АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № № апеляційного
провадження:22-796-2388 Головуючий у суді
першої інстанції: Ільєва Т.Г. Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Семенюк
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.,

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 20 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів , -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 20 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3,
аліменти у твердій грошовій сумі на
утримання дитини - доньки ОСОБА_5 по 1210
грн. щомісячно , починаючи з 2 серпня 2013
року і до повноліття дитини, з
індексацією стягуваних сум відповідно
до закону.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Держави
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Допущено негайне виконання рішення в
частині стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 аліментів на дитину у межах суми
платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позов задовольнити
у повному обсязі, вважаючи, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційних
скарг, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що у серпні 2013 року
позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача про стягнення аліментів,
посилаючись в обґрунтування своїх
вимог на те, що 14 грудня 1989 року між нею
та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від шлюбу
мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 6 липня 2012
року, рішенням Печерського районного
суду м. Києва шлюб між ними розірвано.
Зазначає, що відповідач ухиляється від
обов'язку утримувати дитину, не
цікавиться долею доньки, не приймає
участі у її вихованні, матеріальної
допомоги добровільно не надає. Просила
суд стягнути із ОСОБА_4 аліменти на
утримання дочки, ОСОБА_5 у розмірі Ѕ
частки від усіх видів заробітку
відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 14 грудня 1989 року( а.с.5).

Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 6 липня 2012 року шлюб
між сторонами розірвано ( а.с. 3).

Від шлюбу сторони мають повнолітнього
сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
неповнолітню доньку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За положенням ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, суд за заявою платника
або одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій формі.

Задовольняючи позов частково,
визначаючи аліменти у твердій грошовій
сумі у розмірі 1210 грн., суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
ніде не працює, а донька проживає разом
із матір'ю, яка нею опікується та несе
витрати на її утримання. Розмір
аліментів дорівнює розміру
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Колегія суддів не може погодитися з
доводами апелянта про те, що суд,
стягуючи аліменти в твердій грошовій
сумі вийшов за межи позовних вимог, що
вона просила суд стягнути аліменти у
розмірі Ѕ частини від усіх видів
заробітку, а на її користь стягнуто
тверду грошову суму, оскільки суд
першої інстанції, вирішуючи питання
про стягнення аліментів, виходив з
положень ст. 184 СК України, з
врахуванням, що відповідач офіційно
ніде не працює, має нерегулярний та
мінливий дохід.

Також колегія суддів не може
погодитися з доводами апеляційної
скарги про те, що судом першої не
встановлено та не перевірено дійсний
дохід відповідача, оскільки відповідно
до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Позивачем не надано доказів на
підтвердження заявлених вимог.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують і не
впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду першої інстанції
постановлено з дотриманням норм
діючого законодавства, висновки суду
відповідають обставинам справи,
колегія суддів не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 20 грудня 2013 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді