Провадження № 2/431/1176/14
Справа № 431/3265/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року Старобільський
районний суд Луганської області у
складі:

головуючого - судді
Форощука О.В.,

при секретарі
Мозуль І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Старобільський елеватор» про
поновлення строку для звернення до
суду, зобов'язання внесення виправлень
у трудову книжку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Старобільський
елеватор» про поновлення строку для
звернення до суду, зобов'язання
внесення виправлень у трудову книжку.

Позивачка звернулась до суду з даним
позовом, в обґрунтування якого
посилається на те, що вона є педагогом,
має педагогічний стаж більш ніж 20
років, у період з 25.07.1991р. по 23.05.1995р.
працювала у дитячому садку
Старобільського елеватора і
виконувала педагогічну роботу з
фізичного виховання дітей, а
відповідно до запису у трудовій книжці
позивачки, її прийнято фізруком у
дитсадок елеватора на підставі наказу
№67-к від 24.07.1991р. Статтею 57 Закону
України «Про освіту» передбачено право
педагогічних працівників на отримання
надбавок за вислугу років щомісяця у
відсотках до посадового окладу залежно
від стажу педагогічної роботи у
розмірах: понад 3 роки - 10%, понад 10 років
- 20%, понад 20 років - 30%. Порядок виплати
таких надбавок затверджено Постановою
КМУ від 31.01.2001р. №78, згідно п.2 якої дія
Порядку поширюється на працівників, що
займають посади згідно з переліком,
затвердженим Постановою КМУ №963 від
14.06.2000р. Згідно Переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників, затвердженого Постановою
КМУ від 14.06.2000р. N963, посада «фізрук» не
передбачена. У зв'язку з чим період
роботи позивачки у дитячому садку
Старобільського елеватора з 25.07.1991р. по
23.05.1995р. на посаді «фізрука» не
враховано до педагогічного стажу,
внаслідок чого позивачка не отримує
надбавку за вислугу років у розмірі 30%
окладу. З приводу внесення виправлень у
трудову книжку позивачка зверталась до
правонаступника підприємства ТОВ
«Старобільський елеватор», але
письмову відповідь на її заяву не
отримала до теперішнього часу. У
зв'язку з чим просила суд поновити
строк для звернення до суду з даним
позовом, зобов'язати ТОВ
«Старобільський елеватор» внести у її
трудову книжку записи наступного
змісту: «Запис за №8 вважати недійсним.
25.07.1991р. прийнята інструктором з
фізкультури у дитячий садок елеватора.
Наказ №67-к від 24.07.1991р.»

У судове засідання позивачка на
з'явилась, до початку судового
засідання надала заяву про розгляд
справи за її відсутності та письмові
пояснення, у яких у повному обсязі
підтримала свої позовні вимоги,
підтвердила обставини, викладені у
позовній заяві, а також у письмових
поясненнях додатково пояснила, що про
неправильність назви посади фізрук
вона дізналась влітку 2013р. та 08.08.2013р.
звернулась до відповідача з заявою про
внесення виправлень у трудову книжку.

У судове засідання представник
відповідача не з'явився, до початку
судового засідання надав заяву про
розгляд справи за відсутності
представника відповідача, у своїх
письмових запереченнях позовні вимоги
не визнавали та просили відмовити у
задоволенні позову.

У зв'язку з чим суд на підставі ч.2 ст.158
ЦПК України вважає за можливе
розглянути дану справу за відсутності
позивачки, представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного:

Відповідно до копії трудової книжки
позивачки ОСОБА_1, з 25.09.1991р. позивачку
прийнято фізруком у дитсадок
елеватора, з 24.05.1995р. переведено на
посаду вихователя.

Згідно копії заяви позивачка ОСОБА_1
08.08.2013р. звернулась до ТОВ
«Старобільський елеватор» з проханням
внесення виправлень у її трудову
книжку, а саме - виправлення запису №8
«Прийнята фізруком у дитячий садок
елеватора» на «Прийнята інструктором з
фізкультури».

Листом від 06.09.2013р. ТОВ «Старобільський
елеватор» повідомило позивачку про
необхідність надання до відділу кадрів
ТОВ «Старобільський елеватор»
оригіналу трудової книжки, а листом від
11.09.2013р. позивачку повідомлено про
проведення відповідачем
консультативної роботи щодо вирішення
питання.

Таким чином, з досліджених у судовому
засіданні зазначених письмових
доказів, а також письмових пояснень
позивачки, було достовірно
встановлено, що про неправильність
запису у трудовій книжці позивачка
дізналась влітку 2013р., що
підтверджується її письмовими
поясненнями та копією заяви від 08.08.2013р.

До посилань відповідача у письмових
запереченнях на те, що позивачка мала
дізнатись про неправильність запису з
моменту його здійснення, тобто з
25.07.1991р., суд відноситься критично,
оскільки відомості про назви посад у
нормативно-правових актах не є
загальновідомими, а є такими, що
стосуються сфери юридичної і кадрової
роботи, у зв'язку з чим суд вважає, що
позивачка не мусила знати з 1991р. про
правильність назви своєї посади.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.
Згідно ст. 234 КЗпП України, у разі
пропуску з поважних причин строків,
установлених статтею 233 КЗпП України,
районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд може поновити ці
строки.

Враховуючи викладене, а також
враховуючи зміст листа ТОВ
«Старобільський елеватор» від 11.09.13р.,
яким не дано позивачці чіткої відмови у
задоволенні її заяви від 08.08.2013р.,
враховуючи положення Закону України
«Про виконання рішень та застосування

практики Європейського суду з прав
людини», позицію Європейського Суду,
висловлену у справі «Іліан проти
Туреччини», суд вважає, що позивачкою
пропущено строк для звернення до суду з
поважної причини та вважає за можливе
його поновити.

Крім того, суд враховує положення ст.224
КЗпП України, п.8.1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої спільним
наказом Мінпраці, Мінюсту та
Мінсоцзахисту України №58 від 29.07.93р., та
водночас приймає до уваги, що позивачка
є колишнім працівником, а також приймає
до уваги, що відповідачем не надано
суду відомостей про наявність в ТОВ
«Старобільський елеватор» комісії по
трудових спорах.

До посилань відповідача у письмових
запереченнях на положення ЦК України
щодо позовної давності суд також
відноситься критично, оскільки спір
між сторонами виник з трудових
правовідносин і нормами КЗпП України
передбачено спеціальні строки для
звернення до суду.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
внесення записів у трудову книжку, суд
вважає наступне:

Згідно копії трудової книжки позивачку
ОСОБА_1 прийнято фізруком в дитсадок
елеватора з 25.07.91р.

Загальносоюзним класифікатором
професій робочих, посад службовців та
тарифних розрядів 1 86 016, затвердженого
Постановою Державного комітету СРСР по
стандартам від 27.08.1986р. №016, введеного в
дію з 01.01.1987р. та чинного до 01.01.1996р.,
професії чи посади «фізрук» не
передбачено; розділом 2 передбачено
посаду «Інструктор-методист з фізичної
культури та спорту».

Таким чином у судовому засіданні було
достовірно встановлено, що і у трудовій
книжці позивачки, і в наказі №67-к про
прийняття позивачки на роботу,
зазначено посаду «фізрук», назва якої
не відповідає чинному на території
України станом на 24.07.1991р.
нормативно-правовому акту -
Загальносоюзному класифікатору 1 86 016.

Враховуючи, що відповідачем не надано
суду штатного розкладу, чинного на
підприємстві на момент прийняття
позивачки на роботу, і не заявлено про
неможливість його надання, враховуючи,
що відповідачем не надано суду інших
письмових доказів назви посади
позивачки саме як «фізрук», а наказ
№67-к, на який посилається відповідач у
своїх письмових запереченнях, не може
бути допустимим доказом правильності
назви посади, оскільки зазначена у
ньому назва не відповідає
Загальносоюзному класифікатору 1 86 016,
про що зазначалося вище, та приймаючи
до уваги що Класифікаторами професій
ДК 003-95, ДК 003:2005 та ДК 003:2010 зазначено
посаду «Інструктор з фізкультури» і
враховуючи лексичну відповідність
такої назви назві, передбаченій
Загальносоюзним класифікатором 1 86 016,
суд вважає за можливе задовольнити
позовні вимоги позивачки та
зобов'язати відповідача внести
виправлення у трудову книжку.

Посилання відповідача у своїх
письмових запереченнях на п.2.9
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників та на
відповідність запису у трудовій книжці
оригіналу наказу №67-к, суд вважає
необґрунтованими, оскільки такі
посилання суперечать п.2.10 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок
працівників, і, крім того, допустимості
наказу №67-к як доказу судом вже дано
оцінку вище.

Зазначення відповідача у своїх
письмових запереченнях на те, що
посилання на Загальносоюзний
класифікатор 1 86 016 не є підставою для
внесення змін у трудову книжку, суд до
уваги не приймає, як необґрунтоване.

У зв'язку з чим суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Старобільський
елеватор» про поновлення строку для
звернення до суду, зобов'язання
внесення виправлень у трудову книжку -
законними, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ч.1 ст.233, ст.234 КЗпП України,
п.2.8, 2.10 Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої спільним наказом
Мінпраці, Мінюсту та Мінсоцзахисту
України №58 від 29.07.93р., ст.ст.10,11, 60, 209, 212,
214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Старобільський елеватор» про
поновлення строку для звернення до
суду, зобов'язання внесення виправлень
у трудову книжку - задовольнити у
повному обсязі.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до
суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Старобільський елеватор» про
зобов'язання внесення виправлень у
трудову книжку.

Зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю «Старобільський
елеватор» внести у трудову книжку
ОСОБА_1 записи наступного змісту:
«Запис за №8 вважати недійсним. 25.07.1991р.
прийнята інструктором з фізкультури у
дитячий садок елеватора. Наказ №67-к від
24.07.1991р.»

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через
Старобільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.В. Форощук