РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/13976/13-ц Номер провадження
2/123/460/2014

30.01.2014 року
м. Сімферополь

Київський районний суд м. Сімферополя у
складі головуючого судді Тихопой О.О.,
при секретарі Винокурової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошової заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом, в якому просить
стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму
боргу за договором позики у розмірі 120000
грн.

Свої вимоги він обґрунтовує тим, що
27.11.2009 року позичила відповідачу гроші
у розмірі 120000 грн. Строк повернення
грошей був встановлений до 01.12.2011 року,
але до наявного часу зазначена сума
боргу відповідачем не повернута.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, на їх задоволенні наполягала.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги позивача визнав, суду
пояснив, що у зв'язку з крутним
матеріальним становищем, не має
можливості повернути суму боргу.

Вислухавши учасників судового
засідання, вивчивши матеріали справи
та з'ясувавши обставини, суд вважає
позов таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, що 27.11.2009 року між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір
займу грошей, за яким позивач позичив
відповідачу гроші у розмірі 120000 грн.,
які останній зобов'язався повернути до
01.12.2011 року.

До наявного часу ОСОБА_2 свого
грошового зобов'язання перед ОСОБА_1 не
виконав, що стало підставою для
звернення позивача в суд із зазначеним
позовом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона передає
у власність другій стороні грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1
грошової суми у розмірі 120000 грн.
підтверджується його власноручною
розпискою (а.с. 33).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
по грошовому зобов'язанню підлягає
стягненню 120000 грн. заборгованості за
договором позики від 27.11.2009 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сплачені нею судові
витрати у розмірі 1314 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
120000 (сто двадцять тисяч) грн. грошової
заборгованості за договором позики від
27.11.2009 року та 1314 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Тихопой О. О.