У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Журавель В.І., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Харківської
міської ради про визнання договорів
дарування частково недійсними та
визнання права власності на спадщину
за законом;

за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Харківської
міської ради, КП БТІ про визнання
договорів дарування частково
недійсними та визнання права власності
на спадщину за законом,

за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 17 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 28 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6,
Харківської міської ради про визнання
договорів дарування частково
недійсними та визнання права власності
на спадщину за законом.

Посилалися на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 ОСОБА_4 є його
дружиною, ОСОБА_5 сином, а ОСОБА_8 мати.
Після смерті ОСОБА_7 залишилася
спадщина у вигляді 32/100 на
домоволодіння АДРЕСА_1, які були йому
подаровані ОСОБА_8 на підставі договору
дарування від 11 серпня 1992 року. При
оформленні спадщини виявилась помилка
в розмірі частки майна, яка належала
ОСОБА_7, а саме при оформленні договору
дарування, при підрахунку ідеальної
частки відчужуваного майна була
допущена арифметична помилка в
загальній площі житлового будинку літ.
«а-1», та не прийнята до уваги частка
площі прим. 1-1 в 3 м2, які входять до сіней
літ. «а». Тому частка, яка залишилась у
ОСОБА_8 помилково скаладає 68/100, а отже і
у договорі дарування від 14 лютого 2006
року, за яким ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_6
68/100 часток теж допущена помилка. В разі
виправлення помилки, ОСОБА_8
подарувала ОСОБА_7 37/100 частини
домоволодіння, а ОСОБА_6 63/100 частини
домоволодіння.

У травні 2009 року ОСОБА_8
та ОСОБА_6 звернулись до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
Харківської міської ради про визнання
договорів дарування частково
недійсними та визнання права власності
на спадщину.

Посилались на ті ж самі
підстави.

Рішенням
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 28 липня 2009 року позовні
вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_8 та ОСОБА_6
задоволено. Визнано частково недійсним
договір дарування частки
домоволодіння, укладеного ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 від 11 серпня 1992 року в частині
розміру відчужуваного майна та
зазначено частку відчужуваного майна в
розмірі 37/100. Визнано частково
недійсним договір дарування частки
приміщень, укладеного ОСОБА_8 та ОСОБА_6,
посвідченого 14 лютого 2006 року в частині
відчужуваного майна та зазначено
частку відчужуваного майна в розмірі
63/100. Визнано за ОСОБА_6 право власності
на 63/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1, на
підставі договору дарування. Визнано
за ОСОБА_7 право власності на 37/100 частки
домоволодіння АДРЕСА_1, на підставі
договору дарування. Визнано за ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_8 права власності на 37/300
частки домоволодіння АДРЕСА_1 за кожним
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В серпні 2010 року ОСОБА_4
звернулась до суду із заявою про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами. В
обґрунтування заяви посилалась на те,
що після проведення експертизи щодо
вартості оцінки майна було виявлено, що
вартість прибудови літ «а-1»
складала на момент відчуження 1 584
карбованців, замість оцінки майна КП
БТІ 547 карбованців.

Ухвалою
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 14 жовтня 2010 року заяву
ОСОБА_4 задоволено, рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 28 липня 2009 року скасовано.

В квітні 2013 року ОСОБА_4
та ОСОБА_5 уточнили позовні вимоги.
Просили визначити ідеальну частку
приміщень у домоволодінні АДРЕСА_1, які
були подаровані ОСОБА_8 ОСОБА_7; визнати
частково недійсним договір дарування
від 11 серпня 1992 року в частині розміру
відчужуваного майна та вважати цю
частку відповідною встановленому
розміру; визнати за ОСОБА_7 право
власності на визначену частку у
спірному домоволодінні; визнати за
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на
відповідні встановленні розміри
часток спірного домоволодіння кожному
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7; визнати названу частину
домоволодіння об'єктом спільної
сумісної власності ОСОБА_7 і його
дружини ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_4 право
власності на половину спірного
домоволодіння; визнати за ОСОБА_4 право
власності на обов'язкову долю в
спадщині її померлого чоловіка ОСОБА_7;
визнати недійсним дублікат свідоцтва
про право особистої власності на
спірне домоволодіння від 18 жовтня 2005
року.

ОСОБА_6, який є
позивачем за зустрічним позовом та
правонаступником померлої ОСОБА_8,
уточнив зустрічні вимоги та просив
визнати частково недійсним договір
дарування частки домоволодіння від 11
серпня 1992 року в частині розміру
відчужуваного майна та вважати частку
цього майна в розмірі 47/100; визнати
частково недійсним договір дарування
частки домоволодіння від 14 лютого 2006
року в частині розміру відчужуваної
частки та вважати цю частку в розмірі
53/100; визнати за ОСОБА_7 право власності
на 47/300 частини домоволодіння; визнати
за ОСОБА_6 право власності на 53/100 частки
спірного домоволодіння на підставі
договору дарування від 14 лютого 2006
року; визнати за ОСОБА_8 право
власності на 47/300 частини домоволодіння
в порядку спадкування після померлого
ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_6 право
власності на 47/300 частини домоволодіння
в прядку спадкування за заповітом
після померлої ОСОБА_8

Рішенням
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 17 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено
частково. Визнано частково недійсним
договір дарування частки
домоволодіння, що укладений між ОСОБА_7
та ОСОБА_8 11 серпня 1992 року в частині
розміру відчужуваного майна та
визначено частку цього майна в розмірі
47/100. Визнано за ОСОБА_7 право власності
на 47/100 частини домоволодіння на
підставі договору дарування від 11
серпня 1992 року. Визнано за ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_8 право власності на 47/300
частин домоволодіння за кожним в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7 В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено.
Визнано частково недійсним договір
дарування частки приміщення, укладений
між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 14 лютого 2006 року в
частині розміру відчужуваного майна та
визначено частку цього майна в розмірі
53/100. Визнано за ОСОБА_6 право власності
на 53/100 частини домоволодіння на
підставі договору дарування від 14
лютого 2006 року. Визнано за ОСОБА_6 право
власності на 47/300 частини домоволодіння
в прядку спадкування за заповітом від 14
травня 2009 року після смерті ОСОБА_8

Ухвалою апеляційного
суду Харківської області від 28 квітня
2014 року рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 17 січня 2014
року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
попередніх інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
мотивуючи свої вимоги неправильним
застосуванням судами норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 та задовольняючи зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що на підставі висновку
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 3607
від 30 серпня 2013 року інвентаризаційна
вартість житлового будинку та
надвірних будівель по АДРЕСА_1 станом
на 1992 рік складала 9 168 руб., а отже
розмір ідеальної частки, яку складали
приміщення, що подаровані ОСОБА_8
ОСОБА_7, складає 47/100 частини замість
32/100, а частка, що подарована ОСОБА_6,
складає 53/100 замість 68/100.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про
визнання домоволодіння спільною
сумісною власністю подружжя, суди
виходили з того, що ОСОБА_4 цей факт не
доведений.

Судом встановлено, що
ОСОБА_8 належав на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1.

На підставі договору
дарування від 11 серпня 1992 року ОСОБА_8
подарувала, а ОСОБА_7 прийняв 32/100
частини вказаного будинку.

Згідно договору
дарування від 14 лютого 2006 року ОСОБА_8
подарувала, а ОСОБА_6 прийняв 68/100 частин
спірного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7
помер.

Після його смерті
відкрилась спадщина у вигляді частини
будинку АДРЕСА_1, що належала йому на
підставі договору дарування.

Спадкоємцями першої
черги після смерті останнього є його
дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_5 та мати
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після сперті ОСОБА_8
відкрилась спадщина на її частину
спірного домоволодіння, яку вона
успадкувала після смерті свого сина
ОСОБА_7

Спадкоємцем на
спадкове майно ОСОБА_8 є ОСОБА_6 за
заповітом.

Згідно висновку
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 3607
від 30 серпня 2013 року інвентаризаційна
вартість житлового будинку та
надвірних будівель по АДРЕСА_1 станом
на 1992 рік складала 9 168 руб. Ідеальна
частка, яка була подарована ОСОБА_8
ОСОБА_7 складає 47/100, а частка, що
подарована ОСОБА_6 складає 53/100.

Відповідно до ст. 1258 ЦК
України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
прийняття ними спадщини або відмови
від її прийняття.

Дослідивши всі наявні в матеріалах
справи докази, суди попередніх
інстанцій, враховуючи подаровані
приміщення із визначенням їх ідеальної
частки, дійшли вірного висновку щодо
встановлення часток у спірному
домоволодінні. А доводи касаційної
скарги та зміст оскаржуваних судових
рішень не дають підстав для висновку,
що судами при розгляді справи були
допущені порушення норм
процесуального права чи неправильно
застосовано норми матеріального права.

Таким чином, перевіривши матеріали
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 17 січня 2014 року та ухвали
апеляційного суду Харківської області
від 28 квітня 2014 року, оскільки судові
рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, відхилити.

Рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 17 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 28 квітня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Харківської
міської ради про визнання договорів
дарування частково недійсними та
визнання права власності на спадщину
за законом; за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Харківської
міської ради, КП БТІ про визнання
договорів дарування частково
недійсними та визнання права власності
на спадщину за законом, залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко