Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
у складі:

головуючого - судді Анциборенко
Н.М.,

при секретарі Медведській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі, гідності та ділової репутації,
стягнення моральної шкоди,-

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 12.12.2013 року звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
стягнення моральної шкоди та в
обґрунтування позовних вимог
зазначила, що відповідач у своєму
листі-зверненні від 18.09.2013 року до
Державної інспекції України з питань
праці звела на неї наклеп та образила,
зазначивши, що "такі дії голови
правління ОСББ "Надія-102" ОСОБА_1
свідчать про її непрофесіоналізм та
фахову невідповідність займаній
посаді. Або ж вона умисно створює
обставини, за яких схиляє мене до дачі
хабара за видачу документа". Внаслідок
таких дій позивач зазнала значної
моральної шкоди, тому просила визнати
недостовірним та таким, що порочить її
честь, гідність та ділову репутацію
висловлювання, викладене у
вищезазначеному листі та стягнути 20 000
грн. моральної шкоди.

До початку розгляду справи по суті
11.02.2014 року позивач подала заяву про
уточнення позовних вимог (а.с.46-48) та
просить для поновлення її порушеного
права зобов'язати відповідача принести
їй в присутності членів правління ОСББ
"Надія-102" вибачення такого змісту: "Я,
ОСОБА_2, приношу свої вибачення ОСОБА_1
за приниження та образи, висловлені
мною в офісі правління", а також
стягнути з відповідача на її користь
моральну шкоду в розмірі 20 000, 00 грн..

В обгрунтування уточнених позовних
вимог зазначає, що з приводу
вищезазначеного висловлювання
відповідач була запрошена в офіс
правління ОСББ "Надія-102", де члени
правління зробили їй зауваження щодо
недопустимості таких висловлювань в
своїх листах. Однак, відповідач, будучи
попередженою про недопустимість таких
дій, прийшла в офіс та обізвала
позивача словами нецензурної лайки,
після чого позивач рознервувалась, у
неї піднявся тиск та рівень цукру в
крові.

Оскільки нецензурні слова порушують її
право на повагу до гідності та честі,
тому вважає, що публічне вибачення є
ефективним способом захисту
порушеного права.

Крім того, вона зазнала моральної шкоди
у зв'язку з приниженням честі та
гідності, яку оцінює у 20 000 грн..

У судовому засіданні позивач та
представник позивача уточнені позовні
вимоги підтримали та пояснили, що
відмовляються від вимоги про визнання
недостовірним та таким, що порочить її
честь, гідність та ділову репутацію
висловлювання, викладене у
листі-зверненні від 18.09.2013 року,
оскільки спір з цього приводу вже
врегульовано наступним чином.

Так, з приводу зазначеного
висловлювання відповідач була
запрошена в офіс правління, однак,
16.12.2013 року обізвала позивача словами
нецензурної лайки і саме цей інцидент
призвів до приниження честі та
гідності відповідача.

Позивач пояснила, що відповідач раніше
працювала в ОСББ "Надія-102" головним
бухгалтером та паспортистом і між
сторонами існують тривалі напружені
стосунки у зв'язку зі звільненням її з
роботи та подальшим поновленням на
роботі згідно судового рішення.

Саме у зв'язку з постійними конфліктами
позивач особисто запросила
відповідача на засідання правління на
19 год. на 16.12.2013 року, однак, відповідач
не прийшла. Після 20 год. відповідач
прийшла в офіс, який знаходиться на 1-му
поверсі за адресою: вул. Б.Тена 102, коли
там залишилась позивач, головний
бухгалтер і член правління ОСОБА_4, та
запитала у зв'язку з чим її викликали.
Позивач запропонувала вирішити
конфлікт мирним шляхом, однак,
відповідач відповіла, що їй немає що
вирішувати і розкидала документи на
столі бухгалтера, одночасно сказала
два слова нецензурної лайки на адресу
позивача та пішла.

Пояснила також, що який був порядок
денний - вона не пам'ятає, протокол
засідання має вестися, однак, надати
його не може, в міліцію 16.12.2013 року не
звертались та жодних актів не складали,
які сусіди та члени правління були
свідками - сказати не може.

Відповідач та представник відповідача
у судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, надали письмові заперечення,
що дійсно 18.09.2013 року відповідач
зверталася до Державної інспекції
України з питань праці зі скаргою на
бездіяльність територіальної
Державної інспекції з питань праці у
Житомирській області, яка виявилась у
відсутності реакції на попередні заяви
щодо порушення вимог трудового
законодавства головою правління ОСББ
"Надія - 102" ОСОБА_1, оскільки після
незаконного звільнення не було
проведено повного розрахунку, а на
численні заяви з проханням надати
довідку встановленої форми для
пред'явлення до ДПІ ОСОБА_1 надавала
довідку, яка не відповідала вимогам
законодавства.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 30.12.2013 року
було відновлено порушені трудові права
ОСОБА_2 та встановлено, що ОСББ "Надія -
102", головою правління якого є ОСОБА_1,
незаконним притягненням до
дисциплінарної відповідальності та
звільненням порушено вимоги КЗпП
України.

Щодо подій, які за твердженням позивача
відбувалися 16.12.2013 року, то відповідач
пояснила, що про них вперше почула від
позивача у судовому засіданні. Вона не
приходила в той день в офіс правління
та слова нецензурної лайки не говорила.

Натомість, їй декілька разів
пропонували звільнитись з роботи
взамін відмови позивача від даного
позову, тому вважає позов розправою за
те, що її поновлено на роботі та вона
вимагає виконати відповідне судове
рішення. Будь-яких запрошень,
повідомлень про засідання правління їй
не надходило. Крім того, до суду про
захист честі, гідності та ділової
репутації, стягнення моральної шкоди
позивач звернулась за чотири дні до
зазначеної нею події.

Вислухавши пояснення сторін, свідка,
дослідивши та оцінивши письмові докази
у справі в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Встановлено, що між сторонами існують
тривалі неприязні стосунки з приводу
порушення трудових прав відповідача
керівництвом ОСББ "Надія - 102", що
підтверджується наданими відповідачем
доказами (а.с.25-45, 61-68).

Як зазначено у п.п.15, 18 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 1 від
27.02.2009 року "Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи"
при розгляді справ зазначеної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Позивач повинен довести факт поширення
інформації відповідачем, а також те, що
внаслідок цього було порушено його
особисті немайнові права.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 надала
суперечливі пояснення щодо обставин,
коли відповідач допустила нецензурні
висловлювання на адресу позивача. Так,
за твердженнями свідка у вересні 2013
року відповідач прийшла після обіду в
офіс і почала розкидати бумаги та
обзивати нецензурними словами
позивача і головного бухгалтера. Після
того свідка запросили прийти і коли
вона зайшла в офіс, то почула
нецензурні слова, а на підлозі лежали
розкидані документи. Крім того,
пояснила, що коли відповідач у грудні
2013 року обзивала нецензурними словами
ОСОБА_1, то на засіданні правління була
присутня сама ОСОБА_2, що спростовує
пояснення позивача щодо неявки
відповідача на засідання правління.
Також пояснила, що в порядок денний
було включено питання щодо ОСОБА_2,
засідання розпочалося приблизно о 17-30
год. та закінчилося близько 19 год..
Після першого питання відповідач пішла
і через деякий час знову повернулась в
офіс і почала говорити нецензурні
слова, однак, у цей раз вона бумаги не
розкидала.

Будь-яких інших доказів на
підтвердження обставин щодо
нецензурних висловлювань відповідача
16.12.2013 року позивачем не надано, у тому
числі повідомлення про засідання
правління ОСББ "Надія - 102" з відповідним
порядком денним та датою і часом
проведення, протоколу засідання членів
правління з переліком присутніх осіб,
протоколу про адміністративне
правопорушення щодо відповідача чи
відповідного акту тощо.

Таким чином, в межах уточнених
заявлених вимог суд вважає, що
позивачем не надано достатніх належних
і допустимих доказів та не доведено у
судовому засіданні факт порушення
відповідачем прав позивача на повагу
до її честі, гідності чи ділової
репутації та як наслідок порушення її
особистих немайнових прав.

Крім того, згідно п.п.3, 26 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.02.2009 року №1 "Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи"
вибір способу захисту особистого
немайнового права, зокрема права на
повагу до гідності та честі, права на
недоторканість ділової репутації,
належить позивачеві. Разом із тим,
особа, право якої порушено, може обрати
як загальний, так і спеціальний способи
захисту свого права, визначені законом,
який регламентує конкретні цивільні
правовідносини. У зв'язку з цим суди
повинні брати до уваги, що відповідно
до статті 275 ЦК захист особистого
немайнового права здійснюється у
спосіб, встановлений главою 3 цього
Кодексу, а також іншими способами
відповідно до змісту цього права,
способу його поширення та наслідків, що
їх спричинило це порушення. До таких
спеціальних способів захисту
відносяться, наприклад, спростування
недостовірної інформації та/або право
на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона
поширення інформації, якою порушуються
особисті немайнові права (стаття 278 ЦК)
тощо.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Суд не вправі
зобов'язувати відповідача вибачатися
перед позивачем у тій чи іншій формі,
оскільки примусове вибачення як спосіб
судового захисту гідності, честі чи
ділової репутації за поширення
недостовірної інформації не
передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

Таким чином, позовна вимога про
зобов'язання відповідача принести
позивачеві в присутності членів
правління ОСББ "Надія-102" вибачення є
безпідставною та задоволенню не
підлягає.

Що стосується позовної вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди в розмірі 20 000,
00 грн., то відповідно до п.27 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.02.2009 року №1 "Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи"
способами захисту гідності, честі чи
ділової репутації від поширення
недостовірної інформації можуть бути,
крім права на відповідь та
спростування недостовірної
інформації, також і вимоги про
відшкодування збитків та моральної
шкоди, заподіяної такими порушеннями
як фізичній, так і юридичній особі.
Зазначені вимоги розглядаються у
відповідності до загальних підстав
щодо відповідальності за заподіяння
шкоди.

Згідно статті 23 ЦК України моральна
шкода полягає, у тому числі й у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Позивач звернулася до суду 12.12.2013 року
та у подальшому на підтвердження
позовної вимоги про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
приниження честі, гідності та ділової
репутації 16.12.2013 року, в якості доказів
завдання моральної шкоди надала копії
листків непрацездатності за періоди з
07.03.2014 року по 20.03.2014 року (а.с.76), а також
з 04.07.2014 року по 11.07.2014 року (а.с.77).

Однак, враховуючи, що відповідачем не
було вчинено жодних протиправних дій
відносно позивача, тому суд приходить
до висновку, що підстави для
відшкодування моральної шкоди також
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.16, 23, 270, 275 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 1 від
27.02.2009 року "Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної чи юридичної особи",
ст.ст.10, 11, 30, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш
И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про захист честі, гідності та ділової
репутації, стягнення моральної шкоди
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду
Житомирської області шляхом подачі
апеляційної скарги через
Корольовський районний суд м. Житомира
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Cуддя
Н. М. Анциборенко