АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/48/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 48 Льон О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Храпко В. Д. РІШЕННЯ
13 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Храпко В. Д. суддів
Дмитренко М. І. , Новіков О. М. при
секретарі Волвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 21 жовтня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: відділ Державної
виконавчої служби Канівського
міськрайонного управління юстиції про
стягнення заборгованості та неустойки
за прострочення сплати аліментів, -
в с т а н о в и л а :
В травні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості та неустойки за
прострочення сплати аліментів,
посилаючись на те, що на підставі
виконавчого листа №2-86 від 30.09.1994 року
на її користь з ОСОБА_6 стягнуто
аліменти на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх
видів заробітку щомісячно, починаючи з
20.09.1994 року і до повноліття. В період з
2007 року по жовтень 2010 року відповідач
сплачував аліменти не регулярно, тому
утворилася заборгованість по виплаті
аліментів в сумі 7 747 грн. В
добровільному порядку відповідач
заборгованість по аліментах
виплачувати не бажає. Постановою
державного виконавця ВДВС Канівського
міськрайонного управління юстиції від
22.08.2011 року виконавче провадження було
закінчено в зв'язку з повноліттям
дочки. З таких підстав ОСОБА_7 просить
стягнути з ОСОБА_6 на її користь
неустойку за прострочення сплати
аліментів в сумі 2 750 грн. 80 коп. та
заборгованість по аліментах в сумі 7 747
В липні 2013 року ОСОБА_7 подала до
суду заяву про збільшення позовних
вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_6
на її користь неустойку за
прострочення сплати аліментів в сумі 2
750 грн. 80 коп., пеню за період з 01.11.2010
року по 01.03.2011 року в розмірі 786 грн. 76
коп., заборгованість по аліментах в
сумі 7 747 грн. та 2 886 грн., а всього 10 443
Під час розгляду справи ОСОБА_7
уточнила свої позовні вимоги і просила
стягнути з ОСОБА_6 на її користь
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів в сумі 2 750 грн. та пеню за
період з 01.11.2010 року по 01.03.2011 року в
розмірі 809 грн. 98 коп.. всього 3 650 грн. 78
коп. та заборгованість по аліментах в
сумі 7 747 грн. та 2 686 грн., а всього 13 933
Рішенням Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 21 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_7 заборгованість по
сплаті аліментів на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 10 433 та пеню
за прострочення сплати аліментів за
період з 01.01.2007 року по 01.10.2010 року в сумі
2 750 грн. 80 коп., за період з 01.11.2010 року по
01.03.2011 року в сумі 809 грн. 98 коп., а всього
13 933 грн. 78 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить рішення суду скасувати, як
незаконне, необгрунтоване та
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог .

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія проходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги по наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ч.1 ЦПК
України, апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції.

Постановляючи рішення про
задоволення позову суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідач має заборгованість по
сплаті аліментів у розмірі 10 433 грн. по
виконавчому листу , та дійшов висновку,
що на користь позивачки підлягає
неустойка, яку суд визначив в сумі 3 560
грн. 78 коп.

Проте повністю з такими
висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного
кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі 1 % від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Крім того, Пленум Верховного Суду
України в постанові від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судом
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» у
п.22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені0 настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів. Суд може зменшити
розмір неустойки з урахуванням
матеріальної та сімейного стану
платника аліментів.

Суд першої інстанції вірно
виходив із того, що у виникненні
заборгованості зі сплати аліментів
наявна вина відповідача, при
розрахунку розміру неустойки (пені) за
прострочення їх виплати судом
правильно застосований матеріальний
закон, оскільки при розрахунку слід
виходити із суми несплачених аліментів
за весь час прострочення. Судова
колегія погоджується з розрахунком
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів, який зроблений судом першої
інстанції, оскільки він відповідає
вимогам закону.

Відповідач не погоджуючись із
розміром неустойки, не надав суду
будь-який інший розрахунок.

В апеляційній скарзі відповідач
не приводить будь-яких доводів
неправильності стягнення неустойки.

Що стосується стягнення
заборгованості по аліментах, то
рішення суду в цій частині не
відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину.

Згідно із ч. 1 ст. 187 СК України один
із батьків може подати заяву за місцем
роботи, місцем виплати пенсії,
стипендії про відрахування аліментів
на дитину з його заробітної плати,
пенсії, стипендії у розмірі та на строк,
які визначені у цій заяві.

За положеннями ст. 194 СК України
аліменти можуть бути стягнуті за
виконавчим листом за минулий час, але
не більш як за три роки, що передували
пред'явленню виконавчого листа до
виконання. Якщо за виконавчим листом,
пред'явленим до виконання, аліменти не
стягувалися у зв'язку з розшуком
платника аліментів або у зв'язку з його
перебуванням за кордоном, вони мають
бути сплачені за весь минулий час.
Заборгованість за аліментами, які
стягуються відповідно до ст. 187 цього
Кодексу, погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати, пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або стягується за
рішенням суду.

Указана норма матеріального
права визначає порядок стягнення
аліментів за виконавчим листом за
минулий час та заборгованості за
аліментами, що утворилася при їх
відрахування за заявою платника,
поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст. 74 Закону України «Про виконавче
провадження» і відповідно до ч. 7 цієї
статті суд вирішує питання
заборгованості лише у разі спору про її
розмір.

Таким чином, при відсутності
такого спору заборгованість
стягується державним виконавцем
відповідно до положень Закону, а не на
підставі рішення суду про стягнення
заборгованості.

Судом встановлено, що за рішенням
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 20.09.2004 року
відповідач зобов'язаний сплачувати
аліменти на користь позивача на
утримання доньки в розмірі ? частини з
усіх видів його заробітку (доходів)
щомісячно, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до її повноліття,
починаючи з 20.09.1994 року.

В період з 2007 року по березень 2011
року аліменти сплачувалися не
регулярно, чим відповідач допустив
заборгованість по сплаті щомісячних
сум платежів аліментів, що
підтверджується довідкою-розрахунком
про розмір заборгованості по виплаті
аліментів відділом ДВС Золотоніського
МУЮ від 08.12.2011 року № 1039.

Сторони не зверталися до суду із
будь-якими заявами про оскарження
довідки державного виконавця про
розмір заборгованості .

За таких обставин рішення суду в
цій частині підлягає до скасування із
відмовою в задоволенні позову.

Таким чином, із відповідача
підлягає стягнення неустойка за період
з 01.11.2010 року по 01.10.2010 року в розмірі 2 750
грн. 80 коп. і за період з 01.11.2010 року по
01.03.2011 року в розмірі 809 грн. 98 коп., а
всього 3 560 грн. 78 коп. відповідно до
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити
частково.

Рішення Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 21 жовтня 2013
року змінити.

Скасувати рішення Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 21 жовтня 2013 року в частині
стягнення із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
заборгованості по аліментах в сумі 10 433
грн. і в задоволенні позову в цій
частині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :