Справа № 515/2477/14-ц
Провадження № 2/515/2899/14
Татарбунарський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Чебан
А.П.

при секретарі Білик М.М.

за участю прокурора
Кайкуліної І.О.

представника служби у справах дітей
Михайлової О.В.

представника органу опіки і піклування

сільської ради Глущенко
Р.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті
Татарбунари справу за позовом
виконавчого комітету Струмківської
сільської ради Татарбунарського
району Одеської області в інтересах
малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про відібрання від матері дитини без
позбавлення її батьківських прав та
стягнення аліментів на утримання
дитини,

В С Т А Н О В И В :

Виконавчий комітет Струмківської
сільської ради Татарбунарського
району Одеської області звернувся до
суду в інтересах малолітньої дитини
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відібрання від
матері дитини без позбавлення її
батьківських прав та стягнення
аліментів на утримання дитини,
посилаючись на наступні обставини.

Відповідачка є матір'ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини, ОСОБА_5
фактично не є біологічним батьком
дитини, тому з ними не проживає.

ОСОБА_4 веде асоціальний спосіб життя,
постійного місця проживання немає,
працює за наймом, підсобного
господарства не веде, присадибною
ділянкою не користується. Крім того,
ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
та утриманню дитини, не піклується про
її здоров'я, не створює належних умов
для повноцінного розвитку дитини. До
того ж, представниками органу опіки і
піклування 29.09.2014 року було
встановлено, що неповнолітня ОСОБА_6
зникла з місця проживання. Знайшли
дитину в іншому населеному пункті. У
зв'язку з цим, було проведене
обстеження житлово-побутових умов
дитини, за результатами якого складено
акт від 02.10.2014 року в якому було
зазначено, що дитина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає
за адресою АДРЕСА_1. Житло де живе
дитина має незадовільний стан,
потребує поточного ремонту, в кімнаті
антисанітарія, сирість, кімната не
придатна для проживання.

Беручі до уваги вказані факти, було
прийнято рішення про відібрання
дитини, яку влаштували до Центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей.

Зважаючі на ці обставини, представник
позивача просив відібрати від матері
ОСОБА_4 її дитину ОСОБА_3 без
позбавлення її батьківських прав та
стягувати з неї аліменти на утримання
дитини у розмірі 1/4 частини заробітку,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку
щомісячно до досягнення нею
повноліття на користь
опікуна,прийомних батьків,
батьків-вихователів або закладу де
буде утримуватись дитина.

Представник виконавчого комітету
Струмківської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області позовні вимоги підтримав
повному обсязі, додав, що з часу
відібрання доньки у відповідачки,
остання жодного разу не поцікавилась
дитиною, не навідувала її, що також
підтверджує її теперішнє ставлення до
своїх батьківських обов'язків.

Прокурор Кайкуліна І.О., представник
служби у справах дітей Татарбунарської
районної державної адміністрації
Михайлова О.В. позов підтримали в
повному обсязі.

Відповідачка в судовому засідання
позовні вимоги не визнала та, не
заперечуючи факту зникнення дитини
29.10.2014 року, встановлення працівниками
органу опіки та піклування не
задовільних житлових умов для дитини,
наполягала, що вона свої батьківські
обов'язки виконує в повному обсязі, а
тому просить не відбирати в неї дитину.

Вислухавши доводи сторін, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Із копії свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2 від 25.10.2006 року (а.с.3) видно,
що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Довідкою, Струмківської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області № 1289 від 02.10.2014 року (а.с.4)
підтверджується, що ОСОБА_4
зареєстрована в АДРЕСА_2, однак на
даний час проживає в АДРЕСА_1.

Із довідки Струмківської сільської
ради Татарбунарського району Одеської
області № 1290 від 02.10.2014 року(а.с.5) видно,
що ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_2 та
склад її сім'ї становить ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З акту обстеження житлово-побутових
умов від 02.10.2014 року /а.с.7/ видно, що
дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
зареєстрована та проживає за адресою
АДРЕСА_1. Житло має незадовільний стан,
потребує поточного ремонту, в кімнаті
де проживає дитина антисанітарія,
сирість, кімната не придатна для
проживання.

Із характеристики, виданої
Струмківською сільською радою
Татарбунарського району (а.с.9)
вбачається, що відповідачка за час
проживання на території Струмківської
сільської ради, зарекомендувала себе
посередньо, не має постійного місця
роботи, працює за наймом, іноді вживає
алкогольні напої.

З висновку органу опіки та піклування
Струмківської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області від 03.10.2014 року /а.с.10/
вбачається, що орган опіки та
піклування Струмківської сільської
ради Татарбунарського району Одеської
області вважає за доцільне відібрати
ОСОБА_3, 2006 року народження від матері,
ОСОБА_4, 1982 року народження без
позбавлення її батьківських прав.

Із копії акту вилучення від 29.09.2014 року
(а.с.21) вбачається, що під час
інспектування сім'ї ОСОБА_4 виявлено
факт загрози здоров'ю дитини, ОСОБА_3, 2006
року народження та було прийнято
рішення щодо вилучення дитини з сім'ї.

Із копії довідки, виданої центром
соціально-психологічної реабілітації
дітей служби у справах дітей
Тарутинської райдержадміністрації
вбачається, що ОСОБА_3 влаштована до
закладу 01.10.2014 року(а.с.23). З протоколу
бесіди з дитиною ОСОБА_6 психолога
ОСОБА_7 зазначеного закладу (а.с.39)
підтверджується, що мати дитини
неналежно виконує свої батьківські
обов'язки, не допомагає у навчанні, не
спілкується з донькою, не піклується
про її здоров'я.

Статтею 150 СК України встановлені
обов'язки батьків щодо виховання та
розвитку дитини. Зокрема вони
зобов'язані: виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини; піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток;
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя; поважати
дитину.

Згідно ст. 170 Сімейного Кодексу України
суд може постановити рішення про
відібрання дитини від батьків або
одного з них, не позбавляючи їх
батьківських прав, у випадках,
передбачених пунктами 2 - 5 частини
першої статті 164 цього Кодексу, а також
в інших випадках, якщо залишення дитини
у них є небезпечним для її життя,
здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається
другому з батьків, бабі, дідові, іншим
родичам - за їх бажанням або органові
опіки та піклування.

У виняткових випадках, при
безпосередній загрозі для життя або
здоров'я дитини, орган опіки та
піклування або прокурор мають право
постановити рішення про негайне
відібрання дитини від батьків.

У цьому разі орган опіки та піклування
зобов'язаний негайно повідомити
прокурора та у семиденний строк після
постановлення рішення звернутися до
суду з позовом про позбавлення батьків
чи одного з них батьківських прав або
про відібрання дитини від матері,
батька без позбавлення їх батьківських
прав.

Підстави позбавлення батьківських
прав визначені нормами ст. 164 СК
України, а саме мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини...

Передача дитини на виховання іншим
особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
щодо неї.

Відповідно до положень ст. 164 СК
України, роз'яснень, викладених у
пункті 25 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу при розгляді справ
щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" позбавлення
батьківських прав є виключною мірою
впливу на осіб, які порушують
батьківські обов'язки. Тому питання про
їх застосування може бути вирішене
тільки після повного, всебічного і
об'єктивного з'ясування обставин
справи і характеру відношення батьків
до дітей.

П. 26 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 року передбачено,
що суд може з врахуванням характеру
поведінки і особи батьків та інших
конкретних обставин, не позбавляти
відповідачку батьківських прав,
вирішивши питання про відібрання дітей
і передачі їх органу опіки та
піклування, якщо цього вимагають
інтереси дітей.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 є
матір'ю малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 веде асоціальний
спосіб життя, постійного місця
проживання немає, працює за наймом,
підсобного господарства не веде,
присадибною ділянкою не користується.
Крім того, ОСОБА_4 ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню та утриманню
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не
піклується про її здоров'я, не створює
належних умов для повноцінного
розвитку дитини. До того ж,
представниками органу опіки і
піклування 29.09.2014 року було
встановлено, що неповнолітня ОСОБА_6
втекла з дому. Знайшли дитину в іншому
населеному пункті. У зв'язку з цим було
прийнято рішення про відібрання
дитини, яку влаштували до Центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей.

Європейський Суд з прав людини в п. 52
рішення від 7 серпня 1996 року в справі
"Йохансен проти Норвегії" висловив
правову позицію за якою взаємне право
батьків та їхньої дитини жити однією
сім'єю становить фундаментальний
принцип сімейного життя і заходи
національних органів, які
перешкоджають здійсненню такого
права, є втручанням у таке право,
гарантоване статтею 8 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод, яка як і рішення цього Суду є
частиною національного законодавства.

Крім того, під час прийняття рішення у
справі суд враховує правову позицію,
висвітлену у рішенні Європейського
суду з прав людини у справі "Гаазе проти
Німеччини", згідно якої суд повинен
переконатися у конкретній справі, чи
існують обставини, що виправдовують
відокремлення дитини, і саме
держава-відповідач має гарантувати,
щоб було ретельно оцінено вплив
запропонованого заходу щодо
піклування на батьків і на дитину, а
також передбачити, аби перед
запровадженням такого заходу, як
передання дитини на піклування, було
вжито можливих альтернативних заходів.

Враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_4
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків відносно
неповнолітньої доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишивши її без нагляду,
внаслідок чого остання втекла з дому,
що підтверджується вищевказаними,
дослідженими у судовому засіданні
доказами, не забезпечує неповнолітній
належних умов для проживання та
навчання, суд вважає за можливе
відібрати від неї, не позбавляючи
батьківських прав, її неповнолітню
дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд приходить до висновку, що
застосування такої норми закону, як
відібрання відповідно до положень ст.
170 СК України дитини від відповідачки
та перебування дитини у закладі,
визначеному органом опіки та
піклування, буде відповідати інтересам
цієї дитини.

Такий спосіб надасть можливості
збереження сімейних стосунків між
матір'ю та дитиною, та не позбавить
відповідачку права в подальшому
ставити питання про повернення
дитини.

У відповідності до ст.180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. Способи
виконання цього обов'язку визначаються
за домовленістю між ними. За
відсутності домовленості, кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються за рішенням суду у
частці від доходу матері, батька або у
твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК
України).

При визначенні розміру аліментів,
згідно із ст. 182 СК України, суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини і платника аліментів,
відсутність у платника аліментів
інших дітей та непрацездатних осіб, а
також інші обставини, що мають
істотне значення. При цьому,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку (за винятком
випадків, передбачених ст. 184 СК
України).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги органу
опіки та піклування про відібрання
дитини та стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.ст. 170, 180, 181,182,183
Сімейного кодексу України, ст.ст.11, 58-60,
213, 215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги виконавчого комітету
Струмківської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області в інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відібрання від матері дитини без
позбавлення її батьківських прав та
стягнення аліментів на утримання
дитини - задовольнити.

Відібрати у ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 її
малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8,
без позбавлення її батьківських прав.

Стягувати із ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки
с.Кіцкани Теленештського району
республіки Молдови, аліменти на
утримання малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_8 у розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку щомісячно, але не
менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку,до досягнення нею повноліття,
починаючи з 07.10.2014 року на користь
опікуна, прийомних батьків,
батьків-вихователів або закладу, де
буде утримуватись дитина.

Стягнути із ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Татарбунарський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Чебан