15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Журавель В.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 3 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 13 серпня 2014
року

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_5 про
припинення правовідносин.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що 17 грудня

2007 року вона надала ОСОБА_5 нотаріально
посвідчену довіреність представляти
її інтереси, що стосується
підприємницької діяльності. Вироком
Рівненського міського суду від 22
листопада

2010 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 22 лютого 2011 року, ОСОБА_6 засуджено
за ч. 1

ст. 212, ч. 2 ст. 358, ст. 75 КК України, до двох
років обмеження волі з позбавленням
права займатись фінансовою
господарською діяльністю строком на
два роки, та звільнено від відбування
покарання з випробуванням строком два
роки. Зазначає, що зібрані у
кримінальній справі докази свідчать
про те, що ОСОБА_5, будучи
зареєстрований як підприємець, не
проводив підприємницьку діяльність
від свого імені, а взяв доручення від
ОСОБА_7 для проведення
фінансово-господарських операцій саме
з метою ухилення від сплати податків і
при цьому підробляв податкові
декларації, подавши їх до податкового
органу від імені ОСОБА_7 Згідно
повідомлення Державної податкової
служби у Рівненській області від 25
липня 2009 року № 13323/09-а у порушення
кримінальної справи щодо ОСОБА_7 за
фактами ухилення від сплати податків
та підроблення документів за ознаками
злочинів передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст.
358 КК України 28 квітня 2009 року
відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України. Наданою довіреністю вона не
уповноважувала відповідача на
ухилення від сплати податків, а тим
більше на вчинення злочинів.
Фальсифікуючи податкову звітність
ОСОБА_7, ОСОБА_6 вчинив комерційне
представництво на підставі
довіреності з перевищенням
повноважень, про що перед нею
звітувався, і вона такі правочини не
схвалила. Постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від

11 вересня 2013 року задоволено позовні
вимоги Державної податкової інспекції
в м. Рівне до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості та стягнуто з позивача
податкову заборгованість в розмірі 829
899 грн

87 коп. На виконання рішення суду видано
виконавчий лист, на підставі якого
відділом ДВС Рівненського міського
управління юстиції постановою від 17
лютого 2014 року відкрито виконавче
провадження. Тому позивач просила
змінити та припинити правовідношення
зобовʼ?язального характеру позивача,
звільнивши останню від стягнення з неї
податкової заборгованості.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від

3 червня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення
правовідносин відмовлено за
недоведеністю.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 13 серпня

2014 року рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від

3 червня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та хвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги, мотивуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що представник не є учасником
правовідношення, яке виникає внаслідок
вчинення ним правочину від імені
довірителя, а вчинені ним правочини
створюють обовʼ?язки для особи, яку він
представляє та залишає її
відповідальною за їх неналежне
виконання, а також враховано, що строк
дії довіреності закінчився та в період
її дії позивачем не ставилось питання
про її скасування чи про припинення
представництва відповідача.

Відповідно до ст. 243 ЦК України
комерційним представником є особа, яка
постійно та самостійно виступає
представником підприємців при
укладенні ними договорів у сфері
підприємницької діяльності.
Комерційне представництво одночасно
кількох сторін правочину допускається
за згодою цих сторін та в інших
випадках, встановлених законом.
Повноваження комерційного
представника можуть бути підтверджені
письмовим договором між ним та особою,
яку він представляє, або довіреністю.
Особливості комерційного
представництва в окремих сферах
підприємницької діяльності
встановлюються законом.

Суди встановивши, що строк дії
довіреності закінчився та в період її
дії позивачем не ставилось питання про
її скасування чи про припинення
представництва відповідача, крім того
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 11 вересня

2013 року стягнуто з позивача податкову
заборгованість, яка не скасована та
набрала законної сили, дійшли вірного
висновку відмовивши в задоволенні
позовних вимог, оскільки позивачем не
доведено про порушення її права.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від

3 червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від 13 серпня
2014 року, тому що судові рішення законні
та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від

3 червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від 13 серпня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про припинення правовідносин
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко В.І. Журавель Ю.Г.
Іваненко