення про відмову у позові.

При розгляді справи в апеляційній
інстанції апелянт доводи такої
підтримав.

Представник відповідача проти доводів
апеляційної скарги заперечив,
підтримав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, мотиви яких
відповідають мотивам заперечення
проти позову та просить рішення суду
першої інстанції залишити без змін, як
законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає, виходячи з
таких мотивів.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду в повній мірі таким вимогам
відповідає. Відповідно до
ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції врахував, що позивач
обґрунтовуючи свої вимоги про
стягнення з відповідача страхового
відшкодування вказує, що таке ним не
виплачується безпідставно, оскільки в
період дії договору страхування
настала страхова подія про яку у
визначені договором строки він
повідомив страховика та представив
йому всі необхідні документи пов'язані
із страховим випадком і які мають
значення для прийняття рішення щодо
здійснення страхової виплати.

Дійсно, як вбачається із договору
страхування під час подорожі за
кордоном від 17.05.2011 року UPSKM№5089089
укладеного між ОСОБА_4 та Приватним
акціонерним товариством «Українська
пожежно-страхова компанія», останній
взяв на себе зобов'язання із
страхування майнових інтересів
пов'язаних з відповідальністю
страхувальника перед спеціалізованими
особами за оплату наданих ними послуг у
разі раптового захворювання
застрахованої особи, нещасного випадку
або іншої непередбаченої події за
кордоном. Термін дії договору
сторонами визначено з 24.05.2011 року по
22.05.2012 року, розмір страхової суми 30000
євро./а.с. 4-6/

Як вбачається із ухвали районного суду
м. Енч Угорщина від 20.06.2013 року, ОСОБА_4
визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, що мала
місце 19.01.2012 року на автодорозі №3 у
відрізку 223 км 400 м в напрямку міста
Мішкольц, що в Угорщині, в ході якої
позивач керуючи транспортним засобом
автомобілем марки «Mersedes Benz Sprinter 312 D»
д.н.з. НОМЕР_1 та здійснюючи перевезення
п'ятьох пасажирів не впорався із
керуванням та здійснив зіткнення з
іншим транспортним засобом, внаслідок
чого частина пасажирів отримала
тілесні ушкодження різного ступеня
тяжкості.

ОСОБА_4 звернувся до Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» із заявою
про страхову подію від 06.03.2012 року, якою
повідомив страховика про настання
страхового випадку, а саме, що 19.01.2012
року на автодорозі №3 у відрізку 223 км 400
м в напрямку міста Мішкольц, що в
Угорщині в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди йому
заподіяно тілесних ушкоджень.

Судом встановлено, що до вказаної заяви
позивачем долучено ряд документів,
зокрема: копію договору, оригінал
медичного висновку лікаря медичного
закладу, в якому застрахована особа
отримала медичну допомогу, оригінал
рахунку медичного закладу на оплату
медичних послуг, оригінал квитанції, що
підтверджує його оплату, копію
паспорта, що посвідчує особу
страхувальника, довідку з банку з
зазначенням реквізитів карткового
рахунку, виписки про перебування на
лікуванні за кордоном у медичному
закладі м. Мішкольц Угорщина, лікарняні
листки./а.с.7/

Суд першої інстанції керувався та
правильно застосував норми
матеріального права, про які зазначив у
рішення та врахував, що частиною 1 ст. 990
ЦК України визначено, що страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника або іншої особи
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до положень ст.. 25 ЗУ «Про
страхування», - здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

У разі необхідності страховик або
Моторне (транспортне) страхове бюро
можуть робити запити про відомості,
пов'язані із страховим випадком, до
правоохоронних органів, банків,
медичних закладів та інших
підприємств, установ і організацій, що
володіють інформацією про обставини
страхового випадку, а також можуть
самостійно з'ясовувати причини та
обставини страхового випадку.

У відповідності до вимог п.8.8 договору
страхування передбачено, що для
здійснення страховиком страхової
виплати згідно п.8.1.2 страхувальник
повинен надати страховику протягом 15-и
календарних днів з моменту в'їзду на
територію України або країни
постійного проживання заяву про
страхову подію, копію договору
страхування та оригінали ряду
документів перелік яких не є вичерпним,
оскільки останнім пунктом передбачено
обов'язок подання інших документів на
письмову вимогу страховика, пов'язаних
із страховим випадком, що мають суттєве
значення для його підтвердження.

В судовому засіданні встановлено, що
для прийняття рішення про виплату
страхового відшкодування страховик
звернувся із вимогою до позивача про
надання документів.

Вказана обставина підтверджена
наявними у матеріалах справи листами:
від 16.03.2014 року №2457, в якому просив
надати позивача довідки з роботи, з
вказівкою місця роботи (Україна,
Угорщина), посади; копію водійського
посвідчення; копію закордонного
паспорта з відміткою останнього
перетину кордону; довідку з місця
ДТП./а.с.8/

Згідно відповіді позивача вбачається,
що вимога страховика страхувальником
частково виконана, частина документів
представлена за виключенням довідки з
місця ДТП щодо якої позивач надав
пояснення про її відсутність у нього та
необхідність особистого звернення
страховика до правоохоронних органів
Угорщини з метою її витребування./а.с.9/

Іншими листами від 13.04.2012 року № 3416 та
від 07.03.2014 року № 905/22 страховик
повторно просив надати страхувальника
довідку з місця ДТП, а також додаткові
документи: технічний паспорт
транспортного засобу, яким позивач
керував, мету подорожі, кількість
пасажирів в транспортному засобі під
час ДТП з вказанням за наявності у
довідці ФОП мети діяльності -
перевезення грузів або пасажирів;
договір про перевезення пасажирів,
який діяв на час перевезення.

Вказані документи страхувальником не
були надані страховику.

Лише в судове засідання позивач
представив судове рішення районного
суду м. Енч від 20.06.2013 року, яким
позивача визнано винуватим у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, яке до
цього страховику не подавалося.

За таких обставин, відповідач вправі
був здійснювати перевірку щодо
обставин отримання позивачем
ушкоджень з метою з»ясування чи такі
події охоплюються умовами договору
страхування, який передбачає
здійснення туристичної подорожі.
Відповідач має право провести
детальне розслідування наявності
підстав для відмови у здійсненні
страхової виплати згідно п.9.2.31
договору страхування.

Твердження представника апелянта при
розгляді справи в суді апеляційної
інстанції про те, що позивачем
здійснювалася ділова поїздка, не
спростовує права страховика провести
відповідне розслідування обставин
отримання позивачем ушкодження
здоров»я.

Як встановлено судом і вбачається із
наданих копій запитів страховика до
директора департаменту консульської
служби МЗС України від 13.04.2012 року,
05.08.2014 року та 24.09.2014 року страховик
самостійно, у відповідності до
положень ст. 25 ЗУ «Про страхування» ,
звертався із запитами щодо отримання
відомостей, пов'язаних із страховим
випадком./а.с.56, 57/

Однак, як встановлено в судовому
засіданні зазначені у запитах
відомості, на даний час відповідачу не
надані.

Відповідно до умов п.8.13 договору
страхування, сторонами визначено, що
рішення про страхову виплату
приймається страховиком шляхом
складання страхового акту протягом 10-и
календарних днів від дати отримання з
останнього необхідних документів,
зазначених у пп.8.8-8.11 цього договору
страхування.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
відповідач маючи право на здійснення
перевірки причин та обставин події, яка
заявлена страхувальником, як страхова,
і володіючи повноваженнями (відповідно
до умов договору та положень Закону)
витребовувати необхідні документи,
пов'язані із страховим випадком, від
різних установ та організацій, а також
самого страхувальника, правомірно
збирав відповідну інформацію та не
отримавши її на даний час, не прийняв
рішення про здійснення страхової
виплати чи її відмову.

Позивачем не доведено факту порушення
відповідачем його право на отримання
страхового відшкодування за умовами
договору, оскільки рішення про його
виплату чи відмову у його виплаті не
прийняте, і з встановлених обставин у
справі суд не вбачає настання обов'язку
страховика прийняти таке на даний час.

При розгляді справи в суді апеляційної
інстанції представник апелянта
пояснив, що його довірителем не
оскаржувались жодні дії відповідача, в
тому числі щодо витребовування у нього
документів, які на думку
страхувальника не є необхідними для
прийняття рішення про виплату
страхового відшкодування як і не були
предметом судового розгляду будь-які
дії щодо зволікання відповідача з
прийняттям відповідного рішення чи
оскарження його бездіяльності .

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування чи зміни не вбачає.

Керуючись ст.303,304, п. ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ч.
1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 30 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскарженою в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді