Справа № 471/1562/14-ц
Провадження №2/471/647/14
Номер рядка звіту 19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року

Братський районний суд
Миколаївської області у складі:
головуючого - судді
Губанової В.М.

при секретарі: Мерненко А.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні с-ща Братське справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
визнання права власності на нерухоме
майно,

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу житлового будинку та
господарських будівель дійсним та
визнання права власності, посилаючись
на те, що 06 березня 2009 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 домовились про купівлю-продаж
належного відповідачу нерухомого
майна, а саме: житлового будинку
АДРЕСА_1. Відповідачка як спадкоємиця
першої черги, яка фактично прийняла
спадщину, має право власності на
житловий будинок після смерті батька
ОСОБА_3, однак не переоформила право
власності на своє ім"я і розпорядилася
ним. На основі цієї домовленості
позивачка купила у відповідачки
вказану нерухомість, про що цього ж дня
уклали простий письмовий договір при
свідках. Відповідачка зобов"язалася
оформити спадщину, а після того укласти
договір купівлі-продажу нерухомого
майна нотаріально, однак відмовляється
до цього часу.

До початку судового засідання
позивачка надала суду заяву, в якій
підтримала позовні вимоги та просив
справу слухати в її відсутність.

До початку судового засідання
відповідач надав суду заяву, в якій
визнав позовні вимоги та просив справу
слухати в його відсутність.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку про те, що
позов підлягає задоволенню, оскільки
наданими позивачем документами
підтверджується факт купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
спорудами, будівлями, огорожею та
земельною ділянкою біля будинку, по
АДРЕСА_1.

06 березня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1
домовились про купівлю-продаж
належного відповідачу нерухомого
майна, а саме: житлового будинку
АДРЕСА_1. Відповідачка як спадкоємиця
першої черги, яка фактично прийняла
спадщину, має право власності на
житловий будинок після смерті батька
ОСОБА_3, однак не переоформила право
власності на своє ім"я і розпорядилася
ним. На основі цієї домовленості
позивачка купила у відповідачки
вказану нерухомість, про що цього ж дня
уклали простий письмовий договір при
свідках. Відповідачка зобов"язалася
оформити спадщину, а після того укласти
договір купівлі-продажу нерухомого
майна нотаріально, однак відмовляється
до цього часу.

Договір вважається укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
за усіма важливими умовами договору.

Важливими умовами договору є умови про
предмет договору, умови, визначені
законом як важливі або є необхідними
для договорів цього виду, а також усі ті
умови, відносно яких за заявою хоч би
однієї із сторін може бути досягнута
угода.

Договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги стосовно форми
договору не встановлені законом.

Зобов'язання по цьому договору
сторонами було виконано в повному
обсязі: позивачка повністю здійснила з
ОСОБА_2 розрахунок за купівлю вказаного
майна в повному обсязі, а остання
віддала всі документи на будинок.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1
від 22 квітня 2010 року я змінила прізвище
з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

Згідно ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу нерухомого майна
укладається в письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у
разі недотримання сторонами
нотаріальної форми посвідчення
договору, такий договір є нікчемним.

Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України,
такий договір може бути визнано судом
дійсним, якщо одна із сторін повністю
або частково виконала умови договору,
що має місце у даній справі.

Згідно ст. 334 ЦК України, право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Інше в процесі судового розгляду не
встановлено.

У судовому засіданні знайшла своє
підтвердження та обставина, що при
укладені договору купівлі-продажу ні
одна із сторін не порушила умов
договору, а тому суд вважає за можливе
задовольнити вимоги ОСОБА_1

На підставі ст.. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено, оскільки
позивачем не заявлено вимог щодо
стягнення з відповідача судових
витрат, тому суд вважає за необхідне
залишити судові витрати за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.60, 209, 213, 215, 218, 256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
визнання права власності на нерухоме
майно,- задовольнити.

Визнати дійсною угоду купівлі-продажу
нерухомого майна від 06 березня 2009 року,
за якою ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 нерухоме
майно - житловий будинок АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями та спорудами
біля нього та земельними ділянками
розміром 0,12 га та 0, 25 га.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на:

- житловий будинок АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями, спорудами та
огорожами біля нього.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення
Братського районного суду
Миколаївської області може бути подана
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Губанова В. М.,