АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/1537/2014
в 1 інстанції - Піхур О.В.
Доповідач - Желепа
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Іванченко М.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 26 листопада 2013 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до Комунального
комерційного унітарного підприємства
«Фінансова компанія «Житло-інвест»
Головного управління житлового
забезпечення виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) про відшкодування
збитків, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення позивача, представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до Комунального
комерційного унітарного підприємства
«Фінансова компанія «Житло-інвест»
Головного управління житлового
забезпечення виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) про стягнення коштів.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 10.01.2011 р. між позивачем та
відповідачем було укладено договір №
КНТР-000002/кВ про участь у фонді
фінансування будівництва (далі
договір), за умовами якого позивач
передав в управління відповідачу кошти
в сумі 450908.00 три., а відповідач
зобов'язався ввести об'єкт будівництва
в експлуатацію до 30.06.2011 р. Проте,
всупереч умовам договору, об'єкт
будівництва був зданий в експлуатацію
лише 21.01.2013 р., через що позивач поніс
збитки у вигляді упущеної вигоди, яку
міг би отримати при здачі в оренду
квартири за 3000.00 гри. на місяць. Крім
того, відповідач повинен відшкодувати
позивачу 3 % річних та моральну шкоду, за
прострочення термінів здачі в
експлуатацію об'єкта будівництва.
Також, позивач вважає, що сума
винагороди в розмірі 1% від суми
грошових коштів переданих в
управління, також повинна бути
повернута, через порушення умов
договору відповідачем.

Враховуючи вищевикладене позивач
просив суд стягнути з відповідача на
свою користь 45000.00 грн. - збитків у
вигляді упущеної вигоди. 3% річних - 14342,00
грн.. моральну шкоду -5000,00 грн., 4500 грн.
винагороди, безпідставно сплаченої
відповідачу.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 26.11.2013 року в
задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з відповідача 42
000,00грн. упущеної вигоди та понесені ним
судові витрати 630,00грн.

В скарзі вказував на те, що рішення є
незаконним, необґрунтованим, ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначив, що суд
помилково не застосував ст. 1043 ЦК
України, ст. 18 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»,
якими прямо встановлена
відповідальність Управителя майном за
завдані збитки, через недотримання
стоків будівництва. Посилання суду на
те, що позивач під час прийняття
обґєкту не мав претензій до
відповідача щодо перенесення строків
будівництва спростовується наявними в
справі письмовими доказами.

В судовому засіданні апеляційного суду
позивач та його представник доводи
скарги підтримали.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 525 ЦПК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, а відповідно до
ст. 526 даного кодексу зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
даного кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов.
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 10.01.2011 р. між
позивачем та відповідачем було
укладено договір про участь у фонді
фінансування будівництва, за умовами
якого позивач передав в управління
відповідачу кошти в сумі 450908.00 грн.. а
відповідач зобов'язався здійснити за
винагороду управління залученими
коштами в інтересах довірителя (п.1.1.
договору).

За умовами договору, об'єктом
інвестування є квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.4 договору,
запланований термін введення об'єкта
будівництва в експлуатацію до 30.06.2011 р.
В разі зміни запланованого терміну
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію, після отримання
Фінансовою компанією повідомлення
щодо цього від Забудовника із
зазначенням відповідних підстав, до
цього договору вносяться зміни, шляхом
направлення Фінансовою компанією
листа Довірителю.

Із зазначеної умови договору
вбачається, що обов'язком відповідача є
повідомлення позивача про зміну
запланованого терміну введення об'єкта
будівництва в експлуатацію, після
отримання такого повідомлення від
забудовника із зазначенням
відповідних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач направляв лист позивачу про
зміну запланованого терміну введення
об'єкта будівництва в експлуатацію, а
позивач, в свою чергу, - заяву про
незгоду із ними (а.с. 15-20).

Згідно із п. 5.4.4. Правил Фонду
фінансування будівництва, з якими
позивач був ознайомлений при
підписанні даного договору, довіритель
коштів має право відмовитись від
участі у ФФБ звернувшись до Фінансової
компанії з відповідною письмовою
заявою до початку запланованого строку
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію. У такому випадку
Фінансова компанія відкріплює від
довірителя об'єкт інвестування,
виставляє його на наступну реалізацію
та повертає довірителю розраховану
суму коштів (а.с.50).

Позивачем зазначено, що він висловив
незгоду зі змінами запланованого
терміну введення об'єкта будівництва в
експлуатацію, проте ним в подальшому не
було дотримано процедури внесення змін
до договору, оскільки у п. 8.4. договору
зазначено, що всі зміни та доповнення
до цього договору оформлюються
письмово і тільки при підписанні їх
сторонами, а в односторонньому порядку
зміни та доповнення до договору
оформлюються лише у випадку зміни п. 1.4,
а саме: запланованого терміну введення
об'єкта будівництва в експлуатацію.

Із п. 5 даного договору вбачається, що
відповідач несе перед позивачем
відповідальність лише у випадках
нецільового використання довірених
йому коштів, порушення строків
перерахування їх забудовнику та
строків укладання договору з
експлуатуючою організацією, що
спростовує доводи позивача про те. що
відповідальність за порушення строків
ведення об'єкту будівництва в
експлуатацію повинен нести саме
відповідач .

Відповідно до Акту прийому - передачі
квартири АДРЕСА_1 від 26.07.2013 р., позивач
прийняв об'єкт інвестування та, у
відповідності із п. 4 даного акту,
підтверджує, що будь-яких майнових та
немайнових претензій, щодо якості
побудованого об'єкту інвестування,
термінів введення об'єкту будівництва
в експлуатацію до забудовника не має
(а.с.61).

Вищенаведені обставини справи, які суд
вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про відсутність підстав
для покладення на відповідача
відповідальності за порушення строків
будівництва, а також про недоведеність
заявлених вимог, відповідає цим
обставина та вимогам договору.

Доводи апеляційної скарги з приводу не
застосування судом ст.. 1043 ЦК України та
ст..18 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю» ,
відповідно до якої на думку позивача
відповідач несе відповідальність за
порушення строків будівництва, колегія
суддів не приймає, так як позивач не
довів, що йому завдані збитки у вигляді
упущеної вигоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України упущена
вигода, це доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене.

На підтвердження своїх позовних вимог
позивач надав попередній договір від 01
лютого 2011 року, укладений з ОСОБА_2,
відповідно до якого сторони договору
висловили в майбутньому намір укласти
договір оренди інвестованої позивачем
кватири. Разом з тим наявність
вказаного договору не свідчить про те,
що в подальшому ОСОБА_2 не відмовився
від укладення договору оренди, а також
такий договір не доводить, що позивач
реально отримував би орендну плату.
Позивач укладав вказаний договір в
лютому 2011 року на свій власний ризик,
без врахування умов договору про
участь у фонді фінансування
будівництва, відповідно до якого була
передбачена можливість перенесення
строків введення будинку в
експлуатацію.

Доводи позивача про необхідність
стягнення з відповідача винагороди
сплаченої позивачем по договору також
є безпідставні, тому, що ні законом ні
договором не передбачено, що така
винагорода повертається в разі зміни
строків введення будинку в
експлуатацію.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, щодо
недоведеності заявлених позовних
вимог.

Таким чином, суд першої інстанції повно
встановив обставини, що мають значення
для даної справи. Висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні. Доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду.

Суд при винесенні рішення правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому колегія
суддів відхиляє апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: