У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, відділу державної виконавчої
служби Міжгірського районного
управління юстиції про визначення
заборгованості по сплаті аліментів за
касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою
його представником ОСОБА_6, на рішення
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 26 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 21 травня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
визначити розмір заборгованості за
аліментами за період з 1 червня 2013 року
по 31 серпня 2013 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
рішенням Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 23 грудня 2008
року з нього стягнуто на користь ОСОБА_5
аліменти на утримання сина ОСОБА_7, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3
частини заробітку (доходу), але не менше
30 % прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 14 листопада 2008 року і до досягнення
дитиною повноліття. Вказував, що
державний виконавець невірно визначив
розмір заборгованості за аліментами,
оскільки не врахував, що він з 1 грудня
2012 року заборгованості не має.

Рішенням Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 26 березня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 21 травня 2014 року, позов
задоволено.

Визначено, що за період з 1 червня 2012
року по 31 серпня 2013 року ОСОБА_4 перед
ОСОБА_8 мав заборгованість у сумі 8 605
грн по сплаті аліментів згідно рішення
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 23 грудня 2008
року по справі № 2-544/2008 року.

Встановлено, що непогашеною під час
розгляду справи залишилась
заборгованість у розмірі 3 480 грн.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позову, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку
про те, що державний виконавець вірно
обчислив борг ОСОБА_4 зі сплати
аліментів, що відповідає вимогам ч. 3 ст.
195 СК України.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його
представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 26 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 21 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська