Справа №784/17/14 03.02.2014 03.02.2014 03.02.2014
Провадження №22-ц/784/427/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач апеляційного суду
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової
Т.В.,

при секретарі судового засідання
Руднік Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Ленінського районного суду міста
Миколаєва від 10 вересня 2013 року,
постановлену за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кей -
Колект» про заміну сторони виконавчого
провадження у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кей -
Колект» (далі - ТОВ «Кей - Колект»)
звернулося до суду із заявою про заміну
сторони у виконавчому провадженні.

Заявник зазначав, що 19 грудня 2011 року
Ленінським відділом державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції (далі -
Ленінський відділ ДВС) відкрито
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, виданого 12
серпня 2011 року Ленінським районним
судом міста Миколаєва, про стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 на користь Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
(далі - ПАТ «УкрСиббанк»)
заборгованості за кредитним договором
за №0 від 23 квітня 2008 року в
загальному розмірі 305 175 грн. 30 коп., а
також судовий збір в розмірі 1 700 грн. 00
коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ТОВ «Кей - Колект» укладено договір
факторингу №1, за умовами якого до ТОВ
«Кей - Колект» перейшло право вимоги
виконання зобов'язань, у тому числі і за
кредитним договором №0 від 23
квітня 2008 року, у зв'язку з чим заявник
просив суд замінити сторону
виконавчого провадження з ПАТ
«УкрСиббанк» на ТОВ «Кей - Колект».

Ухвалою Ленінського районного суду
міста Миколаєва від
10 вересня 2013 року заяву ТОВ «Кей -
Колект» задоволено.

Постановлено провести заміну сторони у
виконавчому провадженні, відкритому у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
шляхом заміни ПАТ «УкрСиббанк», як
стягувача, на ТОВ «Кей - Колект».

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні заяви про заміну сторони
виконавчого провадження відмовити,
посилаючись на те, що вона постановлена
з порушенням вимог цивільного
процесуального права, зокрема ст.378 ЦПК
України.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції вважав, що є
передбачені ст.378 ЦПК України підстави
для заміни ПАТ «УкрСиббанк» як
стягувача у виконавчому провадженні на
іншого стягувача ТОВ «Кей - Колект».

Проте цілком погодитися з таким
висновком суду не можна, оскільки
районний суд дійшов до нього з
порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129
Конституції України, ч.1 ст.14 ЦПК
України - судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Згідно ст.ст.1,3 Закону України «Про
виконавче провадження» від
21 квітня 1999 року (з наступними
змінами та доповненнями), виконавче
провадження являється завершальною
стадією судового провадження та
примусового виконання рішень інших
органів (посадових осіб) і становить
собою сукупність дій органів і
посадових осіб, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За правилами ч.1 ст.37 ЦПК України у разі
смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
«Про виконавче провадження» від
21 квітня 1999 року (з наступними змінами
та доповненнями), сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник.

Стягувачем є фізична або юридична
особа, на користь чи в інтересах якої
видано виконавчий документ. Боржником
є фізична або юридична особа, яка
зобов'язана за рішенням вчинити певні
дії (передати майно, виконати інші
обов'язки, передбачені рішенням) або
утриматися від їх вчинення.

На підставі ч.5 ст.8 Закону України «Про
виконавче провадження» від
21 квітня 1999 року (з наступними змінами
та доповненнями), у разі вибуття однієї
із сторін державний виконавець з
власної ініціативи або за заявою
сторони, а також сама заінтересована
сторона мають право звернутися до суду
із заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язкові
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Згідно з ч.2 ст.378 ЦПК, суд у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з повідомленням сторін та
заінтересованих осіб. Про прийняте
рішення суд обов'язково повідомляє
державного виконавця.

Суд, розглянувши заяву (подання)
державного виконавця, на підставі
ст.ст.209,210,293,378 ЦПК України, ст.8
Закону України «Про виконавче
провадження», виносить ухвалу про
заміну сторони виконавчого
провадження. При цьому текст ухвали
повинен суворо відповідати вимогам
ст.18 Закону України (вимоги до
виконавчого документу), а саме - в
ухвалі повинно бути зазначено повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Невиконання судом цих вимог
унеможливлює примусове виконання у
виконавчому провадженні.

Зважаючи на викладене - звернення з
заявою про заміну сторони виконавчого
провадження - це не лише обов'язковість
вимог закону, але і гарантія
своєчасного, повного, реального
виконання виконавчого документа.

Один із видів заміни сторони у
зобов'язанні, зокрема заміни кредитора,
за чинним ЦК України є відступлення
права вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою у зобов'язанні
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином. Обмеження
щодо таких дій встановлені ч.3 названої
статті ЦК України, згідно з якою
кредитор у зобов'язанні не може бути
замінений, якщо це встановлено
договором або законом.

За правилами ст.1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Змістовний аналіз указаних норм
матеріального та процесуального права
вказує на те, що особа, яка замінила
кредитора у зобов'язанні, має право
звернутись до суду на стадії виконання
судового рішення, яка є заключною
(останньою) стадією цивільного процесу,
із заявою про заміну стягувача у
виконавчому провадженні.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 07 липня 2011
року, яке набрало законної сили 18 липня
2011 року, на користь Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в
солідарному порядку стягнуто
заборгованість за кредитним договором
№0 від 23 квітня 2008 року
в загальному розмірі 305 175 грн. 30 коп., а
також судові витрати, до складу яких
увійшли судовий збір в розмірі 1 700 грн.
00 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп.

12 серпня 2011 року Ленінським районним
судом міста Миколаєва видано
виконавчий лист за №2-263/2011 на примусове
виконання зазначеного судового
рішення.

19 грудня 2011 року Ленінським відділом
ДВС відкрито виконавче провадження за
вказаним виконавчим листом.

12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та
ТОВ «Кей - Колект» уклали договір
Факторингу №1, за яким право вимоги
кредитної заборгованості ПАТ
«УкрСиббанк» до ОСОБА_4 за договором
про надання споживчого кредиту
№0 від 23 квітня 2008 року,
відступлені ТОВ «Кей - Колект».

Разом з тим, вирішуючи питання про
заміну сторони виконавчого
провадження, суд першої інстанції, не
з'ясував чи проводяться на момент
звернення заявника до суду виконавчі
дії і за яким саме виконавчим листом
необхідно провести заміну стягувача та
в резолютивній частині ухвали суд не
конкретизував вказане, тому є
незрозумілим відносно якого боржника
необхідно допустити заміну стягувача.

Крім того, судом допущено порушення
норм процесуального права щодо
розгляду справи без належного
повідомлення учасників, які беруть
участь у справі про час та місце
судового розгляду.

Неявка цих осіб, дійсно, відповідно до
вимог ч.2 ст.378 ЦПК України, не
перешкоджає розгляду заяви про заміну
сторони виконавчого провадження, але
за умови належного повідомлення
учасників процесу.

В матеріалах справи відсутні докази
належного повідомлення ПАТ
«УкрСиббанк», в той час, як їх участь в
розгляді заяви необхідна для
з'ясування питання щодо передачі за
актом боргових зобов'язань боржника.

За такого, на думку колегії суддів,
заміна сторони у виконавчому
провадженні була здійснена судом
передчасно та без належного з'ясування
фактичних обставин, що підлягають
перевірці.

Оскільки оскаржувана ухвала районного
суду постановлена з порушенням норм
процесуального права, то у
відповідності до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України
вона підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Ленінського районного суду
міста Миколаєва від 10 вересня 2013 року
скасувати та передати питання про
заміну сторони у виконавчому
провадженні на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: