Справа № 462/6983/14
Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/7163/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.,

з участю: представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника
позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 -
ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_7, який також
представляє інтереси відповідачів
ОСОБА_8, ОСОБА_9, та ОСОБА_10, та
представника відповідача ОСОБА_7-
ОСОБА_11,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу
Залізничного районного суду м. Львова
від 04 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 04 жовтня 2014 року задоволено
заяву ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Львівської міської ради, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про визнання
незаконною і скасування ухвали та
визнання права власності.

У порядку забезпечення позову
накладено арешт на земельну ділянку
площею 0,0256 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий
номер: :04:009:0169, яка належить
ОСОБА_7, ідентифікаційний код НОМЕР_1;
ОСОБА_8, ідентифікаційний код НОМЕР_2;
ОСОБА_10, ідентифікаційний код НОМЕР_3;
ОСОБА_9, ідентифікаційний код НОМЕР_4.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

В апеляційній скарзі зазначають, що
оскаржувана ухвала є незаконною.
вказують, що у них немає ні наміру, ні
можливості продавати житловий будинок
на АДРЕСА_1 та відповідно земельну
ділянку, яка призначена для
обслуговування цього будинку.
Зазначають, що суд першої інстанції
жодним чином не обґрунтував
необхідність накладення арешту на дане
нерухоме майно.

Просять ухвалу суду першої інстанції
скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Згідно із ст.4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, що беруть участь у справі,
може вжити заходів до забезпечення
позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Скориставшись таким правом, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали заяву про
забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» (із змінами від
12.06.2009 року), розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд(суддя) має з
врахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

У п.7 цієї ж Постанови Пленуму
зазначено, що ухвала про забезпечення
позову постановляється у порядку,
визначеному ст.209 ЦПК, і повинна містити
мотивувальну частину, де поряд із
зазначенням мотивів, із яких суд(суддя)
дійшов висновку про обґрунтованість
припущення про те, що невжиття заходів
забезпечення може в майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення, наводиться
посилання на закон, яким керувався суд
при постановленні ухвали.

Судова колегія вважає, що оскаржувана
ухвала суду відповідає вимогам ст.ст. 151
- 153 ЦПК України та роз'ясненням
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 22.12.2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову».

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування ухвали
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1,
313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.
Львова від 04 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: