Справа № 570/5802/14-ц
Номер провадження 2/570/1981/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м.Рівне

Суддя Рівненського районного суду
Рівненської області Красовський О.О.,
перевіривши виконання вимог ст.ст.119-120
ЦПК України при подачі цивільного
позову Приватного підприємства
"Модена" до Золочівської міської ради
Львівської області, Головного
Управління Державного казначейства
України у Львівській області про
стягнення матеріальної шкоди,
заподіяної злочином,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з вищевказаним
позовом до Рівненського районного суду
Рівненської області.

При вирішенні питання про відкриття
провадження у справі було встановлено,
що дана справа не підсудна
Рівненському районному суду
Рівненської області, виходячи з
наступного.

Як вбачається з позовної заяви, її
пред'явлено до суду в порядку ч.3 ст.110
ЦПК України позивачем-юридичною особою
- суб'єктом господарювання до
відповідачів - юридичних осіб -
суб'єктів владних повноважень та
публічно-правових відносин з вимогою
про стягнення матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок вчинення
злочинних дій.

Частиною 3 ст.110 ЦПК України визначено,
що позови про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок скоєння злочину,
можуть пред'являтися також за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування позивача, або за місцем
завдання шкоди.

У відповідності до ст.109 ЦПК України,
позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування. Позови до юридичних
осіб пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Отже, частиною 3 ст.110 ЦПК України не
передбачено звернення з позовом про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок скоєння злочину за
місцезнаходженням позивача юридичної
особи. В даному випадку позов може бути
пред'явлено за місцем завдання шкоди.

Згідно п.п. 2, 3 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки", оскільки у
спорах, що виникають із відносин
відшкодування шкоди, сторонами є як
юридичні, так і фізичні особи, а також з
урахуванням вимог статей 15 - 16, частини
другої статті 118 ЦПК при визначенні
судової юрисдикції суди мають виходити
з того, що такі справи підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства у разі, якщо однією зі
сторін є фізична особа. При цьому позов
юридичної особи (фізичної особи -
підприємця) до юридичної особи
(фізичної особи - підприємця) із
залученням фізичної особи - водія як
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
з урахуванням положень статей 1, 12
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК) не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства. Недотримання правил
підсудності тягне за собою повернення
заяви позивачеві, про що
постановляється ухвала. Повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню із заявою до
належного суду (частина п'ята статті 121
ЦПК).

У відповідності до п. 3.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам" № 10 від 24.10.2011
року, господарські суди на загальних
підставах вирішують усі спори між
суб'єктами господарської діяльності, а
також спори, пов'язані з вимогами про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктом
публічно-правових відносин, - за умови,
що такі вимоги не об'єднуються з
вимогою вирішити публічно-правовий
спір і за своїм суб'єктним складом
підпадають під дію статті 1 ГПК України.

Частиною першої статті 1 ГПК України
визначено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно статті 21 ГПК України, сторонами
в судовому процесі - позивачами і
відповідачами - можуть бути
підприємства та організації, зазначені
у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є
підприємства та організації, що подали
позов або в інтересах яких подано позов
про захист порушеного чи оспорюваного
права або охоронюваного законом
інтересу. Відповідачами є підприємства
та організації, яким пред'явлено
позовну вимогу.

У зв'язку з визначеним позивачем колом
сторін - учасників процесу, розгляд
даної справи проводиться за правилами
господарського судочинства.

У відповідності до засад
диспозитивності цивільного
судочинства, передбачених ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.115 ЦПК України якщо
суддя, вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України
заява повертається позивачу, якщо
справа не підсудна суду, до якого вона
була подана.

При зверненні до суду з даним позовом,
позивача звільнено від сплати судового
збору у відповідності до положень
ст.ст. 3,5 Закону України "Про судовий
збір".

За вказаних обставин, суд вважає за
необхідне повернути позовну заяву
Приватного підприємства "Модена" для
подачі до належного суду.

Керуючись ст.ст. 115, 121, 293, 294 ЦПК України,
суддя,-

у х в а л и в:

Позовну заяву Приватного підприємства
"Модена" до Золочівської міської ради
Львівської області, Головного
Управління Державного казначейства
України у Львівській області про
стягнення матеріальної шкоди,
заподіяної злочином - повернути
позивачу для подальшого подання до
належного суду в порядку ГПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський районний суд
Рівненської області. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: Красовський О.О.