Справа № 0910/950/2012
Провадження № 22-ц/779/2467/2014
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І. В.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Мелінишин Г.П., Шалаути Г.І.,

секретаря
Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Старокутської
сільської ради, треті особи з
самостійними вимогами: ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання недійсним Державного акту
на право приватної власності на
земельну ділянку, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Косівського районного суду від 15
жовтня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Косівського районного суду від
15 жовтня 2014 року закрито провадження
щодо позовних вимог ОСОБА_4, як третьої
особи з самостійними вимогами, про
визнання недійсними договорів
дарування №1224-Д від 16.07.1996 року та №1690
від 01.09.2004 року, у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Старокутської сільської ради про
визнання недійсним Державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

ОСОБА_5 визнано такою, що не є третьою
особою з самостійними вимогами у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Старокутської сільської ради
про визнання недійсним Державного акту
на право приватної власності на
земельну ділянку, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
посилається на незаконність та
необґрунтованість ухвали суду, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права. У зв'язку з цим,
просять ухвалу скасувати, а справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує
тим, що дана ухвала була постановлена у
судовому засіданні 15.10.2014 року за його
відсутності, що позбавило можливості
надати відповідні пояснення і доводи.
Про дату та час судового засідання його
належним чином повідомлено не було,
оскільки судову повістку отримано його
представником тільки 14.10.2014 року.

Крім того, провадження у справі
17.06.2014 року було зупинено і він не знав
про те, що 16.09.2014 року суд відновив
провадження у справі та продовжив її
розгляд, хоча підстав для відновлення
провадження у суду не було.

Також, апелянт зазначає, що суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку з приводу закриття
провадження у справі з підстав п.2 ч.1
ст.205 ЦПК України, оскільки у даному
випадку такі підстави відсутні.

Вислухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Закриваючи провадження щодо позовних
вимог ОСОБА_4, як третьої особи з
самостійними вимогами, про визнання
недійсними договорів дарування №1224-Д
від 16.07.1996 року та №1690 від 01.09.2004 року,
суд першої інстанції виходив із того,
що є рішення суду яке набрало законної
сили з приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України,
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

З аналізу даної норми слідує, що
закриття провадження у справі у цьому
разі можливе лише за умови, що рішення,
яке набрало законної сили, є тотожним
до позову, який розглядається, тобто
збігаються сторони, предмет і підстави
позовів. Нетотожність хоча б одного
елементу не перешкоджає
заінтересованим особам звернутися до
суду з позовом і не дає суду підстав
закривати провадження у справі.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_4,
як третьої особи із самостійними
вимогами, він пред'явив позов до ОСОБА_3,
третіх осіб: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
визнання недійсними договорів
дарування за №1224-Д від 16.07.1996 року та за
№1690 від 01.09.2004 року (т.3, а.с.232-233).

Ухвалою Косівського районного суду від
09.03.2011 року визнано ОСОБА_4 третьою
особою із самостійними вимогами у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Старокутської сільської ради про
визнання недійсним Державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди (т.4, а.с.25).

В матеріалах справи наявна копія
рішення Косівського районного суду від
29.10.2013 року, залишеного без зміни
ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 16.12.2013
року, яким відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6,
третьої особи: ОСОБА_7 про визнання
недійсними договорів дарування
земельної ділянки (т.6, а.с.74-77).
Відповідно до ст.223 ЦПК України, дані
судові рішення набрали законної сили.

З даних судових рішень вбачається, що
предмети позову по двох цивільних
справах є тотожними - визнання
недійсними договорів дарування за
№1224-Д від 16.07.1996 року та за №1690 від
01.09.2004 року. При чому, підстава для
звернення з першим позовом була та ж
сама що і наразі, а саме те, що на
підставі визнаного судом недійсним
доручення №84 Старокутської сільської
ради від 22.05.1996 року, нотаріусом ОСОБА_7
було посвідчено договір дарування
№1224-Д від 16.07.1996 року земельної ділянки
площею 0,28 га., яка належала ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 Згодом вказану земельну
ділянку, згідно договору дарування №1690
від 01.09.2004 року, було передано від
ОСОБА_9 до ОСОБА_3

Також колегія суддів констатує
наявність тотожності сторін, оскільки
в обох справах позивачем був ОСОБА_4, а
відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Таким чином, пред'явлений наразі ОСОБА_4
позов є тотожнім його позовним вимогам
до ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, по яких
ухвалено рішення Косівського
районного суду від 29.10.2013 року, що
набрало законної сили, а тому суд
правомірно закрив провадження у справі
на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів не вбачає
інших порушень норм процесуального
права, які б могли вплинути на
правильність та законність
постановленої судом ухвали.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
що відповідно до ст.312 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення ухвали суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Косівського районного суду від
15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Г.П. Мелінишин

Г.І. Шалаута