Номер провадження: 22-ц/785/9220/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Громіка Р.Д.,

Парапана В.Ф.,

при секретарі:
Фабіжевській Т.С.

за участю: відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 24 вересня 2014 року за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, ОСОБА_5, про утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання,

в с т а н о в и л а:

02 липня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
неї з відповідачем ОСОБА_3 народився
син ОСОБА_5. З 01 вересня 2013 року син
навчається у Морехідному училищі ім.
О.І. Маринеска Одеської національної
морської академії, строк закінчення
навчання 30 червня 2016 рік. З моменту
досягнення сином повноліття він
перебуває лише на її утриманні і
проживає разом з нею. Витрати на
навчання сина є для неї занадто
великими і самостійно вона не в змозі
забезпечити дитині все необхідне для
нормального життя і здоров'я.

Посилаючись на ці обставини, позивачка
просила суд стягнути з відповідача
ОСОБА_3 на її користь аліменти на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 в
розмірі ? частини з усіх видів доходів,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
певної категорії громадян, починаючи з
дня подачі позовної заяви до суду і до 30
червня 2016 року - строку закінчення
сином навчання.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився.

Позивачка ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5
також в судове засідання не з'явилися.

Рішенням суду першої інстанції позов
ОСОБА_4 задоволено. Суд стягнув з
відповідача ОСОБА_3 на користь
позивачки аліменти на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ?
частини всіх видів заробітку (доходів),
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
людини відповідного віку, починаючи з 02
липня 2014 року до 30 червня 2016 року, та у
дохід держави судовий збір в сумі 243,60
грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
просить рішення суду першої інстанції
змінити й ухвалити нове рішення, яким
стягнути з нього на утримання сина
ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1000 гривень
щомісячно, починаючи з вересня 2014 року
по 30 червня 2016 року, мотивуючи тим, що
судом першої інстанції при визначенні
розміру аліментів порушені норми
матеріального та процесуального права.

Позивачка ОСОБА_4 та третя особа,
ОСОБА_5, в судове засідання не з'явилися,
про розгляд справи сповіщені належними
чином, просять розглянути справу за їх
відсутністю.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у даному випадку їх неявка в
суд не перешкоджає розглядові справи і
не порушує право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3,
його пояснення на апеляцію,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню за
таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 199 СК
України, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 приходиться батьком
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

ОСОБА_5 проживає з матір'ю (а.с. 10), з 01
вересня 2013 року навчається у
Морехідному училищі ім. О.І. Маринеска
Одеської національної морської
академії, строк закінчення навчання 30
червня 2016 рік (а.с. 11,12).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що син сторін
у справі навчається й потребує
матеріальної допомоги.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції в повному обсязі погодитися
неможливо, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

У п. 20 постанови №3 Пленуму «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року Верховний Суд України роз'яснив,
що обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного процесу
позивачка та відповідач повинні були
довести в судовому засіданні належними
та допустимими доказами ті обставини,
на які він посилався як на підставу
своїх вимог та на запереченні проти
позову.

В порушення положень ст. ст. 10, 60, 179, 212,
213, 214 ЦПК України суд першої інстанції
не перевірив належним чином обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору, а саме щодо
матеріального становища платника
аліментів та наявності у нього інших
утриманців, а також матеріального
становища позивачки, та не надав
правильної оцінки наявним справі
доказам.

Частиною 2 ст. 303 ЦПК України
передбачено, що апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Колегія суддів вважає, що у даному
випадку докази були досліджені судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права, тому апеляційний
суд має законні підстави для
встановлення обставин, що мають
значення для справи, та дослідження й
оцінки наявних у справі доказів, а
також доказів, які додані до
апеляційної скарги.

До апеляційної скарги у підтвердження
свого матеріального стану відповідач
ОСОБА_3 надав докази на підтвердженні
того, що на його утриманні у нього
перебуває мати ОСОБА_8, яка страждає
захворюванням Паркінсона та є
інвалідом I групи з 2002 року та потребує
постійного догляду і регулярного
дорогого лікування (а.с.33) та його
рідний брат ОСОБА_9, який є інвалідом II
групи (а.с. 34).

Поза увагою колегії суддів не може
залишитись і той факт, що ОСОБА_5
навчаючись на другому курсі
Морехідного училища ім. О.І. Маринеска
Одеської національної морської
академії знаходиться на частковому
державному утриманні (бюджетна форма
навчання) (а.с.10)

У частині 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні не встановлено, що
відповідач має постійний дохід.

Аналізуючи зазначені положення закону,
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України, враховуючи вказані обставини
та оцінуючи докази, надані сторонами у
справі з урахуванням їх
переконливості, належності і
допустимості кожний доказ окремо та у
їх сукупності, колегія суддів приймає
їх до уваги й вважає, що в судовому
засіданні доведено те, що відповідач
має можливість надавати сину допомогу
в твердій грошовій сумі в розмірі 1000
грн. щомісяця.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

За таких обставин, виконуючи
повноваження суду апеляційної
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про те, що з відповідача
ОСОБА_3 на утримання сина слід
стягувати аліменти в твердій грошові
сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця,
починаючи з 02 липня 2013 року і до
закінчення сином навчання - 30 червня 2016
року, але не більш як досягнення ним
23-річного віку.

Порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, а саме, ст. ст. 212,
213, 214 ЦПК України, та матеріального
права, ст. ст. 199, 200, 182 СК України, у
відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для зміни рішення
суду й ухвалення нового рішення про
задоволення позову частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4,
313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити, рішення Іллічівського
міського суду Одеської області від 24
вересня 2014 року змінити й ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_5 про утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання,
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Харків, зареєстроване
місце проживання: АДРЕСА_2, на утримання
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код картки платника
податків НОМЕР_1, зареєстроване місце
проживання: АДРЕСА_1, в твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 гривень
щомісячно, починаючи з 02 липня 2013 року і
до закінчення сином навчання - 30 червня
2016 року, але не більш як досягнення ним
23-річного віку.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О. Панасенков

Р.Д. Громік

В.Ф. Парапан