Номер провадження № 2/311/87/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року
м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого
судді: Задорожка
Д.А..

при секретарі:
Яблонській Я.Л.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Василівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лабіринт» про
стягнення боргу за договором позики.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Василівського
районного суду Запорізької області з
позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Лабіринт», про
стягнення боргу за договором позики, в
якому просить стягнути з відповідача
ОСОБА_3 на свою користь в рахунок
повернення боргу 12 750,52 грн., несплачені
проценти в сумі 33 588,84 грн., а всього 46
339,36 грн., а також стягнути з відповідача
ТОВ «Лабіринт» на свою користь
несплачені проценти за договором
позики в сумі 1 129,52 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначила, що 26 травня 2009 року між
нею та відповідачем ОСОБА_3 в простій
письмовій формі був укладений договір
позики на суму 700 Євро, що еквівалентно 7
468,81 грн. за офіційним курсом євро на
дату укладення договору позики, під 5
відсотків щомісяця, зі строком
останнього повернення боргу не пізніше
01 жовтня 2011 року. Факт отримання був
зафіксований розпискою позичальника,
яка була власноручно ним складена.

30.05.2008 між вказаними сторонами в
простій письмовій формі був укладений
договір позики на суму 700 Євро, що
еквівалентно 5 281,71 грн. за офіційним
курсом євро на дату укладення договору
позики, під 5 відсотків щомісяця, зі
строком повернення боргу не пізніше 30
червня 2008 року, що також було
підтверджено письмовою розпискою. У
зв'язку з відсутністю можливості у
відповідача повернути отримані кошти
за домовленістю між ними було
пролонговано дату повернення до 06.05.2011,
про що зроблено відповідний запис у
розписці.

26.05.2009 між позивачем та відповідачем
ТОВ «Лабіринт» було укладено договір
зворотної фінансової допомоги б/н на
суму 700 Євро, що еквівалентно 7 468,81 грн.
за офіційним курсом євро на дату
укладення договору, строком на три
місяці, тобто до 27.08.2009 року. Факт
отримання директором ТОВ «Лабіринт»
ОСОБА_3 вказаних коштів підтверджено
письмовою розпискою. Згідно п.1.2
Договору позичальник був повинен
сплатити 5% щомісячно від отриманої
суми. Отримані кошти в сумі 700 євро було
повернуто відповідачем ТОВ «Лабіринт».
Однак передбачені договором відсотки
за користування грошовими коштами ТОВ
«Лабіринт» не повернув.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали
у повному обсязі, просили суд
задовольнити з підстав, викладених в
позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
та його представник заперечували проти
позову. Відповідач ОСОБА_3 пояснив, що в
травні 2008 року ним, як керівником ТОВ
«Лабіринт» була написана розписка про
отримання від позивача ОСОБА_1 в борг 700
Євро зі сплатою 5% щомісяця від суми
боргу. Після цього, ним в 2009 році була
написана ще одна розписка про
отримання в борг від позивача 700 Євро зі
сплатою 5% щомісяця від суми боргу до
01.10.2011, яка є фактично пролонгацією дії
першої розписки від 30.05.2008, а не окремою
борговою розпискою. Крім того, в травні
2009 року між ТОВ «Лабіринт» та позивачем
укладено договір зворотної фінансової
допомоги на суму 700 Євро зі сплатою 5 %
щомісяця. Вказаний договір був
підписаний ним, як керівником та
завірений печаткою підприємства.
Вказаний договір є також фактично
пролонгацією дії першої розписки від
30.05.2008. Крім того зазначив, що тіло боргу
перед позивачем він погасив 08.12.2012
шляхом грошового переказу. Крім того,
він періодично сплачував позивачу
відсотки за користування грошима,
однак письмових доказів на
підтвердження цього факту він не має.

В судове засідання представник
відповідача ТОВ «Лабіринт», будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, не з'явився,
причини неявки суду не повідомив,
заперечень проти позову не надав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснив, що він є знайомим відповідача
ОСОБА_3 та йому відомо, що приблизно
навесні 2010 року, коли він разом з ОСОБА_6
знаходилися в офісному приміщенні ТОВ
«Лабіринт», то туди разом зі своїм
чоловіком прийшла позивач ОСОБА_1 та
пред'явила ОСОБА_3 претензії щодо
повернення суми боргу в 700 Євро та
попросила ОСОБА_3 укласти договір
позики. В ході розмови ОСОБА_3 повідомив
ОСОБА_1, що він їй віддавав приблизно 6000
грн. за користування коштами. Самого
договору між позивачем та відповідачем
він не бачив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6
пояснила, що вона працює на ТОВ
«Лабіринт», керівником якого є ОСОБА_3
та дала пояснення аналогічні
поясненням свідка ОСОБА_5

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, свідків, всебічно та
повно з'ясувавши обставини справи,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи, давши їм оцінку у сукупності з
оголошеними та дослідженими
матеріалами справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

З викладеного виходить, що підставою
для пред'явлення вимоги позикодавцем
до позичальника про повернення
грошових коштів та сплати грошової
суми відповідно до ст. 625 ЦК України є
невиконання або несвоєчасне виконання
позичальником свого зобов'язання.

Згідно ст.545 ЦК України, прийнявши
виконання зобов'язання, кредитор
повинен на вимогу боржника видати йому
розписку про одержання виконання
частково або в повному обсязі. Якщо
боржник видав кредиторові борговий
документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно положень статей 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК
України, за договором позики одна
сторона передає у власність іншій
стороні грошові кошти, а позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
грошові кошти у тій самій сумі, що були
передані йому позикодавцем у строк та в
порядок, що встановлені договором.
Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та
порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно положень ст. 1051 ЦК України,
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Проте якщо
договір позики має бути укладений у
письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на показаннях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані в меншій кількості, ніж
встановлено договором. Договір позики
є укладений з моменту передання грошей.
Договір позики укладається у письмовій
формі. На підтвердження укладання
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

Судом встановлено, що 26 травня 2009 року
між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 в
простій письмовій формі був укладений
договір позики на суму 700 Євро, що
еквівалентно 7 468,81 грн. за офіційним
курсом євро на дату укладення договору
позики, під 5 відсотків щомісяця, зі
строком останнього повернення боргу не
пізніше 01 жовтня 2011 року. Факт
отримання був зафіксований розпискою
позичальника, яка була власноручно ним
складена. 30.05.2008 між вказаними
сторонами в простій письмовій формі
був укладений договір позики на суму 700
Євро, що еквівалентно 5 281,71 грн. за
офіційним курсом євро на дату
укладення договору позики, під 5
відсотків щомісяця, зі строком
повернення боргу не пізніше 30 червня 2008
року, що також було підтверджено
письмовою розпискою. У зв'язку з
відсутністю можливості у відповідача
повернути отримані кошти за
домовленістю між ними було
пролонговано дату повернення до 06.05.2011,
про що зроблено відповідний запис у
розписці. 26.05.2009 між позивачем та
відповідачем ТОВ «Лабіринт» було
укладено договір зворотної фінансової
допомоги б/н на суму 700 Євро, що
еквівалентно 7 468,81 грн. за офіційним
курсом євро на дату укладення договору,
строком на три місяці, тобто до 27.08.2009
року. Факт отримання директором ТОВ
«Лабіринт» ОСОБА_3 вказаних коштів
підтверджено письмовою розпискою.
Згідно п.1.2 Договору позичальник був
повинен сплатити 5% щомісячно від
отриманої суми. Отримані кошти в сумі 700
євро було повернуто відповідачем ТОВ
«Лабіринт». Однак передбачені
договором відсотки за користування
грошовими коштами ТОВ «Лабіринт» не
повернув. Вказані обставини
підтверджується копіями розписки
ОСОБА_3 про отримання коштів від 26.05.2009,
від 30.05.2008 (а.с. 4,5) розпискою директора
ТОВ «Лабіринт» від 26.05.2009 (а.с.6),
договору зворотної фінансової
допомоги (а.с. 7-8) та оглянутим в
судовому засіданні оригіналами
вказаних розписок та договору.

Згідно наданого позивачкою розрахунку
вбачається, що за раніше укладеним між
нею та відповідачем ОСОБА_3 договором
позики від 26.05.2009, сума боргу складає 7
468,81 грн., заборгованість по відсоткам
за період часу з 26.05.2009 по 29.05.2013
становить 17 839,20 грн., а всього за
договором позики від 26 травня 2009 року
заборгованість складає 25 308,01 грн.
Розрахунок заборгованості відповідача
ОСОБА_3 за раніше укладеним між
сторонами договором позики від 30.05.2008
складає: сума боргу відповідача
становить 5 281,71 грн., заборгованість по
відсоткам за період з 30.05.2008 по 29.05.2013 - 15
749,64 грн., а всього за договором позики
від 30.05.2008 заборгованість складає 21 031,35
грн., розрахунок складений за курсом
Національного банку України іноземної
валюти станом на 30.05.2008. Всього сума
боргу відповідача ОСОБА_3 за договорами
позики складає 46 339,36 грн..

Враховуючи, що до теперішнього часу
відповідачем ОСОБА_3 сума
заборгованості за договорами позики в
розмірі 12 750,52 грн, а також несплачені
відсотки в розмірі 33 588,84 грн. не
повернуті, належних та достовірних
документів про погашення вказаних сум
відповідачем суду не надано, тому сума
боргу, а також несплачені відсотки
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача в повному обсязі, в
сумі 46 339,36 грн..

Також згідно наданого позивачем
розрахунку за договором зворотної
фінансової допомоги б/н від 26.05.2009
заборгованість відповідача ТОВ
«Лабіринт» по відсоткам за період часу
з 26.05.2009 по 27.08.2009 складає 1 129,52 грн. До
теперішнього часу відповідачем ТОВ
«Лабіринт» несплачена сума відсотків у
розмірі 1 129,52 грн. не повернута,
належних та достовірних документів про
часткове погашення вказаної суми
відповідачем суду не надано, тому
несплачені відсотки підлягають
стягненню з відповідача ТОВ «Лабіринт»
на користь позивача в розмірі 1129,52 грн..

Приймаючи до уваги, що розписки, які
підтверджують боргові зобов'язання
відповідача ОСОБА_3 знаходяться у
позивача ОСОБА_1, доказів повернення
заборгованості за відсотками та за
договорами позики в ході судового
розгляду справи відповідачем до суду
не надано, а сума боргу відповідачем до
теперішнього часу не повернута, суд
приходить до висновку, що боргові
зобов'язання, визначені у розписках від
26.05.2009 та 30.05.2008 відповідачем ОСОБА_3 не
припинені, сума заборгованості за
договорами позики в розмірі 12 750,52 грн.,
а також несплачені відсотки в розмірі 33
588,84 грн. до теперішнього часу не
повернуті, тому вказана сума підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача у повному обсязі.

Враховуючи, що розписки, які
підтверджують боргові зобов'язання
відповідача ТОВ «Лабіринт» також
знаходиться у позивача, а доказів
повернення заборгованості за
відсотками в ході судового розгляду
справи відповідачем до суду не надано,
а сума боргу відповідачем до
теперішнього часу не повернута, суд
приходить до висновку, що боргові
зобов'язання, визначені у договорі
зворотної фінансової допомоги від
26.05.2009 відповідачем ТОВ «Лабіринт» не
припинені, сума несплачених відсотків
в розмірі 1 129,52 грн. до теперішнього
часу не повернута, тому вказана сума
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача за позовними вимогами
у повному обсязі.

Суд критично відноситься до пояснень
відповідача та його представника,
виходячи з наступного.

В порушення вимог ст.. 60 ЦПК України,
відповідачем не надано належних
доказів на підтвердження укладення між
ним та позивачем лише одного договору
позики на суму 700 Євро, як і доказів
належної сплати ним позивачу відсотків
за користування грошима, отриманими
від позивача.

Посилання відповідача та його
представника про те, що розписка про
отримання від ОСОБА_1 коштів в сумі 700
Євро від 30 травня 2008 року написана ним,
як керівником ТОВ «Лабіринт», а
отримані кошти бралися саме вказаним
підприємством, суперечить
дослідженому в судовому засіданні
оригіналу розписки від 30.05.2008, згідно
якого на ній відсутні печатка
вказаного підприємства, а з її змісту
не вбачається, що кошти отриманні
ОСОБА_3 для здійснення підприємницької
діяльності саме ТОВ «Лабіринт.

Факт переказу коштів від відповідача
на користь позивача в грудні 2012 року
(а.с. 58) підтверджений позивачем та на
зміст правовідносин між сторонами не
впливає, як і не зменшує

обсяг відповідальності відповідача
ОСОБА_3 за невиконання грошових
зобов'язань. Крім того, надані на
підтвердження вказаної обставини
відповідачем докази свідчить про
погашення боргу в сумі 700 Євро саме ТОВ
«Лабіринт», що відповідає змісту
договору зворотної фінансової
допомоги від 26.05.2009 (а.с. 7).

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України від 18 вересня
2013 року у справі № 6-63цс13 (постанова
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 18 вересня
2013 року № 6-63цс13), письмова форма
договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права. За своєю суттю розписка
про отримання в борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики,
підтверджуючи як його укладення, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що розписки, укладені між
позивачем та відповідачами є належними
доказами на підтвердження не лише
факту укладення договорів, але й факту
передачі грошової суми позичальникам.

Пояснення свідків не спростовують
встановлених судом обставин.

Відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК
України з відповідачів підлягають
стягненню понесені позивачем та
документально ним підтверджені судові
витрати, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог стосовно
кожного з відповідачів.

Керуючись ст.ст.1046, 1047, 1049,1050 ЦК України,
ст. ст. 7, 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лабіринт», про стягнення боргу за
договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму заборгованості за договорами
позики в розмірі 12 750,52 грн., несплачені
відсотки в розмірі 33 588,84 грн., судовий
збір в розмірі 463,39 грн., а всього - 46 802,75
(сорок шість тисяч вісімсот дві) грн. 75
коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лабіринт» на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
відсоткам у розмірі 1 129,52 грн. та
судовий збір в розмірі 11,29 грн., а всього
- 1 140 (одна тисяча сто сорок) грн. 81 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Василівський районний суд
Запорізької області протягом 10 днів з
дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копрії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області
Д.А.Задорожко