№ 2/243/603/2014
№ 243/539/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі :

головуючий суддя Мінаєв
І.М.,

при секретарі судового засідання
Копійко Г.С.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судового засідання № 2
Слов'янського міськрайонного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного
майна подружжя та визнання права
власності,

В С Т А Н О В И В :

До Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області у січні 2014 року
звернувся ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_2
про поділ спільного сумісного майна
подружжя, вказавши, що з відповідачем
вони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 14.08.2004р. по 07.11.2013р. Під час
перебування в зареєстрованому шлюбі
13.07.2011р. вони з відповідачем за спільні
кошти придбали за договором міни
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями й спорудами по
АДРЕСА_2

21.12.2012р. позивачу був виданий
державний акт про право власності на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_2 Вартість земельної ділянки
вони визначать за взаємною згодою.

Просить суд :

- поділити з ОСОБА_2 спільне сумісне
майно, а саме житловий будинок з
господарчими та побутовими будівлями і
спорудами АДРЕСА_2 а також земельну
ділянку АДРЕСА_2, стягнувши з позивача
на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію,
яка відповідає вартості ? частини
вказаного нерухомого майна;

- визнати за ОСОБА_3 право особистої
приватної власності на житловий
будинок з господарчими та побутовими
будівлями і спорудами АДРЕСА_2
Донецької області, загальною площею 51,8
кв.м, жилою площею 35,2 кв.м., вартістю
30689,00 грн., а також на земельну ділянку
АДРЕСА_2 Донецької області площею 0,0595
га, кадастровий номер :01:019:0900.

В судовому засіданні представник
позивача адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, прохав їх задовольнити.
Додатково вказав, що позивач та
відповідач в добровільному порядку
визначили вартість спільного майна
подружжя : будинок 30689,00 грн., земельна
ділянка 10000,00 грн. Відповідач згодна на
отримання грошової компенсації, яку на
час розгляду справи відповідач
отримала у повному обсязі, тому прохав
задовольнити позовні вимоги без
стягнення грошової компенсації.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнала, прохала їх
задовольнити, вказавши, що вони з
позивачем безперервно перебували в
зареєстрованому шлюбі та підтримували
шлюбні відносини з серпня 2004 року по
жовтень 2013 року, під час шлюбу ними за
спільні кошти було придбано спірний
будинок. Ними добровільно визначено
вартість будинку та земельної ділянки,
вона згодна на отримання грошової
компенсації, на даний час у неї на праві
власності є ? частка іншого нерухомого
майна - квартири АДРЕСА_1, нею отримано
грошову компенсацію від позивача за ?
частку вартості спірного жилого
будинку та земельної ділянки у повному
обсязі у розмірі 26000,00 грн.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
надані суду письмові докази по справі,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

Суд відповідно до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК
України розглядає справу у межах
заявлених позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами.

14 серпня 2004 року позивач ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у
Слов'янському міському відділі
реєстрації актів цивільного стану
Донецького обласного управління
юстиції, про що зроблений актовий запис
№354 ( а. с. 8 звор.).

З 14.08.2004р. по жовтень 2013р. позивач та
відповідачка проживали однією сім'єю,
вели спільне господарство, а у жовтні
2013 року вони припинили спільне
проживання, сімейні стосунки між ними
припинено, спільне господарство не
ведуть, що не заперечували сторони в
судовому засіданні.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 07.11.2013р., яке
набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 розірваний ( а. с. 10 ).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині, чоловікові на
праві спільної сумісної власності та
вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Статтею 69 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

В період перебування в зареєстрованому
шлюбі позивач та відповідачка придбали
за спільні кошти наступне майно, яке є
спільною сумісною власністю подружжя
та яке підлягає поділу в судовому
порядку :

- житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами по
АДРЕСА_2 - на підставі договору міни від
13.07.2011р., посвідченого приватним
нотаріусом Слов'янського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, № в
реєстрі 3617 ( а. с. 11-13), вартість якого
складає 30689,00 грн., тобто частка кожного
із сторін складає 15344,50 грн. Вартість
майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2
визначили за взаємною згодою.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р.
„Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а в разі
недосягнення згоди з цього питання -
виходячи з його реальної вартості.

Відповідно до ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ в натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим ( ч. 2 ст. 183 ЦК), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Статтею 370 ч. 3 ЦК України передбачено,
що виділ частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється в порядку, встановленому
ст.364 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначене
домовленістю між ними або шлюбним
договором. За рішенням суду частка
майна дружини, чоловіка може бути
збільшена, якщо з нею, ним проживають
діти.

На підставі викладеного, суд приходить
до переконання, що за рішенням суду
може бути поділено майно, яке є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з урахуванням рівних
часток кожного.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони домовилися про вартість
об'єкту спільної сумісної власності
подружжя - житлового будинку АДРЕСА_2,
позивачем ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_2
сплачено компенсацію вартості ? частки
цього майна, що підтверджено
письмовими доказами, а тому за
позивачем слід визнати право особистої
приватної власності на цілу частку
цього житлового будинку з господарчими
та побутовими будівлями і спорудами
без стягнення грошової компенсації на
користь відповідача.

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого

21.12.2012 року, ОСОБА_3 на підставі рішення
Слов'янської міської ради від 12.10.2012 р.
№ 86-ХХХІУ-6 отримав у власність
земельну ділянку площею 0,0595 га за
адресою АДРЕСА_2 ( а. с. 14 ).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка, є земельна ділянка, набута
нею, ним за час шлюбу внаслідок
приватизації земельної ділянки, що
перебувала у її, його користуванні, або
одержана внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій,
або одержана із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
Земельним кодексом України.

В даному випадку вказана вище
земельна ділянка АДРЕСА_2 Донецької
області площею 0,0595 га, кадастровий
номер :01:019:0900 була набута
позивачем ОСОБА_3 внаслідок
приватизації і не є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
поділу не підлягає, оскільки є
особистою приватною власністю
позивача ОСОБА_3 Тому в цій частині
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11,57,88,208,209,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
поділ майна - задовольнити частково.

Поділити майно, яке є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2
наступним чином :

- визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1)
право особистої приватної власності на
житловий будинок з господарчими та
побутовими будівлями та спорудами
АДРЕСА_2 загальною площею 51,8 кв.м, жилою
площею 35,2 кв.м., вартістю 30689,00 грн.

В задоволенні позовних вимог про
поділ земельної ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі в 10-денний строк з
моменту проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у розгляді справи, але не були
присутні під час проголошення судового
рішення, мають право подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду
І.М.
Мінаєв