Справа №: 398/1092/13-цУХВАЛА
"13" жовтня 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді Петрової
при секретарі Сніжко І.М.,
розглянувши в відкритому
судовому засідання в залі суду в м.
Олександрії заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 25 жовтня 2013 р., -
25 жовтня 2013 р. Олександрійський
міськрайонний суд Кіровоградської
області ухвалив заочне рішення,
повністю задовольнивши позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, де
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
є комунальне підприємство «Житлогосп»,
про визнання відповідачів як такими,
що втратили право користування житлом,
- квартирою АДРЕСА_1, з підстав
відсутності останніх в жилому
приміщенні без поважних причин понад
8 вересня 2014 р. ОСОБА_1 звернулась
до суду з заявою про перегляд заочного
рішення, посилаючись на те, що вона не
була присутня в судових засіданнях, бо
знаходилась на заробітках в Росії, в
м. Санкт - Петербург. Копію заочного
рішення вона отримала лише 8 вересня
2014 р. Інші відповідачі - її діти
створили свої сім`ї і проживають за
межами України. Її колишній чоловік -
позивач не повідомив її про розгляд
справи. Вона вважає, що відповідно до
ст. 72 ЖК України у разі тимчасового
виїзду з постійного місця проживання
за умовами і характером роботи за нею
має зберігатися житлове приміщення
протягом усього часу виконання цієї
роботи. У неї не має іншої сім`ї, вона
працює за межами України, що є поважною
причиною не проживання у спірній
квартирі.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримала
заяву про перегляд заочного рішення,
зазначивши, що ОСОБА_1 через
безробіття змушена була залишити межі
України та від'їздити на заробітки до
Росії, що є поважною причиною
відсутності особи в місці постійного
проживання. Протягом усього періоду
перебування за межами України ( а
ОСОБА_1 почала від'їжджати до Росії ще
перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2) вона час
від часу приїздила до ОСОБА_4 і позивач
не перешкоджав їй користуватися
квартирою, а в цьому році заборонив та
заявив, що вона вже знята з реєстрації.

Представник позивача - ОСОБА_6
заперечила проти задоволення заяви
про перегляд заочного рішення з
посиланням на те, що ОСОБА_1 не надала
доказів поважності не проживання в
квартирі та характеру роботи, яку
вона виконує. Шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 розірвано ще в 2004 р. Остання
від'їздила до Росії разом з дітьми ще
раніше, діти там навчалися, створили
власні сім`ї. Відповідачка не
піклувалася про утримання житла, що
знаходиться в м. Олександрії і яким
користується позивач, не сплачувала
комунальні платежі. Ці обставини
досліджені в судовому засіданні.
Заочне рішення є законним і
скасуванню не підлягає.

Від відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд
заяви про перегляд заочного рішення
суду за їх відсутності, в яких вони
зазначають, що позовні вимоги
визнають, бо дійсно проживають за
межами України, починаючи з 2006 р., і
створили власні сім`ї.

Представник третьої особи також
не з'явився в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 231 ЦПК України
неявка осіб, належно повідомлених про
час і місце судового засідання, не
перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши доводи заявника, суд
вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення суду не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ч.1 ст.232 ЦПК
України, заочне рішення підлягає
скасуванню за наявності двох умов: якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідачка дійсно не отримала
судової повістки, яка направлялась їй
за місцем реєстрації і не була вручена
житловим органом через відсутність
особи за місцем реєстрації.

Зі згоди позивача суд розглянув
справу на підставі досліджених
обставин справи та перевіривши їх
доказами, визнав відповідачів як
такими, що втратили право користування
житлом.

Щодо доказів, на які посилається
відповідачка ОСОБА_1, а саме на
довідку про те, що з 15 квітня 2010 р. по 20
серпня 2014 р. вона працювала в м. Санкт
- Петербург продавцем, то варто
зазначити, що вона не спростовує
висновків суду про те, що ОСОБА_1 без
поважних причин понад шість місяців
не користується житловим приміщенням.

Заявник ОСОБА_1 неправильно
тлумачить положення п.2 ч.3 ст. 71 ЖК
України, відповідно до яких жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім`ї понад шість місяців у випадку
тимчасового виїзду з постійного
проживання за умовами і характером
роботи або у зв'язку з навчанням (учні,
студенти, стажисти, аспіранти тощо), у
тому числі за кордоном, - протягом
усього часу виконання цієї роботи або
навчання.

Від'їзд особи на заробітки за
межі України в контексті цієї норми
права не є тимчасовим виїздом з
постійного проживання за умовами і
характером роботи.

Пункт 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» від 12 квітня 1985 р. № 2 містить
роз'яснення, хто саме відноситься до
зазначеної категорії осіб: це члени
екіпажів суден, працівники
геологічних, розвідувальних партій,
експедицій та інші працівники,
діяльність яких пов'язана з постійним
пересуванням, і на яких
розповсюджується дія постанови Ради
Міністрів СРСР від 16 квітня 1988 р. N 477
"Про гарантію житлових прав громадян,
тимчасово відсутніх у місці
постійного проживання за умовами і
характером роботи».

Отже, докази, на які посилається
ОСОБА_1 , не мають істотного значення і
не можуть вплинути на висновки суду,
яких він дійшов.

При судовому розгляді справи
даних про те, що відповідачі порушували
питання про продовження строку
зберігання за ними жилого приміщення,
не встановлено.

Відтак заява про перегляд
заочного рішення задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.231, ст.232 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування
заочного рішення Олександрійського
міськрайонного суду від 25 жовтня 2013 р. у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_4, де третьою
особою, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, є комунальне
підприємство «Житлогосп», про визнання
відповідачів як такими, що втратили
право користування житлом, - квартирою
АДРЕСА_1 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку,
передбаченому ЦПК України, до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Олександрійський
міськрайонний суд протягом 10 днів,
починаючи з дати постановлення ухвали
суду.

Суддя