Справа № 505/3011/14-ц
Провадження по справі № 2/505/1511/2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2014 р. Котовський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді -
Фабіжевського С.А.

при секрета - Бондаренко Н.І.

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Котовську
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітньої
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про позбавлення
батьківських прав (треті особи -
Котовська міжрайонна прокуратура
Одеської області, Орган опіки та
піклування Котовської міської ради
Одеської області, відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
Реєстраційної служби в м. Котовську та
Котовському районі Котовського
міжрайонного управління юстиції
Одеської області), -

в с т а н о в и в:

Позивачка наполягала на позбавленні
батьківських прав ОСОБА_6 відносно його
доньки, ОСОБА_5; на призначенні її,
ОСОБА_4 опікуном над її онукою ОСОБА_5, а
також зобов'язанні органів ДРАЦС
внести до актового запису про
народження ОСОБА_5 відповідні відмітки.

Відповідач позов не визнав повністю.
Стверджував, що через різницю в
характерах та поглядах на життя з
колишнею дружиною, ОСОБА_7 був змушений
залишити сім'ю і на прохання останньої,
їх донька, ОСОБА_5, залишилась мешкати
біля матері. Після смерті колишньої
дружини, її матір, позивачка по справі,
також запевнила його, що дитині краще
мешкати біля бабусі і діда з боку
матері дитини, що у них є всі умови для
забезпечення онуки всім необхідним, до
того ж вона звикла до діда та баби; на що
він погодився. Але, у подальшому під
різними причинами позивачка стала
перешкоджати йому у зустрічах з
дитиною. Оскільки ще за життя мати
дитини склала сім'ю з іншим чоловіком,
то в інтересах та за проханням
останньої, він надав дозвіл на
удочеріння їх дитини другим чоловіком
в нотаріальному порядку, маючи на
увазі, що йдеться тільки про зміну
прізвища дитини. При цьому ОСОБА_7
запевнила його, що а ні вона, а ні її
батьки не будуть перешкоджати йому у
зустрічах з дитиною, а крім того, ОСОБА_7
повідомила його про те, що написала
заяву до Котовського ВДВС Котовського
МРУЮ Одеської області про відмову від
сплати ним аліментів на доньку, чому
він і не сплачував аліментів.

Прокурор Дубровський В.В. в судовому
засіданні вирішення питання про
позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав
залишив на розсуд суду.

Представник органу опіки та піклування
Котовської міської ради Одеської
області Туркевич О.М., в судовому
засіданні вважала, що позбавлення
відповідача батьківських прав
повністю відповідає інтересам
неповнолітньої, надала суду
відповідний висновок.

Представник відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Реєстраційної служби в м. Котовську та
Котовському районі Котовського
міжрайонного управління юстиції
Одеської області в судове засідання не
з'явився, надав заяву, де прохав
розглядати справи без його участі.

Свідок ОСОБА_9 вказувала, що її рідний
син ОСОБА_10, декілька років до смерті
ОСОБА_7 (матері дівчини) мешкав у
зареєстрованому шлюбі з нею. Від
першого шлюбу з ОСОБА_6 у неї є донька
ОСОБА_5; за весь час мешкання її сина
ОСОБА_10 зі ОСОБА_7 (матір'ю дівчинки) у
зареєстрованому шлюбі вона жодного
разу не бачила відповідача, який зовсім
не приходив до ОСОБА_5, нічого їй не
приносив, не цікавився нею, ніяк не
виявляв себе як батько дитини.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він дійсно
біля чотирьох років до самої смерті
ОСОБА_7 (потім «ОСОБА_7») перебував з нею
спочатку у цивільно-шлюбних
відносинах, а потім у зареєстрованому
шлюбі до самої її смерті (шлюб
зареєстровано 23 жовтня 2010 року, а
всього разом мешкали з 2009 року). Весь
цей час донька його дружини від першого
шлюбу, ОСОБА_5 мешкала разом з ним
однією сім'єю. Між дитиною та ним
склалися близькі стосунки як між
батьком та донькою. Відповідач жодного
разу не спілкувався у цей час з
дівчинкою, не допомагав їй матеріально,
ніяких батьківських почуттів не
виявляв щодо неповнолітньої. Саме
свідок висловив бажання удочерити
ОСОБА_5, дуже бажаючи щоб у його сім'ї
всі носили одне прізвище, на що
відповідач дав свою згоду в
нотаріальному порядку, добровільно.
Але, через смерть матері дівчинки і
його дружини офіційне оформлення
удочеріння ОСОБА_5 не відбулося. У весь
цей час, тобто, з 2009 року до смерті
ОСОБА_7 їм дуже допомагала позивачка та
його матір.

Свідок ОСОБА_14 зазначила, що вона була
дуже близькою подругою ОСОБА_7 (пізніше
«ОСОБА_7») часто спілкувалася з нею і
знає її з 2000-2001 років, коли вона та
відповідач тільки зібрались
одружитись. Але, після одруження
відповідач виявив себе негідним
чоловіком: зловживав спиртними напоями
внаслідок чого ОСОБА_7 втратила
можливість годувати новонароджену
доньку материнським молоком; щоб не
турбувати своїх батьків, ОСОБА_7 іноді
залишала доньку на ніч у неї,
відповідач у такі рази приходив до неї
(свідка) у нетверезому стані, але доньку
не забирав і не висловлював такого
бажання. Зі слів ОСОБА_7, надавши згоду
на удочеріння ОСОБА_5, другим чоловіком
матері ОСОБА_12, він фактично продав
свою власну дитину за 2000 грн.

Свідок ОСОБА_15 вказувала, що вона була
першою вчителькою ОСОБА_5 і достеменно
знає, що її вихованням займалася тільки
ОСОБА_7 (ОСОБА_7) та її чоловік ОСОБА_12,
які постійно приходили до школи на
батьківські збори. Біологічного батька
ОСОБА_5 вона жодного разу не бачила і
дізналася про його існування тільки на
похованні ОСОБА_7, коли їй вказали на
дійсного батька дитини. Ніякої участі у
вихованні дитини з питань, які
стосуються навчання ОСОБА_5, він не
приймав.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зазначили, що
вони, як бабуся та дідусь дитини з боку
відповідача, ніколи не ухилялися від
свого права бачитися з онукою. Але,
після смерті колишньої дружини її сина,
ОСОБА_7, її другий чоловік, ОСОБА_12
заборонив їм зустрічатися з онукою.
Враховуючи інтереси дитини вони і не
наполягали на зустрічі з дитиною. Цим і
слід пояснювати на їх думку
нотаріальну згоду їх сина, відповідача
по справі, на удочеріння дитини іншою
людиною. Визнавали , що весь визначений
час відповідач мешкав окремо від них.

Вислухавши сторони, свідків,
дослідивши представлені докази, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Достеменно встановлено, що 08 вересня 2001
року по 18 вересня 2008 року ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 перебували між собою у
зареєстрованому шлюбі. Від їх
стосунків у них народилась донька,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання
шлюбу, дитина залишилася мешкати біля
матері. Остання згодом склала сім'ю з
ОСОБА_12 і 23 жовтня 2010 року
зареєструвала з ним шлюб, прийнявши
його прізвище «ОСОБА_7». Оскільки
дівчинка продовжувала мешкати біля
матері між дитиною та ОСОБА_12 склалися
добрі стосунки, остільки останній
виявив бажання удочерити дитину. З
цього приводу відповідач по справі в
нотаріальному порядку 11 травня 2011 року
дав згоду на це. Але, здійснити
удочеріння не вдалося через раптову
смерть матері дитини, ОСОБА_7, яка
сталося ІНФОРМАЦІЯ_3 року. З того часу і
досі неповнолітня мешкає біля своєї
бабусі з боку матері, ОСОБА_20 Саме вона
належним чином і самостійно фактично
виконує обов'язки опікуна.

Відповідач же за цей час взагалі
ніяких стосунків з дитиною не
підтримував і не підтримує, не
цікавиться її долею, матеріально не
допомагає, більше того, у нього
склалася заборгованість по аліментах;
навіть до школи, де навчається
дівчинка, він жодного разу не
навідувався; будь-яких

перешкод у здійсненні свого права
батька йому ніхто не чинив, чому він до
органів опіки та піклування або у
будь-який інший державний орган не
звертався. (Таке звернення відбулося
одиного разу, вже коли справа
розглядалась в суді). Він і досі не
здійснив жодних дій по оформленню
пенсії дівчині у зв'язку із втратою
годувальника.

Таким чином слід зробити висновок про
те, що відповідач без будь-яких
об'єктивних підстав самоухилився від
виконання своїх батьківських
обов'язків щодо ОСОБА_5, нічого як
батько дати їй не взмозі, а тому втратив
моральне та юридичне право бути
батьком своєї дитини; а позбавлення
його батьківських прав повністю
відповідає інтересам дитини. На
користь цього свідчить і висновок
органу опіки та піклування Котовської
міської ради Одеської області № 1820 від
27 липня 2014 року. Разом з тим, позивачка
за своїми морально-діловими якостями
заслуговує бути опікуном
неповнолітньої, обов'язки якого вона
фактично виконує з моменту смерті
матері дитини і своєї доньки, ОСОБА_7,
тобто з з червня 2012 року і по цей час.

При цьому суд враховує, що відповідач
за наявності певних обставин, через
визначений строк, за бажанням може бути
поновлений у своїх батьківських правах
стосовно ОСОБА_5.

Виходячи з наведеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 88 п.1, 212, 215 ЦПК України, ст. 164
п.1 п.п.2, 243,244 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 в інтересах малолітньої
ОСОБА_5 - задовольнити.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавити
батьківських прав відносно доньки,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити ОСОБА_4 опікуном ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану Реєстраційної служби
в м. Котовську та Котовському районі
Котовського міжрайонного управління
юстиції Одеської області зробити
позначку у актовому записі № 60 про
народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 про
позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав
стосовно доньки ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я -