АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

10 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г.,
Саліхова В.В.

при секретарі: Шалапуді
Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та
додаткових витрат ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 14.10. 2014 року даний позов
задоволено частково. З ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в
розмірі по 1000 грн. щомісячно за період з
30.04.2014 року по 21.08.2014 року та по 14 частині
всіх видів його заробітків, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
починаючи з 21.08.2014 року й до досягнення
дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на
утримання сина в розмірі 350 грн.
щомісячно, починаючи з 30.04.2014 року до
досягнення дитиною повноліття.

З ОСОБА_1 на користь держави стягнуто
229.40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
змінити рішення суду та ухвалити нове
про зменшення розміру аліментів за
період з 30.04.2014 року по 21.08.2014 року та
розміру додаткових витрат.
Посилається на те, що судом не
ураховано в повній мірі його
матеріальний стан та тієї обставини, що
до серпня 2014 року він не працював, а на
разі отримує маленьку заробітну плату.
Розмір додаткових витрат на дитину
вважає необґрунтованим.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав з підстав
наведених в ній. Зазначав, що у нього
складне матеріальне становище, він не
мав постійної роботи, а на тепер його
заробіток складає лише 1339 грн. й сплата
аліментів у визначеному судом розмірі
поставить його у складне матеріальне
становище.

Представник позивачки - ОСОБА_4, вважав
рішення суду законним та справедливим,
просив апеляційну скаргу відхилити.
Зазначив, що дитина сторін хворіє на
аутизм і її утримання, розвиток та
лікування потребує значних коштів, а
відповідач займається ремонтом
квартир і отримує кошти понад
заробітну плату, може та повинен
надавати дитині матеріальну допомогу.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Обов'язок батьків утримувати дитину
встановлений ст. 180 СК України.

Відповідно до цієї правової норми
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

При цьому обов'язок утримувати дитину є
рівною мірою обов'язком як матері так і
батька, тобто обов'язком особистим,
індивідуальним, а не солідарним.

За змістом ст. 181 СК способи виконання
батьками свого обов'язку утримувати
дитину визначаються за домовленістю
між ними.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, визначаючи розмір аліментів,
суд відповідно до ст. 182 СК повинен
враховувати:

- стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

- стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних батьків;

- інші обставини, що мають істотне
значення.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», роз'яснено, що
відсутність домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину є
підставою для звернення до суду з
відповідним позовом того із них, з ким
вона проживає.

Як встановив суд та убачається з
матеріалів справи сторони перебували
в зареєстрованому шлюбі з 30.12.1998 року по
12.01.2011 року, від якого мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу син сторін
проживає разом із матір'ю та перебуває
на її утриманні.

Судом також встановлено, що дитина
сторін хворіє на аутизм, специфічний
розлад розвитку шкільних навиків,
загальне недорозвиття мовлення 2-3
рівня.

Матеріали справи не містять даних про
те, що відповідач приймає участь в
утриманні дитини.

При стягненні з відповідача на користь
позивачки коштів на утримання сина,
обставини передбачені ст. 182 СК України,
судом враховані в повній мірі, усі
висновки суду в цій частині належним
чином вмотивовані.

Посилання відповідача на низьку
заробітну плату не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки він не
позбавлений можливості
працевлаштуватися на роботу із більш
високою зарплатою. Крім того, він не
заперечував тверджень представника
позивачки щодо здійснення ним
діяльності по ремонту квартир, що на
думку колегії суддів, свідчить про
можливість отримання ним додаткових
заробітків.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
змінено або скасовано з підстав
зазначених в апеляційні скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 14 жовтня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 754/6674/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/14146/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Клочко І.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.