справа № 462/1669/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

15 жовтня 2014 року
Залізничний районний суд міста
Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша
А.І.

при
секретарі Колошкіну
П.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Львові
цивільну справу позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про вселення,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом про
вселення у квартиру АДРЕСА_1,
покликаючись на те, що він є власником
3/8 часток квартиру АДРЕСА_1. 31 травня 2013
року державним виконавцем ВДВС
Залізничного МУЮ ОСОБА_2 було
зобов'язано не чинити йому перешкоди в
користуванні квартирою, проте
відповідач ОСОБА_2 не допускає його в
оспорювану квартиру та не дає ключі від
неї. Просить вселити його в квартиру
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав, давши аналогічні пояснення
викладеним у позовній заяві, просить
позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явилась, про причини неявки суд не
повідомила, хоча належно була
повідомлена про час та місце слухання
справи, наслідки неявки, а тому згідно
ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу
можна слухати у її відсутності,
оскільки в матеріалах справи є
достатньо належних доказів про права,
обов'язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши інші матеріали справи, суд
вважає, що позов слід задовольнити
повністю.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1
на праві приватної спільної часткової
власності належить 3/8 частин квартири
АДРЕСА_1, що стверджується витягом про
державну реєстрацію прав від 28 серпня
2012 року. /а.с. 8/

Згідно довідки Житлово-будівельного
кооперативу №79 від 05 червня 2013 року та
копії паспорту позивача ОСОБА_1 НОМЕР_1
виданого 05 червня 2013 року, позивач
зареєстрований та проживає у спірній
квартирі АДРЕСА_1. /а.с. 9, 26/

Як зазначено у ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Як безспірно встановлено у судовому
засіданні відповідач ОСОБА_2 чинить
позивачу ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні спірною квартирою,
позивач втратив доступ до квартири,
своїх особистих речей, які у ній
знаходяться та змушений проживати у м.
Львові за іншою адресою, що зокрема
підтверджується рапортом та висновком
ДІМ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України
у Львівській області /а.с. 22, 23/

Дані обставини справи стверджуються
також іншими матеріалами справи, які не
викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги знайшли своє
ствердження в судовому засіданні, а
тому підлягають до задоволення.

Судові витрати у справі підлягає
стягненню з відповідача у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 209, 212-216,
218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 391 ЦК України,
ст. 150 ЖК України з наступними змінами,
суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 114,70
/сто чотирнадцять гривень сімдесят
копійок/ сплаченого судового збору.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
/підпис/
А.І.Ліуш

Копія
вірна.

Суддя:

А.І.Ліуш