№ 2/205/492/2014
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
при секретарі Король
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -
ПАТ «ВТБ Банк» 13 грудня 2013 року
звернулося до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Позивач у своєму позові посилався на
те, що 21 вересня 2012 року між ПАТ «ВТБ
Банк» та відповідачем було укладено
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 50 000 грн., а
відповідач зобов'язався повернути
кредит в строк до 21 вересня 2015 року,
сплатити відсотки за користування
кредитом та виконати інші зобов'язання
в порядку та строки, передбачені
кредитним договором. Однак, відповідач
свої зобов'язання щодо повернення
кредиту та сплати процентів не
виконував, що призвело до виникнення
заборгованості, розмір якої станом на 7
листопада 2013 року складає 61 169 грн. 74
коп. Позивач у своєму позові просив суд
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором у сумі 61 169 грн. 74 коп., яка
складається з заборгованості за
кредитом у розмірі 46 954 грн. 50 коп.,
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом у розмірі 4 436
грн. 92 коп., пені по кредиту у розмірі 6 583
грн. 56 коп., пені по відсотках за
користування кредитом у розмірі 3 194
грн. 76 коп., а також судовий збір у
розмірі 611 грн. 70 коп., задовольнивши
У своїй заяві до суду представник
позивача просив справу розглядати за
його відсутності, ухваливши заочне
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 про дату та час
судового засідання був повідомлений в
порядку, передбаченому чинним
законодавством України, у судове
засідання не з'явився. На підставі ч. 1
ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим
розглядати справу за відсутності
відповідача.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
надані і добуті докази, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню за наступних
підстав.

Судом встановлено, що 21 вересня 2012 року
між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № R2B,
відповідно до умов якого банк надав
відповідачу грошові кошти у кредит в
розмірі 50 000 грн., зі сплатою 36 % річних
за користування кредитом, а
позичальник зобов'язався повернути
надані йому грошові у повному обсязі до
21 вересня 2015 року або достроково у
випадках, передбачених цим договором
(а.с. 5-9).

Згідно з меморіальним ордером № 21834 від
21 вересня 2012 року ОСОБА_1 у ПАТ «ВТБ
Банк» було отримано 50 000 грн. (а.с. 10).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідачем порушуються взяті на себе
зобов'язання щодо повернення кредиту
та сплати процентів, внаслідок чого
станом на 7 листопада 2013 року
відповідно до розрахунку виникла
заборгованість у розмірі 61 169 грн. 74 коп.
(а.с. 13).

ОСОБА_1 було направлено ПАТ «ВТБ Банк»
претензію від 3 квітня 2013 року (а.с. 11, 12),
але суму боргу відповідачем сплачено
так і не було.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

На підставі п. 5.2.1 кредитного договору
банк має право відмовити в наданні
кредиту або вимагати дострокового
повернення кредиту, сплати нарахованих
процентів, можливої неустойки,
комісійної винагороди у випадках,
передбачених цим договором або чинним
законодавством України, зокрема:
невиконання (неналежне виконання)
зобов'язань щодо сплати платежів, а
також комісійної винагороди,
неустойки, тощо, передбачених умовами
договору.

Згідно п. 7.1 кредитного договору у разі
прострочення позичальником
зобов'язань з повернення кредиту та/або
сплати процентів за його користування
та/або інших платежів згідно з умовами
договору позивальник зобов'язаний
сплатити на користь банку пеню за кожен
день прострочення у розмірі 0,5 % від
суми прострочених зобов'язань за кожен
день порушення виконання зобов'язань,
включаючи день погашення.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до розрахунку
заборгованості, наданого до позову (а.с.
13), стягненню підлягає пеня, яка
нарахована за період з 13 грудня 2012 року
по 13 грудня 2013 року у розмірі 9 755 грн. 28
коп., яка складається з пені за
несвоєчасне повернення відсотків у
розмірі 3 179 грн. 66 коп. та пені за
несвоєчасне повернення кредиту у
розмірі 6 575 грн. 62 коп., оскільки
позивачем позовну заяву до суду було
подано 13 грудня 2013 року, а розрахунок
заборгованості пені суду надано станом
на 29 листопада 2012 року.

У задоволенні інших позовних вимог в
цій частині позивачу слід відмовити.

З урахуванням того, що у відповідача
перед позивачем існує заборгованість,
яка ОСОБА_1 добровільно не сплачується,
а одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 61 146 грн. 70 коп., яка
складається з заборгованості за
кредитом у розмірі 46 954 грн. 50 коп.,
заборгованості по сплаті відсотків у
розмірі 4 436 грн. 92 коп., пені у розмірі 9
755 грн. 28 коп.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
встановлено, що якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Позивачем при поданні позову було
сплачено судовий збір у розмірі 611 грн.
70 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача у
розмірі 611 грн. 47 коп.

Таким чином, загальна сума, яку
належить стягнути з ОСОБА_1 на користь
ПАТ «ВТБ Банк», складає 61 758 грн. 17 коп. (61
146 грн. 70 коп. + 611 грн. 47 коп. = 61 758 грн. 17
коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 525, 526, 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1054 ЦК
України, ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88, ч. 2 ст. 197, ст.
ст. 209, 212-215, 218, ч. 1 ст. 224, ст. ст. 225, 226 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» заборгованість за кредитним
договором № R2B від 21 вересня 2012
року у сумі 61 146 грн. 70 коп., яка
складається з заборгованості за
кредитом у розмірі 46 954 грн. 50 коп.,
заборгованості по сплаті відсотків у
розмірі 4 436 грн. 92 коп., пені у розмірі 9
755 грн. 28 коп., а також судовий збір у
розмірі 611 грн. 47 коп., а всього 61 758 грн. 17
коп.

Відповідачем може бути подано заяву
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення позивачем може
бути оскаржено в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання копії заочного рішення.

Суддя