Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/331/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Комлач О.Ф.
Спори, що виникають із земельних
Доповідач Потапенко В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Черненко В.В. , Кіселика С.А.

секретар - Кечкін А. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
селянського фермерського господарства
«Дєдов» на рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 20.11. 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до селянського
фермерського господарства «Дєдов»
про визнання договору оренди землі
недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА:

02.09.2013 року ОСОБА_2 звернулася у
суд з позовом до селянського
фермерського господарства «Дєдов»
про визнання договору оренди землі
недійсним. Посилались на те,
що договір оренди землі б/н від 2010 року
, укладений між сторонами по справі не
відповідає вимогам , передбаченим ст. 15
Закону України «Про оренду землі».

Рішенням
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 20.11. 2013
року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі
№ бн від 2010 року , укладений між ОСОБА_2
та СФГ «Дєдов» , зареєстрований 09
листопада 2010 року за № 65, з
моменту його вчинення. Стягнуто судові
витрати. У
апеляційній скарзі селянське
фермерське господарство «Дєдов»
просить скасувати рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 20.11. 2013
року та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог ,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідача,
учасників судового розгляду,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи ,
колегія суддів вважає , що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог , з підстав ,
передбачених ст. 309 ЦПК України.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність у оспорюваному договорі
оренди землі такої істотної умови , як
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки , що є порушенням ст.
15 Закону України «Про оренду землі» та
підставою для визнання договору
недійсним.

Про те , погодитися з
висновком суду першої інстанції
неможливо виходячи з наступного.

Апеляційним
судом встановлено, що позивач є
власником земельної ділянки № НОМЕР_1 ,
площею 3,89 га , яка розташована на
території Триліської сільської ради ,
що посвідчується копією Державного
акту ( ас. 5)
Між сторонами по справі
у 2010 році укладено договір оренди землі
терміном на 15 років , зареєстрований в
Олександрівському офісі КРФЦЗКД 09
листопада 2010 року ( ас. 6-7)

Згідно акту
прийому - передачі земельних ділянок
від 2010 року позивач передав
відповідачу земельну ділянку № НОМЕР_1
( ас. 7, зворот)
З встановлених обставин
справи вбачається, що спірні
правовідносини регулюються ЦК України,
Законом України "Про оренду землі".
За змістом ч. 1 ст.
638 ЦК України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року №
161-ХІУ (далі - Закон № 161-ХІУ) ( в редакції
на час укладення договору оренди)
істотними умовами договору оренди
землі окрім інших є також умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.
В позовній заяві ОСОБА_2 не
наводить запропонованих нею
конкретних умов передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, яка вона
наполягали внести до договору, а
відповідач відмовився від цього.
Заявляючи позов про
визнання недійсним договору оренди
землі , позивач не зазначила , у чому
полягає порушення її прав як
орендодавця відсутністю у договорі
конкретно визначеної умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною 3 ст.13 ЦК
України визначено, що не допускаються
дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також
зловживання правом в інших формах.

Відповідно до
ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) визначено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позов , суд першої
інстанції залишив поза увагою вимоги
ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України про
те, що в порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене
право, не встановив, чи дійсно
порушуються права позивача у зв'язку з
відсутністю в договорі оренди
зазначеної умови, її істотності, а
також судом не з'ясовано, в чому саме
полягає порушення законних прав
позивача. З
змісту позовної заяви ОСОБА_2 не
вбачається , що відсутністю у договорі
оренди землі такої істотної
умови як умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки порушуються
її права та які конкретно.
Враховуючи вищезазначене , колегія
суддів дійшла переконання, , що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права ,
що є підставою для його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову.
Керуючись
ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313,
314, 316, 319 ЦПК України , колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу селянського
фермерського господарства «Дєдов» -
задовольнити.

Рішення Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 20.11.
2013 року - скасувати та ухвалити нове
рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до
селянського фермерського господарства
«Дєдов» про визнання договору оренди
землі № бн від 2010 року , укладеного між
ОСОБА_2 та СФГ «Дєдов» , зареєстрованого
в Олександрівському офісі КРФЦЗКД 09
листопада 2010 року за № 65 -
відмовити.

Судові витрати , пов'язані із
розглядом справи у суді першої та
апеляційної інстанції покласти на
сторони.
Рішення набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий - суддя

Судді :