АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Галичанського А.Д.,
Перепелюк І.Б.

секретар Воронюк Л.І.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою та
приватним нерухомим майном шляхом
виселення за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 5 грудня 2013
року,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом до
ОСОБА_2

Посилалась на те, що вона, являється
власником земельної ділянки
розташованої в с.Костичани
Новоселицького району Чернівецької
області на підставі державного акту на
право власності серії ЧВ №094320 від
14.03.2005 року виданого на підставі
договору дарування земельної ділянки
від 01.12.2004 року загальною площею 0,2463 га.

08 грудня 2004 року на підставі рішення
Костичанівської сільської ради
Новоселицького району Чернівецької
області за №56 їй був наданий дозвіл на
будівництво індивідуального житлового
будинку, господарських будівель і
споруд на відповідній земельній
ділянці по АДРЕСА_1 після якого
позивачем за власний рахунок було
розпочато будівництво житлового
будинку та господарських споруд, яке
продовжується по теперішній день.

Зазначає, що відповідач являється її
колишнім зятем, останній самовільно та
незаконно зайняв її новозбудований
житловий будинок за адресою

№22ц-236/2014 рік
Головуючий у 1 інстанції Оленчук І.В.

Категорія 45
Доповідач
Чупікова В.В.

АДРЕСА_1, та без будь-яких на те правових
підстав перешкоджає їй у користуванні
своєю власністю.

Рішенням Новоселицького
районного суду Чернівецької області
від 5 грудня 2013 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку
мотивував порушенням судом першої
інстанції при ухваленні рішення норм
матеріального та процесуального права.

Посилався на те, що представником
відповідача в судовому засіданні було
підтверджено факт того, що ОСОБА_2
зайняв та проживає у спірному
житловому будинку без будь-яких
правових підстав.

Просить рішення Новоселицького
районного суду Чернівецької області
від 5 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно вимог ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку Серії ЧВ №094320 від
14.03.2005 року ОСОБА_1 є власником
земельної ділянки розміром 0,2463 га, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства.
На вказаній земельній ділянці
збудований жилий будинок з
господарськими будівлями та
спорудами(а.с.6,7,10). Позивачка не довела
належними та допустимими доказами
зміну цільового призначення земельної
ділянки.

Відповідно до п.п.4,6 постанови № 6
Пленуму Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва) будівництво жилого
будиноку з господарськими будівлями та
спорудами на земельній ділянці з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства є
самочинними будівництвом. А тому
вказані об'єкти нерухомого майна не є
об'єктом права власності позивачки на
час звернення до суду.

Статтею 391 ЦК України визначено,
що тільки власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_3 належними та допустимими
доказами не довели наявність перешкоди
зі сторони відповідача ОСОБА_2 в
користуванні земельною ділянкою, що
належить їй на праві власності. А тому
доводи апелянта про вчинення
відповідачем перешкод в користуванні
земельною ділянкою не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини справи, правильно визначив
характер правовідносин, що склався між
сторонами, і прийшов до правильного
висновку про безпідставність позовних
вимог позивачки ОСОБА_1

Рішення Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 5 грудня
2013 року ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.209, 218, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 5 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: