Справа № 609/1713/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р.
Шумський районний суд Тернопільської
області

в складі: головуючий суду Ковтуновича
О.В.,

при секретарі: Кухарчук О.М.

за участю: сторін та
представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Шумськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої
сторони яка не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_4 про визнання права
власності , суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3,
третьої сторони яка не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання
права власності на житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
із земельною ділянкою, яка призначена
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої вимоги та суду
пояснила, що 01 травня 2004 року ОСОБА_3 під
розписку позичив у неї грошові кошти в
сумі 40 000 доларів США, які зобов»язався
повернути у строк до 01 травня 2013 року. В
разі не повернення суми позики до
зазначеної дати відповідач
зобов»язався в рамках суми позики
передати у власність позивача житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами із земельною ділянкою, яка
буде призначена для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд і буде
збудований у м.Шумськ Тернопільської
області.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 на
праві власності належить ОСОБА_3

Також ОСОБА_3 є власником земельної
ділянки площею 0,0857 га., яка призначена
для будівництва і обслуговування
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами в АДРЕСА_1, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 293983 від 19.06.2008 року.

Позивачка також стверджує, що за усною
домовленістю між нею та ОСОБА_3 в період
з 2005 року по 2011 рік нею, за власні кошти,
для будівництва житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1
було придбано будівельні матеріали на
суму 103 000 грн., що підтверджується
відповідними накладними, які
відповідач також зобов»язався
повернути у строк разом з іншою сумою
коштів.

До зазначеної дати - 01.05.2013 року грошові
кошти в сумі 40 000 доларів США, що в
переводі на національну валюту
становить 213 200 грн. та 103 000 грн.
відповідачем не повернуті, а тому
позивачка в рахунок погашення даних
боргових зобов»язань просить визнати
за нею, як це передбачено у борговій
розписці, право власності на майно
відповідача, а саме: житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
та земельною ділянкою, розміщені за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач у судовому засіданні не
заперечував факт позики грошей у
позивача та видачу на підтвердження
даного факту боргової розписки. Не
заперечував також останній і той факт,
що позивачем було придбано будівельні
матеріали на суму 103 000 грн. Відповідач з
позовними вимогами погодився та не
заперечував проти їх задоволення.

Третя сторона, яка не заявляє
самостійних вимог - ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснила, що вона з 12 серпня
2001 року по 12 вересня 2013 року перебувала
з відповідачем у зареєстрованому
шлюбі. Від даного шлюбу у них
народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 -
ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 вважає, що дане
спірне майно було збудоване під час
їхнього подружнього життя з
відповідачем, відтак є їх спільною
сумісно власністю. Остання також
повідомила, що про факт позики грошей
своїм бувшим чоловіком вона нічого не
знала, оскільки він її до відома не
ставив. Також остання повідомила, що
спірний будинок будувався на їхні
сімейні кошти, хоча не заперечила той
факт, що батьки відповідача приймали
безпосередню участь у побудові: батько
організовував роботу, а мати годувала
працівників.

ОСОБА_4 також повідомила, що на даний
час Шумським районним судом
розглядається цивільна справа про
поділ спільного сумісного майна
подружжя і даний будинок також є
предметом спору. На підставі
викладеного в позові просила
відмовити.

Суд заслухавши сторони по справі,
опитавши свідків, дослідивши
представлені сторонами докази
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини:

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в судовому
засіданні пояснили, що всі вони
приймали участь у будівництві спірного
будинку, допомагали тим чи ішим чином,
однак вони не були найманими
працівниками не отримували кошти за
свою роботу. За чиї кошти будувався
даний будинок їм не відомо.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що на момент
розгляду заяви ОСОБА_3 щодо виділення
земельної ділянки під забудову він
працював міським головою м.Шумськ, щодо
побудови даного будинку йому нічого не
відомо.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в судовому
засіданні пояснили, що вони були
запрошені, як свідки, під час позики
грошей відповідачем та укладення
боргової розписки.

Покази зазначених свідків суд сприймає
критично, оскільки вважає, що на
предмет доказування по даній цивільній
справі - набуття права власності на
нерухоме майно на підставі боргової
розписки вони не мають жодного
значення.

Також суд сприймає критично подані
позивачкою наклані щодо закупівлі
будівельних матеріалів на суму 103 000
грн, оскільки жодних доказів куди саме
були використані закуплені будівельні
матеріали суду не представлено.

Суд не приймає до уваги подані
позивачкою рішення інших судів
оскільки вони до даного спору не мають
відношення.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі із 12 серпня 2001
року по 12 вересня 2013 року - даний факт
підтверджений рішенням Шумського
районного суду від 12 вересня 2013 року.

У відповідності до рішення Шуської
міської ради № 23 від 29 червня 2004 року
ОСОБА_3 було надано земельну ділянку
площею 0,0850га. АДРЕСА_1 для
індивідуального житлового
будівництва.

У відповідності до державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку від 19 червня 2008 року ОСОБА_3 є
власником зазначеної земельної
ділянки.

У відповідності до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 03.06.2008
року та витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно ОСОБА_3 є
власником житлового будинку з
господарсько - побутовими будівлями за
адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до технічного паспорту
у склад нерухомості входить: житловий
будинок та літня кухня - гараж.

Як вбачається з наведеного вище
спірний будинок з господарсько -
побутовими будівлями був збудований
під час подружнього життя сім»ї ОСОБА_3,
а тому у відповідності до статті 368 ЦК
України - є спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_3.

Як вбачається із боргової розписки від
01.05.2004 року ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_2 40
000 доларів США ( 213 200грн. ) для побудови
житлового будинку та господарських
будівель в м.Шумськ. Вказані кошти
останній зобов»язався повернути до 01
травня 2013 року. У випадку не повернення
коштів ОСОБА_3 зобов»язався передати у
власність ОСОБА_2 новозбудований
житловий будинок з господарсько -
побутовими будівлями та земельною
ділянкою у АДРЕСА_1. Тобто останній на
забезпечення боргового зобов»язання
надав в заставу позичальнику житловий
будинок з господарсько - побутовими
будівлями, який буде збудовано в
майбутньому та земельну ділянку.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України За
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

У відповідності до ст. 577 ЦК України
Якщо предметом застави є нерухоме
майно, договір застави підлягає
обов»язковому нотаріальному
посвідченню.

Ст. 578 ЦК України передбачає, що майно,
що є у спільній власності може бути
передано в заставу лише за згодою усіх
власників.

У відповідності до ст. 203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

У відповідності до ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом (
нікчемний правочин ).

У відповідності до ст. 329 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Таким чином суд вважає, що частина
боргової розписки щодо погашення
грошового зобов»язання відповідача за
рахунок заставного нерухомого майна -
житлового будинку з господарсько -
побутовими будівлями в АДРЕСА_1, який
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є недійсною,
оскільки вчинена з порушенням норм
чинного цивільного законодавства
України: без згоди іншого подружжя, не
посвідчена нотаріально, а тому не може
мати жодних правових наслідків для
сторін договору.

Зважаючи на викладене вище суд
приходить до переконання, що позов є
безпідставним та не підлягає до
задоволення.

На підставі вищесказаного та керуючись
ст.ст. 1046,577,203,215,329 ЦК України, ст.ст. 10, 60,
212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_2 у позові про визнання
права власності на житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
із земельною ділянкою, яка призначена
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, який знаходиться у
АДРЕСА_1 за безпідставністю.

Роз»яснити ОСОБА_2 право звернення до
суду з позовом про стягнення коштів на
підставі боргової розписки.

Рішення вступає в законну силу
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Тернопільської області протягом 10 днів
з дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: О. В. Ковтунович