Справа № 355/2069/13-ц
Провадження № 2/355/21/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року Баришівський районний
суд Київської області в складі
головуючого судді Коваленка К.В.

з участю секретаря Старенької С.М

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду смт. Баришівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Сезенківської сільської ради
Баришівського району Київської
області треті особи Садове товариство
«Червона Калина», Головне управління
юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя,
визнання права власності на майно, як
на частину в спільній сумісній
власності, визнання права власності на
майно в порядку спадкування та
усунення негідного спадкоємця від
права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі звернулась до суду з
зазначеним позовом, який мотивувала
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5 з
яким вона проживала однією сім'єю, як
жінка з чоловіком без шлюбу з 1975 року.
Даний факт встановлено рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 23.05.2013 року.

В 1990 році ОСОБА_5 отримав земельну
ділянку для ведення садівництва, яка
розташована в Садовому Товаристві
«Червона Калина» в с. Власівка
Баришівського району Київської
області, ділянка НОМЕР_1. На даній
ділянці вони спільними зусиллями
побудували садовий будинок загальною
площею 51 м.кв.. крім того позивач
наполягає на усуненні від спадкування
сина ОСОБА_5, ОСОБА_2, мотивуючи це тим,
що останній ухилявся від утримання
спадкодавця, та не надавав йому
відповідної допомоги, коли останній
цього потребував.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7
заявлений позов підтримали в повному
обсязі, просять суд:

- Визнати земельну ділянку площею
0,0627 га та садовий будинок розташовані в
Садовому Товаристві «Червона Калина» в
с. Власівка Баришівського району
Київської області, ділянка НОМЕР_1
спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та
ОСОБА_1. Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частку земельної
ділянки площею 0,0627 га, садового будинку
та будівельних матеріалів з яких було
побудовано будинок розташованих в
Садовому Товаристві «Червона Калина» в
с. Власівка Баришівського району
Київської області, ділянка НОМЕР_1.

- Усунути від права на спадкування
за законом, після смерті ОСОБА_5
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_2.

- Визнати за ОСОБА_1 право
власності на земельну ділянку площею
0,0627 га, садовий будинок та будівельні
матеріали з яких було побудовано
будинок, розташовані в Садовому
Товаристві «Червона Калина» в с.
Власівка Баришівського району
Київської області, ділянка НОМЕР_1.

Представник відповідача ОСОБА_2
захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні
позов не визнав в повному обсязі та
просив відмовити в задоволенні
заявленого позову.

Представник відповідача Сезенківської
сільської рада Баришівського району
Київської області в судове засідання
не з'яввся до суду надійшов лист за
підписом сільського голови ОСОБА_9 про
розгляд справи у відсутність
представника відповідача.

Треті особи Садове товариство «Червона
Калина», Головне управління юстиції у
м. Києві, Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
також в судове засідання не з'явились.
Про день, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, до суду
надійшли повідомлення про розгляд
справи у відсутність їх представників.

Заслухавши пояснення учасників
судового засіданні, свідків ,
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що заявлений позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5.

Відповідно до рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 23.05.2013 року
встановлено факт того, що позивач
ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_5 який
народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року та помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року як жінка з чоловіком
без шлюбу з 1975 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В 1990 році ОСОБА_5 отримав ділянку для
ведення садівництва, яка розташована в
Садовому Товаристві «Червона Калина» в
с. Власівка Баришівського району
Київської області, ділянка НОМЕР_1. Та
відповідно до рішення виконкому
Сезенківської сільської ради
Баришівського району Київської
області №33 від 31.08.1994 року дана
земельна ділянка була передана йому у
власність. 24.03.2000 року ОСОБА_5 отримав
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку ІІІ-КВ
№103480 який було зареєстровано в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю серії КВ
№2368.

На даній земельній ділянці ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 спільними зусиллями побудували
садовий будинок загальною площею 51
м.кв.. Даний факт підтверджено в
судовому засіданні показами свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які
будучи допитаними в судовому засіданні
пояснили суду, що садовий будинок,
розташований в Садовому Товаристві
«Червона Калина» в с. Власівка
Баришівського району Київської
області, ділянка НОМЕР_1 будували
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 спільно та за спільні
кошти.

Будучи допитаною в якості свідка
позивач ОСОБА_1 пояснила суду, що з 1975
року вона проживала разом з ОСОБА_5
однією сім'єю. Вони вели спільне
господарство, разом виховували внука,
над яким вона була призначена опікуном,
правнука, якому ОСОБА_5 подарував
квартиру. Проте шлюб не оформляли, так
як ОСОБА_5 відмовлявся через свій вік. В
1990 році ОСОБА_5, від підприємства на
якому працював, отримав земельну
ділянку для садівництва. Дана земельна
ділянка розташована в Садовому
Товаристві «Червона Калина» в с.
Власівка Баришівського району
Київської області, ділянка НОМЕР_1. На
ній вони спільно збудували садовий
будиночок, де разом проживали в літній
час. Будинок будували своїми силами,
допомагали її родичі, внуки. Син ОСОБА_5,
ОСОБА_2 жодної допомоги в будівництві
не надавав. В подальшому коли ОСОБА_5
хворів, то він, в її присутності,
телефонував сину, але той не надав йому
жодної допомоги, про що саме була
розмова вона точно не знає, але ОСОБА_5
після тієї розмови був засмучений.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він
систематично відвідував ділянку
НОМЕР_1 в СТ «Червона Калина», так як
регулярно нагадував членам СТ про
необхідність сплати внесків та
комунальних платежів. Під час
відвідувань він на ділянці бачив лише
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 а також їх внуків які
допомагали будувати будинок та
доглядати за земельною ділянкою.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є
сестрою позивачки та в 1990 роках мала
змогу виписувати будівельні матеріали
за місцем своєї тодішньої роботи, тому
частину будівельних матеріалів
виписувала саме вона.

Свідок ОСОБА_12 також пояснив суду, що
дачний будинок будували ОСОБА_5, якого
він мав за діда та його бабуся ОСОБА_1,
які жили як чоловік та дружина,
виховували його. Він допомагав в
будівництві. Одного разу, перебуваючи
вдома він чув, як ОСОБА_5 телефонував
сину ОСОБА_2 та просив надати допомогу в
лікуванні, що той відповів він не чув,
але після цієї бесіди ОСОБА_5 був
засмучений.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що ОСОБА_5
та її мама ОСОБА_1 проживали однією
сім'єю з 1975 року. В 1990 року вони отримали
земельну ділянку в с. Власівка. Там вони
будували садовий будиночок, з
допомогою внуків та родичів позивачки.
Крім того свідок надавала їм фінансову
допомогу, як в будівництві будинку, так
і в подальшому коли ОСОБА_5 хворів,
оскільки на той час вона займалась
бізнесом та мала свою фірму, тому мала
змогу допомагати. Свідок також пам'ятає
випадок, коли ОСОБА_5 лежав в лікарні в
2005 році, то він з її телефону, так як на
той час в лікарні не в кого не було
мобільного телефону, телефонував
своєму сину з проханням приїхати та
надати допомогу, що той відповів вона
не чула, але, з слів ОСОБА_5 їй відомо, що
той відмовив, оскільки коштів у нього
немає.

Вирішуючи питання про усунення від
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_2 суд керується наступним:

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» правило абзацу другого
частини третьої статті 1224 ЦК
стосується особи, яка зобов'язана була
утримувати спадкодавця згідно з
нормами Сімейного кодексу України.
Факт ухилення особи від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку. Причому для усунення
спадкоємця необхідна сукупність всіх
зазначених факторів.

В судовому засіданні позивач, її
представники та свідки повідомили
суду, що начеб то в їх присутності
спадкодавець ОСОБА_5 неодноразово
телефонував своєму сину з проханням
надати допомогу. Суд ставиться
критично до даних показів з наступних
підстав. Всі свідки характеризують
ОСОБА_5 як людину особливого складу та з
певними життєвими нормами поведінки та
моралі. З показів свідка ОСОБА_12
вбачається, що під час хвороби ОСОБА_5
особисто з домашнього телефону
зателефонував ОСОБА_2, та після розмови
з останнім заборонив свідку
спілкуватись з сином та будь що у нього
просити. Разом з тим свідок ОСОБА_13
пояснила суду, що перебуваючи в лікарні
перед тим як йому робили операцію з
видалення пухлини, в 2005 році ОСОБА_5
неодноразово , з її мобільного
телефону, телефонував сину. Проте
відповідно до наданих суду документів
дана операція проводилась в 2007 році.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Проте доказів того що
ОСОБА_2 мав можливість надати таку
допомогу, позивач та її представники
суду не надали. В дебатах представники
позивача посилались в підтвердження
даної обставини на витяг з журналу
судового засідання по справі №355/1146/13ц
від 11.10.2013 року, яка розглядалась
Баришівським районним судом де ОСОБА_2
пояснив, що на той час він працював та
мав заробітну плату 3500 гривень. На
думку суду наявність у відповідача
заробітку не свідчить про наявність
можливості надавати допомогу. Крім
того як вбачається з тих самих
пояснень, ОСОБА_2 категорично
заперечив той факт, що йому було відомо
про хворобу батька, та що йому
телефонували з проханням про допомогу.

Таким чином позивач та його
представники не довели суду той факт що
спадкоємець, якого вони вимагають
усунути від права на спадкування знав
про необхідність такої допомоги для
існування спадкодавця, та мав
можливість надавати таку допомогу, а
тому дана вимога не підлягає до
задоволення.

Вирішуючи питання про визнання
земельної ділянки площею 0,0627 га та
садового будинку розташованих в
Садовому Товаристві «Червона Калина» в
с. Власівка Баришівського району
Київської області, ділянка НОМЕР_1
спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, суд керується наступним.

В 1990 році ОСОБА_5 отримав земельну
ділянку для ведення садівництва, яка
розташована в Садовому Товаристві
«Червона Калина» в с. Власівка
Баришівського району Київської
області, ділянка НОМЕР_1. Та відповідно
до рішення виконкому Сезенківської
сільської ради Баришівського району
Київської області №33 від 31.08.1994 року
дана земельна ділянка була передана
йому у власність. 24.03.2000 року ОСОБА_5
отримав Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку ІІІ-КВ №103480 який було
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю серії КВ №2368. Таким
чином дана земельна ділянка була не
придбана за спільні кошти ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, а безоплатно отримана у
власність ОСОБА_5, приватизована, тому
дана ділянка не може бути визнана
спільною сумісною власністю.

Відносно садового будинку, суд приймає
до уваги наступне. Позивач та її
представники не надали суду жодного
доказу законності побудови даного
будинку та того, що дане нерухоме майно
належним чином зареєстровано в
установленому законом порядку. Таким
чином даний садовий будинок є
самочинним будівництвом.

Стаття 376 ЦК України зазначає, що
Житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Тому даний
садовий будинок також не може бути
визнаний спільною сумісною власністю.

Право власності на самочинно збудовані
житлові будинки, будівлі, споруди, інше
нерухоме майно не набувають як особи,
які здійснили це будівництво, так і
їхні спадкоємці. Права спадкоємців
щодо самочинно збудованого майна
визначаються судом відповідно до
положень статті 1218 ЦК та з урахуванням
роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 "Про судову практику
у справах про спадкування".

Це майно не є об'єктом права власності,
воно не може бути предметом поділу та
встановлення порядку користування в
судовому порядку; на нього не може бути
звернено стягнення за виконавчими
документами, у тому числі продаж його з
прилюдних торгів.

Вимоги особи, яка самочинно збудувала
нерухоме майно, або заінтересованої
особи, що не пов'язані з правом
власності на ці будівлі, зокрема, про
визнання права на матеріали, одержані
при їх знесенні, підлягають розгляду
судами на загальних підставах.

Оскільки співучасть ОСОБА_1 в
будівництві садового будинку
розташованого в Садовому Товаристві
«Червона Калина» в с. Власівка
Баришівського району Київської
області, ділянка НОМЕР_1 підтверджена в
судовому засіданні показами свідків,
суд вважає за можливе визнати за нею
право власності на 1/2 частину
будівельних матеріалів з яких було
побудовано даний будинок.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.376,1242 ЦК України, 74 СК
України, т.ст.1,2,3,60,213-218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Сезенківської
сільської ради Баришівського району
Київської області треті особи Садове
товариство «Червона Калина», Головне
управління юстиції у м. Києві,
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, визнання права
власності на майно, як на частину в
спільній сумісній власності, визнання
права власності на майно в порядку
спадкування та усунення негідного
спадкоємця від права на спадкування
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючою АДРЕСА_1. право власності
на 1/2 частину будівельних матеріалів з
яких було побудовано будинок, що
знаходиться на садовій ділянці НОМЕР_1
Садового Товариства «Червона Калина» в
с. Власівка Баришівського району
Київської області.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Баришівського районного суду
К. В. Коваленко