22-ц/772/366/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бар'як А. С.Категорія:
32Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Він-ницької
області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Медвецького С.К., Панасюка О.С.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю представника відповідача
відділення виконавчої дирекції в м.
Він-ниці Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Олійника А.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці, в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області цивільну справу за
позовом

ОСОБА_3 до відділення виконавчої
дирекції в м. Вінни-

ці Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробницт-

ві та професійних захворювань
України про встановлення розміру від-

шкодування шкоди станом на 2001
рік, зобов'язання здійснити перера-

хунок щомісячних страхових
виплат на даний час,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу судді Вінниць-кого міського
суду Вінницької області від 02 грудня 2013
року про відмову у відкритті
провадження у справі,

В С Т А Н О В И Л
А:

29 листопада 2013 року ОСОБА_3
звернулася у Вінницький міський суд
Вінницької області з позовом до
відділення виконавчої дирекції ( далі -
ВВД ) в м. Вінниці Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виро-бництві та професійних
захворювань України про встановлення
розміру від-шкодування шкоди станом на
2001 рік, зобов'язання здійснити
перерахунок щомісячних страхових
виплат на даний час ( а. с. 2-4 ),
посилаючись на те, що вона працювала у
Вінницькому державному підприємстві
«Виробниче об'єд-нання «Хімпром» з
червня 1966 року; з 11 травня 1978 року на
посаді змінного інженера-технолога, на
цій же посаді у січні 1979 року їй було
встановлене професійне захворювання,
через що з 20 березня 1979 року вона була
пере-ведена на посаду
інженера-конструктора
проектно-конструкторського відділу.
При новому розрахунку у 1993 році суми
відшкодування завданої їй шкоди було
взято зарплату апаратника розкладання,
яким ОСОБА_3 ніколи не працювала, без
врахування належного коефіцієнта, у
зв'язку з чим середній заробіток
позивачки зменшено майже вдвічі. Така
ситуація спонукала ОСОБА_3 звернутися в
суд з даним позовом саме до
відповідача, який здійснює виплату їй
коштів, суму яких вона оспорює.

Однособовою ухвалою судді
Вінницького міського суду Вінницької
області від 02 грудня 2013 року у
відкритті провадження у даній справі
на підставі пунктів 1, 5 частини 2 статті
122 ЦПК України відмовлено з тих підстав,
що, на думку судді, заява ОСОБА_3 в
частині вимоги про визначення розміру
відшкодування шкоди не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства; позивачкою обраний не
передбачений цивільним законодавством
України спосіб захисту свого
порушеного права. Крім цього, юридична
особа ( ВО «Хімпром» ), що є стороною у
справі, припинила існування, а спірні
право-відносини не допускають
правонаступництва ( а. с. 3 ).

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою судді суду першої інстанції,
позивачка оскаржує її в апеляційному
порядку, просить дану ухвалу скасувати,
справу направити в суд першої
інстанції для вирішення питанння про
від-криття в ній провадження ( а. с. 8 ).
Апелянтка вважає оскаржувану ухвалу по
-становленою з порушенням норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення на скаргу представника
відпо-відача, дослідивши матеріали
справи та мотиви оскаржуваної ухвали, а
також доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши докази в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає безумовному задово-ленню.

Відмовляючи у відкритті провадження
у зазначеній справі, суддя суду пер-шої
інстанції виходив з того, що, на його
думку, даний спір не підлягає роз-гляду
в судах в порядку цивільного
судочинства; у зв'язку з припиненням
юридичної особи, яка є стороною у
справі, де спірні правовідносини не
допус-кають правонаступництва та
обранням ОСОБА_3 не передбаченого ст. 16
ЦК України способу захисту порушеного
цивільного права та інтересу.

З таким висновком судді суду першої
інстанції погодитися не можна, він є
неправомірним та надуманим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК
України суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспо-рюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
зе-мельних, сімейних, трудових
відносин, а також з інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судо-чинства.

Порушений ОСОБА_3 спір є виключно
цивільно-правовим, що пов'язаний з
колишніми трудовими відносинами,
припиненими уже давно.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка звернулася до суду з позовом
не до державного підприємства
«Виробниче об'єднання «Хімпром», що
ліквідоване і що вона прийняла до
уваги, а до ВВД в м. Вінниці Фонду
соці-ального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. З листа
відповідача від 19 вересня 2013 року №
516-06-25-01 слідує, що питання стосується
розміру щомісячних страхових виплат,
здійснюваних ОСОБА_3 ВВД в м. Вінниці
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Право визначення підстав і предмета
позову належить позивачу ( ст. ст. 3, 10, 31
ЦПК України ). Визначення відповідача
за заявленими вимогами теж є
прерогативою позивача, при цьому слід
мати на увазі положення статті 33 ЦПК
України.

Крім цього, суддя належним чином не
визначився, чи являється відповідач у
справі суб'єктом владних повноважень і
чи відповідає він за вимогами,
за-явленими до нього ОСОБА_3, однак це
можливо встановити вивченням
пра-вовстановлюючих документів
сторони у справі, зокрема в частині
його повно-важень.

Зазначаючи в оскаржуваній ухвалі
неможливість вирішення справи в
по-рядку цивільного судочинства, тобто
її непідвідомчість суду загальної
юрис-дикції, суддя разом з тим не
вказав, до якого суду необхідно
звернутися ОСОБА_3 за захистом своїх
прав ( адміністративного? ).

Частиною 2 ст. 21 КАС України
визначено, що вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єк-тів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Суддя суду першої інстанції не
прийняв до уваги, що вимоги ОСОБА_3 не
стосуються публічно-правового спору,
мають відношення не лише щодо
пра-вильності визначення розміру
страхового відшкодування, але й щодо
виплати перерахованих сум по даний час.

За викладених обставин колегія
суддів визнає оскаржувану ухвалу судді
суду першої інстанції незаконною,
відповідно до положень статті 311 ЦПК
України її необхідно скасувати з
передачею питання про відкриття
провад-ження у даній справі на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 122, 303, 304, 307, 311, 313 - 315,
317, 319, 324 ЦПК Ук-раїни, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу судді Вінницького міського
суду Вінницької області від 02 грудня 2013
року про відмову у відкритті
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до відділення
виконавчої дирекції в м. Вінниці Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
про-фесійних захворювань України про
встановлення розміру відшкодування
шкоди станом на 2001 рік, зобов'язання
здійснити перерахунок щомісячних
страхових виплат на даний час -
скасувати, справу направити справу в
той же суд на новий розгляд питання про
відкриття в ній провадження.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає як така, що не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: