Справа № 524/270/14-ц
21.01.2014 року Суддя Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області Земцов В.В.
розглянувши заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-
14 січня 2014 року до суду надійшла
вищевказана позовна заява, яка
передана з канцелярії суду 15 січня 2014
року та оформлена у відповідності
ст.ст.119,120 ЦПК України.
Ухвалою Автозаводського районного
суду міста Кременчука Полтавської
області від 21 січня 2014 року відкрито
провадження по вищевказаній справі .
До суду одночасно подана заява про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, яка
відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.
В заяві про забезпечення позову
позивач вказує, що 13 листопада 2013
року ОСОБА_3 отримав від нього 15 400
гривень в позику. Строком повернення
боргу є 06 грудня 2013 року, однак кошти
ОСОБА_3 ОСОБА_2 не повернуті.
Просив вжити заходи забезпечення
позову, шляхом накладення арешту на все
рухоме і нерухоме майно, що належить
Суд, вививши заяву, приходить до
висновку, що вона підлягає задоволенню
з наступних підстав.
На підставі ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.
Відповідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або у інших осіб.
Статтею 151 ЦПК України передбачено, що
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; 2) вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Згідно ч.2 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п.п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про
практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
єдиною підставою для забезпечення
позову є відповідне клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі.
Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що
між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача,
а й інших осіб, права яких можуть
бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.
З матеріалів справи вбачається, що 14
січня 2014 року до суду надійшла цивільна
справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості. Зкопій
розписок, які містяться в матеріалах
справи вбачається, що 13 листопада 2013
року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 15 400
гривень в позику. Строком повернення
боргу є 06 грудня 2013 року, однак кошти
ОСОБА_3 ОСОБА_2 не повернуті.
Одночасно з вимогами по суті позову
позивачем подано окрему мотивовану
заяву про забезпечення позову.
Судом встановлено, що між сторонами
дійсно виник спір та існує
реальна загроза утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову. Обсяг позовних
вимог співрозмірний з обсягом вимог
про забезпечення позову.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що заява, оплачена судовим збором, не
суперечить ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України,
оскільки невжиття відповідних заходів
по забезпеченню позову призведе до
порушення законних прав та інтересів
позивача, що може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду у
випадку задоволення даного позову.
Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, -
Заяву ОСОБА_2 -задовольнити.
Накласти арешт на все нерухоме та
рухоме майно, що належить ОСОБА_3.
Стягувач - позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання АДРЕСА_1.
Боржник - відповідач : ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія НОМЕР_2,
виданий 25.09.2007 року Крюківським РВ КМУ
УМВС України в Полтавській області,
місце проживання АДРЕСА_2.
Інші відомості стосовно стягувачів та
боржника суду - невідомі.
Копію ухвали направити до відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Кременчуцького міського управління
юстиції та сторонам по справі.
Роз'яснити позивачу, що примусове
виконання ухвали про забезпечення
позову відповідно до п.1. ч.1 ст. 19 ЗУ «Про
виконавче провадження» здійснюється
за заявою стягувача.
Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного Суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука шляхом подання
апеляційної скарги на ухвалу судді
протягом п'яти діб з дня отримання.

Ухвалу - в частині вжиття заходів
по забезпеченню позову виконати
негайно.

Оскарження ухвали не зупиняє її
негайне виконання.

Строк пред'явлення до виконання - один
рік

Про виконання ухвали повідомити суд, не
пізніше наступного дня після вжиття
заходів з направленням копії
відповідних документів на адресу
суду.

Попередити відповідальних осіб про
кримінальну відповідальність за ст.382
КК України за невиконання ухвали.

Суддя Автозаводського районного суду
В.В. Земцов

м. Кременчука Полтавської
області