У Х В А Л А

25 листопада 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет
А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Ковалевича
С.П.

секретар судового засідання:
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівному апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
на ухвалу Рівненського міського суду
Рівненської області від 15 травня 2014
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду
Рівненської області від 15 травня 2014
року задоволена заява представника ПАТ
КБ «ПриватБанк» про виправлення
описки: виправлено описку, допущену у
абзаці 3 резолютивної частини рішення
вказаного суду від 24 жовтня 2013 року у
даній справі, а саме з неправильного
«Звернути стягнення на предмет
іпотеки» на правильне «Звільнити
предмет іпотеки».

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати,
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні заяви.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що суд
першої інстанції, задовольняючи заяву
про виправлення описки, вийшов за межі
позовних вимог та фактично змінив
предмет спору, оскільки нове
формулювання рішення істотно
відрізняється від обставин, які були
досліджені в ході судового розгляду.

Зазначає, що в позовній заяві позивач
хоч і ставив однією з вимог звільнення
предмету іпотеки, однак жодного
обгрунтування, пояснення чи посилання
на норму закону, якою передбачена така
процедура, не вказав. Відповідно суд,
ухвалюючи рішення, задовольнив позовні
вимоги в тій частині, які були
обгрунтовані позивачем та щодо яких
останній заявляв вимоги.

Вказує, що ні в одній судовій інстанції
не розглядалось питання про звільнення
предмету іпотеки. Таким чином,
задовольняючи заяву про виправлення
описки, суд фактично виніс нове рішення
з питань, які в суді не розглядались та
не були досліджені.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу
та постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні заяви про
виправлення описки.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги та заяви, заявленої в суді
першої інстанції, дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 24 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 02 квітня 2014 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13.08.2014 року, позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № ROVPGA00000026 від 05
червня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1
та ПАТ КБ «ПриватБанк», в розмірі 575526,88
долара США, що за курсом НБУ складає
4592704 грн 50 коп, звернуто стягнення на
предмет іпотеки з початковою ціною
реалізації 3181197,00 грн:

- нежитлові приміщення загальною
площею 114,5 кв.м., торговою площею 43,6
кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1 з
початковою ціною реалізації 982 982 грн. 50
коп.;

- нежитлові приміщення загальною
площею 197,7 кв.м., основною площею 163,3
кв.м., які розташовані по АДРЕСА_2 з
початковою ціною реалізації 1497577 грн. 50
коп.;

- приміщення магазину загальною площею
99,1 кв.м., основною площею 79,8 кв.м., яке
розташоване по АДРЕСА_3 з початковою
ціною реалізації 700 637,00 грн.

шляхом продажу предметів іпотеки ПАТ
КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмета іпотеки.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки:

- нежитлові приміщення загальною
площею 114,5 кв.м., торговою площею 43,6
кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1 з
початковою ціною реалізації 982 982 грн 50
коп, належні ОСОБА_1 на праві власності
на підставі договору купівлі - продажу
від 06 жовтня 2003 року, посвідченого
приватним нотаріусом Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим № 5114 та КП Рівненське
міське БТІ за реєстровим № 247581;

- нежитлові приміщення загальною
площею 197,7 кв.м., основною площею 163,3
кв.м., які розташовані по АДРЕСА_2 з
початковою ціною реалізації 1497577 грн. 50
коп., належні ОСОБА_1 на праві власності
на підставі договору купівлі-продажу
від 31 січня 2005 року, посвідченого
приватним нотаріусом Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим № 506 та КП Рівненське
міське БТІ за реєстровим № 9601389;

- приміщення магазину загальною площею
99,1 кв.м., основною площею 79,8 кв.м., яке
розташоване по АДРЕСА_3 з початковою
ціною реалізації 700 637,00 грн., належне
ОСОБА_1 на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу від 23 липня 1996
року, зареєстрованого Рівненським
міським БТІ від 29 липня 1996 року за
реєстровим № 1-72-72 та КП Рівненське
міське БТІ за реєстровим № 13802927.

Вирішено питання про стягнення з
відповідача на користь позивача
судового збору в розмірі 3326 грн 30 коп.

Постановляючи ухвалу про задоволення
заяви про виправлення описки, суд
першої інстанції виходив з того, що в
абзаці 3 резолютивної частини рішення
помилково зазначено «Звернути
стягнення на предмет іпотеки» замість
«Звільнити предмет іпотеки», а отже
описку необхідно виправити.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може з
власної ініціативи або за заявою осіб,
які беруть участь у справі, виправити
допущені у судовому рішенні описки чи
арифметичні помилки.

Описки - це помилки, зумовлені
неправильним написанням слів.
Виправленню підлягають лише ті описки,
які мають істотний характер. До таких
належить написання прізвищ та імен,
адрес, найменувань спірного майна,
зазначення дат та строків. Особливо це
стосується резолютивної частини
рішення. В резолютивній частині
будь-яка описка має істотне значення,
оскільки вона може утруднити виконання
рішення.

Не є опискою граматичні помилки, які не
спотворюють текст судового рішення та
не призводять до його невірного
сприйняття: неправильне розташування
розділових знаків, невірні відмінки
слів, застосування русизмів та
діалектизмів тощо.

Так, аналізуючи заявлені позовні
вимоги, висновки суду, викладені в
рішенні, та виправлення описки в ухвалі
від 15 травня 2014 року, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвалою суду
першої інстанції від 15 травня 2014 року
змінюється суть рішення суду першої
інстанції від 24 жовтня 2013 року про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за кредитним договором, і цим самим
ускладнюється становище відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що під
час розгляду справи судом першої
інстанції, позивач змінив заявлені
позовні вимоги (а.с.39-40) і остаточно
просив ухвалити рішення, яким звернути
стягнення на предмет іпотеки та
звільнити предмет іпотеки, проте ні в
описовій, ні в мотивувальній частинах
рішення суду першої інстанції відсутнє
обгрунтування підставності вимоги про
звільнення предметів іпотеки та
посилання на норми матеріального
права, якими воно передбачене.

Виправлення, які представник позивача
просив внести у рішення суду першої
інстанції від 24 жовтня 2013 року,
фактично не є опискою, оскільки їх
внесенням змінюється ухвалене рішення
по суті, що суперечить п. 19 Постанови
Пленум Верховного Суду України «Про
судове рішення у цивільній справі» № 14
від 18.12.2009 року, де йдеться про те, що
вирішуючи питання про виправлення
описок чи арифметичних помилок,
допущених у судовому рішенні (рішенні
або ухвалі), суд не має права змінювати
зміст судового рішення, він лише усуває
такі неточності, які впливають на
можливість реалізації судового
рішення чи його правосудності.

За даних обставин, у суду першої
інстанції не було підстав для
постановлення ухвали про виправлення
описки, так як судом першої інстанції
стосовно позовної вимоги про
звільнення предметів іпотеки не було
фактично ухвалено рішення, що свідчить
про його неповноту.

Відповідно до положень ст. 220 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
повним, тобто повинно вирішувати усі
позовні вимоги та усі питання,
пов'язані із розглядом спору, і
способом усунення неповноти рішення
суду є ухвалення додаткового рішення,
яке може бути ухвалене судом за
наявності однієї або кількох підстав, і
ухвалюючи рішення, суд повинен
враховувати первісні вимоги, а також
усі уточнення (доповнення або зміни) до
них, які заявлялися в судовому
засіданні.

З врахуванням викладених обставин,
колегія суддів приходить до висновку,
що доводи апеляційної скарги про те, що
ухвала суду не відповідає нормам
процесуального права є обґрунтованими,
а тому, відповідно до положень ст. 312 ЦПК
України, ухвала підлягає скасуванню з
передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, ст.307, ст.312, ст.314, ст.315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду
Рівненської області від 15 травня 2014
року скасувати і передати питання на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:
А.М. Шеремет

Судді:
С.В.Демянчук

С.П.Ковалевич