АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1127/14
Головуючий у 1 й інстанції -
Доповідач - Лаченкова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Лаченкової
О.В.

суддів - Григорченко
Е.І., Городничої В.С.,

при секретарі - Горецькій
В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
комунального закладу "Обласний центр
медико-соціальної експертизи" про
визнання рішення незаконним, -

в с т а н о в и л а:

До суду у вересні 2013 року звернулась
ОСОБА_2 з позовом до комунального
закладу "Обласний центр
медико-соціальної експертизи" про
визнання рішення незаконним.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року
у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду
ставить питання про його скасування та
ухвалення нового рішення по справі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що з
копії рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 23 лютого 2006 року вбачається
встановлення факту нещасного випадку,
що трапився з ОСОБА_2 25 жовтня 1999 року у
нічну зміну 0:05 годині під час виконання
трудових обов'язків в якості зольщиці
котельного блоку № 2 відкритого
акціонерного товариства «Державної
холдингової компанії
«Павлоградвугілля»; зобов'язано ВАТ
«Павлоградвугілля» скласти акт за
нормою Н-1 (а. с. 12-13). На виконання
зазначеного судового рішення ВАТ
«Павлоградвугілля» 28 вересня 2006 року
був складений акт № 44 за формою Н-1 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, що стався 25 жовтня 1999
року з ОСОБА_2 (а. с. 16).

Обласною МСЕК № 5 внаслідок огляду
ОСОБА_2 07 березня 2007 року прийнято
рішення про відмову у встановленні
позивачу групи інвалідності внаслідок
травми на виробництві від 25 жовтня 1999
року (а. с. 7).

Відповідно до довідки № 62 від 10 липня
2012 року МСЕК ОСОБА_2 не була встановлена
втрата профпрацездатності (а. с. 7).

Як вбачається з заперечень наданих
представником позивача, в березні 2004
року ОСОБА_2 була оглянута
Павлоградською МСЕК спільно з обласною
МСЕК № 1, а також була обстежена в
УкрДержНДІ МСПІ з 31 березня 2004 року по 13
квітня 2004 року, відповідно до висновку
яких підстави для встановлення ОСОБА_2
групи інвалідності відсутні, що також
було підтверджено висновком МСЕК № 1
від 05 травня 2004 року з посиланнями на
Інструкцію про встановлення груп
інвалідності № 16.01/120 від 28 грудня 1991
року. Майбутні обстеження ОСОБА_2 не
встановили підстав для встановлення
ОСОБА_2 групи інвалідності.

Суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про те, що
правовідносини, що виникли між
сторонами, належать до компетенції
розгляду в порядку цивільного
судочинства України.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.15 ЦПК
України у порядку цивільного
судочинства розглядаються справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст.ст.2,17 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних
судів належать публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно до прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

При цьому невід'ємним критерієм
розмежування справи, що розглядається
за правилами цивільного судочинства,
від справи, що розглядається за
правилами адміністративного
судочинства, є характер спірних
правовідносин.

В данному випадку є оскарження рішення
МСЕК,яка згідно з пунктом 4 Положення
про медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 грудня 2009 року
№ 1317, перебуває у віданні Міністерства
охорони здоров'я України.

Враховуючи, що районний суд допустив
порушення ст. 15 ЦПК України про
компетенцію судів щодо розгляду
цивільних справ і розглянув в порядку
цивільного судочинства справу, яка
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
апеляційний суд вважає за необхідне
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, рішення суду скасувати і
закрити провадження по справі.

Керуючись ст. 205, ст.ст. 303, 307, 310, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2013
року - скасувати і закрити провадження
по справі.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: