13 листопада 2014 року
Справа № 2-3/11
УХВАЛА

13 листопада 2014
року          Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого – судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі – Авраменко А.М.,

за участю: позивача – ОСОБА_1,

відповідача – ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську клопотання позивача
про забезпечення позову по цивільній
справі №2-3/11 (провадження №2/0203/1/2014) за
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, третя особа – Управління
Держкомзему в м. Дніпропетровську, про
визнання права спільного користування
земельною ділянкою, усунення перешкод
у користуванні майном шляхом надання
дозволу на встановлення забору та
заборони відповідача користування цим
майном, відшкодування моральної шкоди,
про зобов’язання виконати обов’язок в
натурі, про встановлення розміру
ідеальних часток у праві власності на
нерухоме майно, –

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська перебуває
вищевказана цивільна справа, в ході
розгляду якої 13 листопада 2014 року
позивачем ОСОБА_1 подано письмове
клопотання про забезпечення позову по
даній цивільній справі шляхом
накладення арешту на нерухоме майно –
квартири №4-5, 8, 12, 13 в будинку №41 по вул.
Жуковського в м. Дніпропетровську, а
також шляхом зобов’язання КП «ДМ БТІ»
Дніпропетровської обласної ради
провести інвентаризацію домоволодіння
№41 по вул. Жуковського в м.
Дніпропетровську на предмет ідеальних
часток співвласників домоволодіння
станом на 2014 рік (Т.3, а.с.80). В
обґрунтування своєї заяви про
забезпечення позову ОСОБА_1 послався на
те, що його позовними вимогами є зміна
ідеальних часток співвласників
вказаного домоволодіння, а тому
належним видом забезпечення позову, на
думку позивача, є проведення
інвентаризації такого домоволодіння
на предмет ідеальних часток, які снують
в натурі станом на 2014 рік.

В судовому засіданні позивач свою
заяву про забезпечення позову
підтримав, просив її задовольнити в
повному обсязі з викладених вище
підстав.

Відповідач ОСОБА_2 клопотання позивача
не підтримала.

Інші учасники розгляду справи в судове
засідання не з’явились, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, в зв’язку із чим суд
вважає за можливе здійснити розгляд
клопотання позивача за фактичної явки
учасників розгляду справи.

Вислухавши пояснення сторін, які
з’явились в судове засідання,
ознайомившись із заявою про
забезпечення позову та матеріалами
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Так, як вбачається з матеріалів
цивільної справи №2-3/11, в провадженні
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська перебуває позовна
заява ОСОБА_1 про визнання права
спільного користування земельною
ділянкою, усунення перешкод у
користуванні майном шляхом надання
дозволу на встановлення забору та
заборони відповідача користування цим
майном, відшкодування моральної шкоди,
про зобов’язання виконати обов’язок в
натурі, про встановлення розміру
ідеальних часток у праві власності на
нерухоме майно. Предметом спору за
даною справою, з урахуванням
неодноразового уточнення позовних
вимог, залишення частини таких вимог
без розгляду за ухвалою суду від 13
листопада 2014 року, є право користування
сторін та усунення позивачу з боку
відповідачів перешкод у користуванні
земельною ділянкою, на якій
розташоване домоволодіння №41 по вул.
Жуковського в м. Дніпропетровську, яке
належить на праві спільної часткової
власності сторонам-фізичним особам по
справі, відшкодування позивачу
моральної шкоди відповідачами в
солідарному порядку, виконання
обов’язку в натурі та встановлення
розміру ідеальних часток
співвласників зазначеного
домоволодіння.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи. При
цьому в заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв’язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
потрібні для забезпечення позову. Та ж
норма цивільно-процесуального
законодавства встановлює, що
забезпечення позову допускається, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, а отже
встановлює обов’язок для особи, яка
звертається до суду із заявою про
забезпечення позову, довести
необхідність вчинення судом таких
процесуальних дій.

Згідно ст.152 ЦПК України позов може бути
забезпечений в тому числі шляхом
накладення арешту, що належить
відповідачеві і знаходиться у нього
або в інших осіб. Уразі необхідності
судом можуть бути застосовані інші
види забезпечення позову. Суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову. Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позовними вимогами.

Таким чином, з викладеного вбачається,
що умовою забезпечення позову є
доведення позивачем перед судом
спрямованості такого процесуального
заходу саме на забезпечення виконання
можливого рішення суду, ухваленого на
користь ОСОБА_1, виникнення утруднень
чи взагалі неможливості виконання
можливого рішення суду на користь
позивача без застосування
запропонованих ним заходів
забезпечення позову. Однак, дані
обставини позивачем ОСОБА_1 в контексті
обраних ним видів забезпечення позову
не доведені перед судом жодними
доказами. Зокрема, необхідність
накладення арешту на домоволодіння
взагалі жодним чином не мотивована, в
заяві про забезпечення позову
посилання на необхідність накладення
арешту міститься лише в резолютивній
її частині, де викладена вимоги заяви, а
решта змісту заяви та пояснень
позивача – посилання на порядок та
строки розгляду поданої ОСОБА_1 заяви
про забезпечення позову. Крім того, з
пояснень самого позивача частина
квартир домоволодіння, на які він
просить накласти арешт, фактично не
існують, а докази щодо вірогідного
відчуження найближчим часом квартир
відповідачами в суду немає, позивачем
не надано. З урахуванням викладеного та
змісту позовних вимоги (позивач не
претендує на квартиру жодного
відповідачів у домоволодінні) є
незрозумілим яким чином накладення
арешту на певні квартири домоволодіння
попередить утруднення чи неможливість
виконання рішення суду по даній справі,
у випадку його ухвалення на користь
ОСОБА_1

Щодо обраної позивачем як виду
забезпечення позову другої вимоги –
про зобов’язання БТІ здійснити
інвентаризацію згаданого
домоволодіння, то виходячи зі змісту
позовних вимог ОСОБА_13, предмету
доказування по справі, інвентаризація
будинку є скоріше вимогою про
забезпечення доказів ані ж позову,
оскільки саме на підставі результатів
такої інвентаризації позивач може
будувати свої конкретні вимоги щодо
визначення розміру ідеальних часток
співвласників домоволодіння та права
користування земельною ділянкою, на
якій воно розташоване, на стадії
розгляду справи. Проведена в ході
розгляду справи інвентаризація
домоволодіння після ухвалення рішення
у справі на користь позивача, зокрема в
частині визначення ідеальних часток
співвласників домоволодіння,
стягнення моральної шкоди, усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою (відмосткою) тощо, жодним
чином не може і не забезпечить
виконання такого рішення суду, тобто не
попередить виникнення складнощів чи
неможливості виконання рішення суду, а
саме така мета і покладена законом на
забезпечення позову. Відтак, даний вид
забезпечення позову є неналежним і
таким, що взагалі не стосується
забезпечення можливості виконання
рішення суду, у випадку його ухвалення
на користь позивача.

Таким чином, враховуючи, що позивачем
не обґрунтовано належним чином
необхідність та види забезпечення
позову, його співмірність із
заявленими позовними вимогами, не
доведено, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у випадку ухвалення його на
користь позивача, не доказано, що
відповідачі будуть ухилятись від
виконання такого рішення суду, суд
приходить до висновку, що клопотання
позивача про забезпечення позову є
необґрунтованим, а тому задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.151-153, 208, 210 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позивачу у задоволенні його заяви про
забезпечення позову по цивільній
справі №2-3/11 (провадження №2/0203/1/2014) за
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, треті особи – Управління
Держкомзему в м. Дніпропетровську, про
визнання права спільного користування
земельною ділянкою, усунення перешкод
у користуванні майном шляхом надання
дозволу на встановлення забору та
заборони відповідача користування цим
майном, відшкодування моральної шкоди,
про зобов’язання виконати обов’язок в
натурі, про встановлення розміру
ідеальних часток у праві власності на
нерухоме майно – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
через Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська до Апеляційного суду
Дніпропетровської області апеляційної
скарги протягом 5 днів з дня
проголошення ухвали. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення ухвали, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п’яти днів
з дня отримання її копії.

Суддя

Ф.Ф. Маймур