Номер провадження: 22-ц/785/6184/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Плавич
Н.Д.

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 квітня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до громадського
об'єднання громадян "Вчитель" про
стягнення матеріальної і моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

10.12.2013 року ОСОБА_2звернулась із
позовом про стягнення 18 533 гривень
матеріальної і 20 000 гривень моральної
шкоди зазначаючи, що до травня 2010 року
вона була власником 251000 частин
приміщень оздоровчо-розважального
комплексу громадського об'єднання
громадян "Вчитель" (далі-ГОГ "Вчитель"),
які розташовані по вул. Приморській у
смт. Затока Білгород-Дністровського
району Одеської області. За договором
дарування від 21.05.2010 року зазначена
частина подарована нею дочці ОСОБА_3
Починаючи з травня 2010 року керівництво
відповідача періодично стало вимикати
світло й воду у спірні приміщення, а
04.09.2010 року, без попередження,
відповідач остаточно відключив
належні їй на праві власності
приміщення від світла й води. З приводу
неправомірних дій відповідача ОСОБА_3
зверталась за захистом до
правоохоронних органів, однак
незаконні дії відповідача тривали до
2011 року.

Внаслідок неправомірних дій
відповідача позивачка зазнала збитків,
зокрема, донька позивачки і її родина
були вимушені знімати для проживання
інші приміщення, крім того, вона була
вимушена сплатити заборгованості за
світло й перенос лічильника.

Посилаючись на те, що на час
здійснення відповідачем незаконних
дій вона ще була власником частини
приміщень, а відповідач порушив її
право власності, позивачка просила
позов задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав, стверджуючи, що рішення про
відключення приміщень від подачі
світла й води правлінням ГОГ "Вчитель"
не приймались, позивачка мала
забогованість зі сплати за надані
світло та воду.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30.04.2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка
просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
незаконність рішення суду, неповне
з'ясування судом дійсних обставин
справи.

У засіданні колегії суддів:
представник позивачки скаргу
підтримала; представник відповідача
скаргу не визнав.

Рішення суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін на
підставі ст. 308 ЦПК України.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо суд першої
інстанції постановив рішення із
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Суд, відмовляючи у позові про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди виходив з того, що

2

позивачка не довела своїх вимог.

Висновок суду відповідає обставинам
справи і вимогам ст.ст. 1166,1167 ЦК
України, ст. 60 ЦПК України.

Позивачка просила стягнути
матеріальну і моральну шкоду з тих
підстав, що на її думку, внаслідок
неправомірних дій відповідача, який
04.09.2010 року прийняв рішення про
відключення належних їй приміщень в
оздоровчо-розважальному комплексі від
водо та електропостачання, завдана
матеріальна та моральна шкода (а.с.2-4).

Встановлено, що позивачка, на
підставі рішення суду від 08.12.2009 року,
до травня 2010 року була власником 251000
частин оздоровчо-розважального
комплексу ГОГ "Вчитель" і на підставі
договору дарування від 21.05.2010 року
подарувала належну їй частину
нерухомого майна своїй доньці ОСОБА_3
Державна реєстрація права власності на
ім'я ОСОБА_3 здіснена лише 07.08.2012 року
(а.с.8-13).

Судом першої інстанції встановлено
і вбачається з матеріалів справи, що у
липні -вересні 2010 році правління ГОГ
"Вчитель" не приймало рішень з приводу
відключення належиних позивачці
приміщень від водо або
електропостачання.

Зазначені обставини підтвердила у
судовому засіданні свідок ОСОБА_4,
колишній голова ГОГ "Вчитель".

Суд навів належну оцінку і висновку
Білгород-Дністровського МВ ГУ МВС
України в Одеській області від 04.09.2010
року, з якого вбачається, що до органів
міліції звернулась ОСОБА_3.з приводу
відключення електропостачання саме
04.09.2010 року через наявність
заборгованості перед ГОГ "Вчитель"
(а.с.14).

Позивачка у позовній заяві
зазначала про те, що відключення води і
електрики мало місце 04.09.2010 року, разом
з тим, розмір матеріальної шкоди у сумі
16 933 гривень обгрунтувала тим, що
сплатила зазначену суму кількома
платежами у період з 29.05.2010 року по
31.07.2010 року як заборгованість за водо та
електропостачання і перенос
лічильника. При цьому, належних та
допустимих доказів на підтвердження
сплати 16 933 гривень і підстав такої
сплати, ні суду першої, ні суду
апеляційної інстанції не надано (а.с.2,3).

Приєднані до матеріалів справи
копії чеків на 9 240 гривень і 4 400
гривень за 2011 рік на ім'я ОСОБА_5, який
не є стороною у справі, в силу ст. ст. 58, 60
ЦПК України, не є належними доказами у
даній справі (а.с.16,17).

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про відмову у позові як про
відшкодування матеріальної, так і про
відшкодування моральної шкоди за
недоведеністю вимог.

Доводи позивачки в апеляційній
скарзі про те, що: суд неправильно
оцінив надані докази, зокрема висновок
Білгород-Дністровського МВ ГУ МВС
України в Одеській області і пояснення
свідка ОСОБА_4.й не взяв до уваги, що
вона зазнала моральних страждань, - не
заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінив надані позивачкою докази шляхом
всебічного, об'єктивного та
безпосереднього дослідження
матеріалів справи, у тому числі
матеріалів Білгород-Дністровського МВ
ГУ МВС України в Одеській області, а
також шляхом допиту свідка.
Належність, допустимість,
достовірність та взаємний зв'язок
доказів суд оцінив у сукупності з
іншими доказами, які є у справі.

Оскільки позивачка не довела того, що
відповідач спричинив їй матеріальну
шкоду, висновок суду про недоведеність
вимог щодо спричинення моральної шкоди
відповідає вимогам ст. 1167 ЦК України.

Приймаючи до уваги, що суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про недоведеність позову,
рішення суду відповідає вимогам
закону, колегія суддів відхиляє
апеляційну скаргу, а рішення суду
залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

3

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 квітня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
із рохгляду цивільних та кримінальних
справи протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області
Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Н.Д.
Плавич