Справа № 152/958/14-ц
13 жовтня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області
головуючого судді -
секретаря судового засідання - Бабиної
позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
4.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в якому зазначила, що вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
з 12.05.1995 року. Від даного шлюбу вона та
відповідач мають одну неповнолітню
дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_1 просить шлюб розірвати,
посилаючись на те, що спільне життя в
шлюбі з відповідачем не склалося через
несумісність характерів, різні погляди
на сімейне життя, вживання
відповідачем спиртних напоїв, через що
втрачено повагу один до одного та
бажання підтримувати подружні
стосунки. Шлюб між нею та відповідачем
існує формально, тому збереження шлюбу
та подальше спільне проживання
суперечить її інтересам. На примирення
з відповідачем вона не згодна.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги, посилаючись
на ті самі обставини. Суду пояснила, що
має стійке волевиявлення, спрямоване
на розірвання шлюбу, так як перебування
в шлюбі суперечить її інтересам та
інтересам неповнолітньої дитини,
шкодить її здоров'ю через виникнення
постійних сварок та непорозумінь між
нею та відповідачем. За час, що
надавався судом для примирення, ні
вона, ні відповідач заходів до
примирення не вживали, тому вона з
відповідачем не помирилася. На надання
повторного строку для примирення з
відповідачем вона не згодна, на
розірванні шлюбу наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання,
призначене на 13.10.2014 року, не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином (а.с.16,20),
про причини неявки в суд - не повідомив,
заяв про відкладення розгляду справи,
чи розгляд справи у його відсутності
від відповідача не надходило, у зв'язку
із чим суд вважає за можливе розглянути
справу у його відсутності. В судовому
засіданні 13.06.2014 року відповідач позов
не визнав, заперечував щодо розірвання
шлюбу, посилаючись на те, що він бажає
зберегти сім'ю, а рішення дружини про
розірвання шлюбу вважає передчасним та
необдуманим. Суду пояснив, що між ним та
позивачкою виникають сварки та
суперечки, але, на його думку, вони не є
підставою для розірвання шлюбу.
Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
12.05.1995 року, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу серії
Від даного шлюбу позивачка та
відповідач мають неповнолітню доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
Позивачка наполягає на розлученні, має
стійке волевиявлення, спрямоване на
припинення сімейних відносин і
розірвання шлюбу. Причиною розладу в
сім'ї стали різні характери та погляди
подружжя на сімейне життя, а також те,
що відповідач вживає спиртні напої і
вчиняє сварки на ґрунті пияцтва.
Наданий судом строк для примирення у
чотири місяці не покращив стосунків
подружжя. За час, наданий судом для
примирення подружжя, сторони не
При розгляді справи судом встановлено
фактичні взаємини між подружжям, а
саме: що у сім'ї позивачки і відповідача
виник не короткочасний розлад, а
тривалий розлад з приводу різниці в
характерах, в поглядах на спільне
сімейне життя, що призвело до того, що
між сторонами виникали часті
конфлікти, які негативно впливають на
інтереси позивачки. Відносини, які
склалися між подружжям, а саме
конфлікти та непорозуміння між ними,
негативно впливають на моральний стан
позивачки, шкодять її здоров'ю.
Відповідач ОСОБА_2, за клопотанням
якого судом надався сторонам строк на
примирення, заходів до примирення не
вживав, не навів доказів того, що
рішення позивачки про розірвання шлюбу
безпідставне та передчасне, оскільки
за час, наданий судом для примирення,
сторони не помирилися, позивачка і
надалі наполягає на розлученні, тобто
має стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу.

Відтак, суд вважає, що подальше спільне
життя подружжя та збереження шлюбу
неможливе і суперечить інтересам
позивачки та неповнолітньої дитини
сторін, так як сварки та непорозуміння
між подружжям негативно впливають на
її здоров'я, виховання.

Крім того, суд, при вивченні і оцінці
мотивів розлучення та фактичних
взаємин подружжя, не вбачає підстав для
повторного вжиття заходів до
примирення подружжя. Тому, у суду
склалася переконаність, що є достатні
підстави для розірвання шлюбу.

Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України
та Сімейним кодексом України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною
національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має
рівні права і обов'язки у шлюбі та
сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110
СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивачка наполягає на розлученні, має
стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу, то суд вважає, що шлюб існує
формально та суперечить інтересам
позивачки та її неповнолітньої дитини,
у зв'язку із чим позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК
України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований Сапіжанською
сільською радою Шаргородського району
Вінницької області 12.05.1995 року, актовий
запис за №8.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя