Справа № 186/1815/14-ц
УХВАЛА

"02" грудня 2014 р.
м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області Кривошея
С.С. розглянувши матеріали за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

Першотравенським міським судом, було
отримано позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява не відповідає вимогам
ст.119 ЦПК України, позивач у вступній
частині позовної заяви не зазначила
адресу проживання (перебування) або
місце знаходження відповідача,
поштовий індекс та номер засобів
зв'язку.

Відповідно до інформації наданої
адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС
України в Дніпропетровській області,
відповідач ОСОБА_2 не значиться
зареєстрованим або знятим з
реєстраційного обліку за адресою, яка
зазначена у позовній заяві, а саме
АДРЕСА_1.

12 листопада 2014 року була винесена
ухвала про залишення позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
без руху та надано строк для усунення
недоліків 5 днів з моменту отримання
ухвали про залишення позову без руху.
Ухвала суду від 12 листопада 2014 року про
залишення позову без руху, була
направлена позивачу.

28 листопада 2014 року позивач подала до
суду акт виданий ПП «Комунальщик-3» від
24 листопада 2014 року №285 про те, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з січня 2007 року по
червень 2007 року дійсно проживав у
АДРЕСА_1 без реєстрації.

В зв'язку з вищевикладеним вважаю, що
позивач ОСОБА_1 у встановлений строк
недоліки не усунула, а тому її позовну
заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
слід визнати не поданою та повернути її
зі всіма доданими документами позивачу
з наступних підстав.

Згідно до ч.1 ст.109 ЦПК України, позови до
фізичної особи пред'являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11
передбачено, що позов про розірвання
шлюбу з особою, яка не має в Україні
місця проживання або місце проживання
якої невідоме, може пред'являтися за
місцем знаходження майна відповідача,
або за останнім відомим місцем його
проживання чи перебування (ч. 10 ст. 110
ЦПК), а у випадку, коли з позивачем
проживають його малолітні або
неповнолітні діти або якщо він не може
за станом здоров'я чи з інших поважних
причин виїхати до місця проживання
відповідача - за місцем проживання
позивача. За домовленістю подружжя
справа може розглядатися за місцем
проживання будь-кого з них (ч. 2 ст. 110
ЦПК).

Відповідно до ст. 111 ЦПК Верховний Суд
України визначає підсудність справи
про розірвання шлюбу тільки в разі,
якщо ніхто з подружжя не проживає в
Україні.

У разі розірвання шлюбу між
громадянином України та іноземцем або
особою без громадянства, один з яких
проживає в Україні, питання
підсудності визначається за
загальними правилами, встановленими
ст. 110 ЦПК.

Відповідно до ч.2 ст.110 ЦПК України,
позови про розірвання шлюбу можуть
пред'являтися за зареєстрованим місцем
проживання чи перебування позивача
також у разі, якщо на його утриманні є
малолітні або неповнолітні діти або
якщо він не може за станом здоров'я чи з
інших поважних причин виїхати до місця
проживання відповідача. За
домовленістю подружжя справа може
розглядатися за зареєстрованим місцем
проживання чи перебування будь-кого з
них.

Згідно до ч.1 ст.21 Договору між Україною
і Литовською Республікою про правову
допомогу та правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах, якщо цей Договір не встановляє
іншого, суди кожної з Договірних Сторін
компетентні розглядати цивільні та
сімейні справи, коли відповідач має на
її території місце проживання.

Відповідно до ст. 3 Закону України від
11.12.2003 року № 1382-IV "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" вільний вибір
місця проживання чи перебування - право
громадянина України, а також іноземця
та особи без громадянства, які на
законних підставах перебувають на
території України, на вибір
адміністративно-територіальної
одиниці, де вони хочуть проживати чи
перебувати; місце перебування -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік; місце проживання - житло,
розташоване на території
адміністративно-територіальної
одиниці, в якому особа проживає
постійно або тимчасово.

Згідно ст.3 Закону України від 11.12.2003
року № 1382-IV, реєстрація - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру та до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси житла; місце
перебування -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік; місце проживання - житло,
розташоване на території
адміністративно-територіальної
одиниці, в якому особа проживає
постійно або тимчасово; довідка про
реєстрацію місця проживання або місця
перебування - документ, який видається
органом реєстрації особі за її вимогою
та підтверджує реєстрацію місця
проживання або місця перебування
особи; документи, до яких вносяться
відомості про місце проживання та
місце перебування особи, - паспорт
громадянина України, тимчасове
посвідчення громадянина України,
довідка про взяття на облік внутрішньо
переміщеної особи, посвідка на
постійне проживання, посвідка на
тимчасове проживання, посвідчення
біженця, посвідчення особи, яка
потребує додаткового захисту,
посвідчення особи, якій надано
тимчасовий захист, довідка про
звернення за захистом в Україні.

Відповідно до ст.6 Закону України від
11.12.2003 року № 1382-IV, громадянин України, а
також іноземець чи особа без
громадянства, які постійно або
тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів. Реєстрація місця
проживання за заявою особи може бути
здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання.

Оскільки, місце проживання або
перебування відповідача ОСОБА_2 не
відоме, а позивач не надала суду
жодного доказу про реєстрацію місця
проживання або перебування
відповідача на території міста
Першотравенська, Дніпропетровської
області, або загалом на території
України, тому вважаю за необхідне
визнати позовну заяву ОСОБА_1 не
поданою та повернути її з доданими
документами позивачу.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо
позивач відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, позовна заява вважається
поданою в день первісного її подання до
суду. Iнакше заява вважається неподаною
і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ЗУ
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні" від
11.12.2003 року № 1382-IV, ч.2 ст.121 ЦПК України, -
суддя

У Х В А Л И Л А:

Визнати позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу не поданою та
повернути її з доданими документами
позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку на її
оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Першотравенський міський суд протягом
5 днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С. С. Кривошея