Справа № 212/9844/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі: головуючого - судді Борис О.Н., з
участю: секретаря Гавелі Ю.О., без
присутності осіб, які беруть участь у
справі та без здійснення фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Кривого Рогу цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини, -

В СТ А Н О В И В:

У вересні 2014 року позивачі звернулись
до суд з позовною заявою, в якій просили
надати дозвіл на виїзд з України та
в'їзд в Україну неповнолітньої дитини
ОСОБА_5, 2004 року народження, без згоди та
супроводу батька ОСОБА_4, в період часу
з 01.11.2014 року до 01.11.2018 року.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що
ОСОБА_2 є рідною матір'ю ОСОБА_3 ОСОБА_3
перебувала у шлюбі відповідачем, від
якого маю одну неповнолітню дочку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач ОСОБА_3
разом з дочкою постійно проживають та
зареєстровані у м. Севастополі АР Крим
Росія, бабуся ОСОБА_2 зареєстрована та
проживає у м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область, Україна.
Батько дитини не приймає участі у її
забезпеченні та вихованні, з дочкою не
спілкується, згоди на виїзд за кордон
не надає. Позивачі бажають, щоб
неповнолітня дитини мала право на
виїзд та в'їзд в Україну, оскільки це
буде відповідати її інтересам, а
вирішити даний спір без винесення
відповідного судового рішення не
надається можливим, тому змушені були
звернутись до суду з відповідним
позовом.

У судове засідання позивачі надали
заяви про розгляд справи у їх
відсутність, позовні вимоги
підтримують, просять їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, причини неявки суду невідомі,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини та перевіривши їх
доказами, суд приходить до наступного
висновку.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_3
та ОСОБА_4, перебували у
зареєстрованому шлюбі, який у
встановленому законом порядку
розірвано (а.с. 8).

Від шлюбу сторони мають одну
неповнолітню дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено
матеріалами справи (а.с. 7).

Позивачі між собою є рідними матір'ю та
дочкою. ОСОБА_2 є громадянкою України,
постійно мешкає та зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 є громадянкою
України, яка постійно проживає та
зареєстрована разом з неповнолітньою
дочкою за адресою: АДРЕСА_2.

Як встановлено, батько неповнолітньої
дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6,
безпідставно відмовляється надати
дозвіл на виїзд та в'їзд дитини за
кордон, при цьому його поведінка не
обумовлена піклуванням про інтереси
дитини, а виключно власними
егоїстичними мотивами.

У відповідності до вимог ст. 313 ЦК
України фізична особа, яка не досягла
16-річного віку, має право на виїзд за
межі України лише за згодою батьків,
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»,
документами, що надають право на виїзд
з України і в'їзд в Україну та
посвідчують особу громадянина під час
перебування за її межами, зокрема є
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон, проїзний документ дитини.
Оформлення проїзного документу дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків. За
відсутності згоди одного з батьків,
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

У відповідності до п. 2-2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 27.01.1995
року № 57 «Про затвердження Правил
перетинання державного кордону
громадянами України» чітко визначено,
що виїзд за межі України громадян, які
не досягли 16 річного віку, у супроводі
одного з батьків здійснюється у разі
пред'явлення оригіналу або
нотаріального посвідчення копії
рішення суду про надання дозволу на
виїзд за межі України громадянина, який
не досяг 16 річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків.

Таким чином, виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16 річного віку
у супроводі одного з батьків та при
відсутності згоди другого з батьків,
здійснюється на підставі рішення суду
про надання дозволу на виїзд за межі
України громадянина, який не досяг 16
річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Необхідно зазначити, що у
відповідності до Конвенції про права
дитини (ратифікованої Постановою
Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини,
держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155
Сімейного Кодексу України, дитина має
бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, а батьківські права не
можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Відповідно до п.8 ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини.

З огляду на викладене, з метою
забезпечення гарантованих державою
прав та інтересів дитини, суд вважає, що
вимоги позовної заяви обґрунтовані та
підлягають частковому задоволенню.
Так, позивачі просить надати їм
тимчасовий дозвіл на виїзд та в'їзд в
Україну неповнолітньої дитини, при
цьому вказують строк з 01.11.2014 року до
01.11.2018 року, в цій частині вимоги
підлягають задоволенню в межах річного
строку, з моменту винесення рішення.

Керуючись ст. ст. 10, 57-60, 212, 213 ЦПК
України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 2, 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 року № 57
«Про затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», Конвенцією про права дитини,
ст. ст. 7, 155 СК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини - задовольнити
частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
неповнолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, України до
міста Севастополя АР Крим та на в'їзд в
Україну разом з матір'ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області Україна в
період часу з 20 листопада 2014 року по 20
листопада 2015 року, без згоди батька
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області Україна.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
неповнолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, України до
міста Севастополя АР Крим та на в'їзд в
Україну разом з бабусею ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженкою с. Бичева
Старокостянтинівського району
Хмельницької області в період часу з 20
листопада 2014 року по 20 листопада 2015
року, без згоди батька дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області Україна.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Н. Борис