Справа № 734/3552/13-ц Провадження №
22-ц/795/326/2014 Головуючий у I інстанції
-Бузунко О. А. Доповідач - Боброва І.
О.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
при секретарі:Зіньковець О.О., за
участю:представника позивача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 12 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про звільнення від сплати
заборгованості по аліментам,

- третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідача - Відділ
державної виконавчої служби
Козелецького районного управління
юстиції Чернігівської області,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення Козелецького
районного суду від 12.12.2013 року та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Рішенням Козелецького районного суду
Чернігівської області від 12 грудня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що рішення суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи. Апелянт посилається на те,
що він хворіє, допомогу по безробіттю
він вже не отримує, нова дружина
отримує мінімальну заробітну плату,
часто хворіє, в зв'язку з чим потребує
додаткових витрат на лікування, він має
на своєму утриманні дочку від другого
шлюбу, оплачує навчання сина другої
дружини в університеті, а тому в
сукупності все це позбавляє його
можливості своєчасно та в повній мірі
сплачувати аліменти. Апелянт просив
звільнити його від заборгованості, яка
утворилась з 2008 року.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала доводи
апеляційної скарги і просила її
задовольнити.

Відповідач та представник третьої
особи в судове засідання не з'явилися.
Про час розгляду справи були
повідомлені належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
01.02.2014 р. та 28.01.2014 р, відповідно,
поштових відправлень (а.с.154, 155).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасника судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом по справі встановлено, що
рішенням Козелецького районного суду
від 24.03.2008 року стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_7 аліменти в розмірі 1/3
частини зі всіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму на кожну
дитину на утримання дочок - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до
досягнення дитиною повноліття
(виконавчий лист №2-392/2008).

Рішенням Козелецького районного суду
від 28.09.2009 року стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_7 аліменти в розмірі 1/5
частини всіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму на
утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
час навчання останньої до 30.06.2013 року
(виконавчий лист №2-1442/2009).

Звертаючись до суду з позовом про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментам, ОСОБА_6 обґрунтовував
свої позовні вимоги тим, що його друга
дружина часто хворіє, у нього від
другого шлюбу народилась дитина, він
також часто хворіє, перебуває в центрі
зайнятості на обліку як безробітний,
матеріальну допомогу по безробіттю вже
не отримує, а тому має скрутне
матеріальне становище, крім того, у
нього на утриманні знаходиться син
його другої дружини, який навчається в
університеті та потребує матеріальної
допомоги.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не було надано
належних та допустимих доказів в
обґрунтування своїх вимог, зокрема: не
було конкретизовано, за який період
виникла заборгованість, від
заборгованості в якому розмірі суд має
звільнити позивача, які істотні
обставини, що підлягають врахуванню
судом, існували в певний період
виникнення заборгованості.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком.

Відповідно до положень ч.2 ст.197 СК
України, за позовом платника аліментів
суд може повністю або частково
звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами, якщо
вона виникла у зв'язку з його тяжкою
хворобою або іншою обставиною, що має
істотне значення.

З матеріалів справи встановлено, що
відповідно до розрахунку
заборгованості по аліментам (а.с.93, 94),
заборгованість становить за
виконавчим листом №2-392/2008 станом на
01.12.2013 р. - 26 620 грн.92 коп., а за виконавчим
листом №2-1442/2009 станом на 01.12.2013 р.- 22 789
грн. 17 коп.

Згідно з довідкою Козелецького
районного центру зайнятості №753 від
15.07.2013 року ОСОБА_6 зареєстрований як
безробітний з 09.02.2012 року і перебуває на
обліку в Козелецькому РЦЗ (а.с.14).

Як було встановлено судом і чого не
заперечив сам позивач, заборгованість
по аліментам утворилась починаючи з 2008
року, тобто, ще до часу постановлення
ОСОБА_6 на облік як безробітного в
Козелецькому РЦЗ в 2012 році і в той
період, коли ОСОБА_6 працював та мав
змогу і був зобов'язаний в повному
обсязі сплачувати аліменти на
утримання двох дітей. Витяги з
амбулаторної карти та з історії
хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_6
датовані червнем 2013 р (а.с.17) і
листопадом 2013 р. (а.с.91, 119). Інвалідність
позивачеві не встановлена Суду не було
надано доказів того, що хвороба
позивача є тяжкою, і що ця хвороба
виникла в 2008 році, ставши причиною
виникнення заборгованості по
аліментах.

Не може бути підставою для звільнення
від сплати заборгованості хвороба
нинішньої дружини позивача - ОСОБА_9
(курси лікування з 13 по 19.07.2011 р., з 20 по
31.07.2011 р., з 30.01 по 13.02.2013 р., з 24.10. по 01.11.2013
) (а.с.8, 18,19,20,57) і дочки ОСОБА_10
(лікувалась з 18 по 28.08.2013 р.) (а.с.12,90). Суду
не надано доказів причинного зв'язку
між хворобою дружини і дочки та
виникненням заборгованості за
аліментами з 2008 року.

Посилання апелянта на те, що він надає
матеріальну допомогу сину своєї
нинішньої дружини - ОСОБА_11, як на одну з
підстав для звільнення від сплати
заборгованості по аліментам, не
заслуговують на увагу, оскільки
вказані зобов'язання він взяв на себе
добровільно і це не є обставиною, що
впливає на звільнення його від
заборгованості за аліментами. Крім
того, слід відзначити, що ОСОБА_11 є
повнолітньою особою (а.с.9), навчається в
університеті на заочній формі навчання
(а.с.15). Дані про його прибутки позивачем
не надавалися. Всі надані позивачем
чеки за оплату навчання ОСОБА_11 (а.с.16,58)
датовані 2012 -2013 р.р. і платником всіх сум
зазначений ОСОБА_11

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що суд першої інстанції дав
оцінку зазначеним обставинам та
прийшов до вірного висновку що вони не
є підставою для звільнення від сплати
заборгованості за аліментами, оскільки
такі причини не можна віднести до
обставин, які у розумінні ст.197 СК
України, є підставою для звільнення від
сплати заборгованості за аліментами.

Таким чином, виходячи з викладеного,
суд першої інстанції правильно
встановив обставини по справі, дав їм
належну правову оцінку і обґрунтовано
відмовив у задоволенні вимог про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментах, розглянувши справу на
підставі наданих сторонами доказів та
заперечень.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1
ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що доводи викладені в
апеляційній скарзі обґрунтованості
судових висновків не спростовують,
тому підстави для її задоволення
відсутні.

Судове рішення постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: