Справа № 509/5238/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Овідіополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
колективного сільськогосподарського
підприємства ім. А.В. Трофімова,
Молодіжненської сільської ради
Овідіопольського району про визнання
права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В
И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з названим позовом, в якому
зазначив, що 19.01.2001 р. він подав заяву на
і'мя директора колишнього учгоспу ім.
Трофимова Овідіопольського району про
придбання майнового комплексу, який
складається з: одноповерхового жилого
будинку розміром 8,60х4,60 м;
одноповерхової будівлі їдальні
розміром 4,90х6,00 м; двоповерхового
жилого будинку розміром 6,20х3,10 м;
одноповерхової майстерні розміром
9,00х7,50 м; одноповерхового будинку
охорони розміром 7,50х3,50 м з прибудовою
розміром 2,30х1,60 м; одноповерхової лазні
розміром 7,70х3,30 м з навісом розміром
3,70х5,25 м; одноповерхової теплиці
розміром 7,00х33,00 м, одноповерхової
незавершеної будівлі розміром 7,00х3,80 м
для утримання тварин; одноповерхової
незавершеної будівництвом
адміністративної будівлі розміром
4,65х4,50 м, одноповерхового жилого
будинку розміром 9,00х3,00; двох дворових
вбиралень; металевого складу розміром
7,00х6,00 м; металевого боксу-гаражу
розміром 10,00х10,00 м, теплиці розміром
30,50х7,00м; металевого навісу розміром
4,00х4,00; огорожі; трьох воріт; трьох
цистерн; цементного покриття.
Зазначене майно йому не було передано,
але з 2001 року і по теперішній час, тобто
більше десяти років, він відкрито та
безперервно користується ним і
колишній власник цього майна ніяких
вимог про його повернення не заявляв.

З підстав набувальної давності позивач
просив визнати за ним право власності
на зазначене вище нерухоме майно.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав.

Представник КСП ім. А.В.Трофимова щодо
позову не заперечував і пояснив, що
спірний майновий комплекс (польовий
стан) був побудований позивачем за його
власні кошти, ні колишнє державне
підприємство учгосп ім.А.В.Трофимова,
ні його правонаступник КСП ім. А.В.
Трофимова ніякого відношення до цього
майна не мають. (а.с. 36)

Молодіжненська сільська рада не
заперечувала щодо позову ОСОБА_1 і
просила розглянути справу за
відсутності її представника. (а.с. 33)

Заслухавши пояснення предстаників
позивача та КСП ім. А.В. Трофімова, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що спірне нерухоме
майно у виді майнового комплексу не є
чужим для позивача, а самочинно
побудоване саме позивачем. Воне не
належало колишньому учгоспу ім. А.В.
Трофімова та його правонаступнику КСП
ім. А.В. Трофімова.

Зазначені обставини підтверджені, як
поясненнями предстаників сторін, так і
заявою позивача від 29.01.2000 р. на ім'я
директора колишнього учгоспу ім. А.В.
Трофімова, у якій позивач просив взяти
спірне майно на баланс учгоспу. (а.с. 4)

Статтею 376 ЦК України встановлено, що
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього. Право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 9 закону «Про
архітектурну діяльність» будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів у порядку,
визначеному ст. 24 закону «Про
планування і забудову територій»,
тобто заінтересовані особи зобов'язані
отримати від виконавчих органів
відповідних рад дозвіл на будівництво
об'єкта містобудування.

Земельна ділянка позивачу, на якій
розташоване самочинно побудоване ним
спірне нерухоме майно, в установленому
законом порядку ні у власність, ні в
оренду не передавалась.

Дозвіл органу державної влади на
будівництво спірного майна позивачу не
видавався, відсутній затверджений в
установленому законом порядку проект
будівництва нерухомого майна та дозвіл
інспекції архітектурно-будівельного
контролю на початок проведення
будівельних робіт.

З приводу прийняття до експлуатації
нерухомого майна позивач до
Молодіжненської сільської ради чи до
інспекції архітектурно-будівельного
контролю не звертався і це майно до
цього часу в установленому законом
порядку не прийнято до експлуатації.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п. 9 постанови від
30.03.2012 р. №6 роз'яснив, що при розгляді
справ зазначеної категорії судам слід
мати на увазі, що відповідно до статті 26
Закону № 2780-XII спори з питань
містобудування вирішуються радами,
інспекціями державного будівельного
архітектурного контролю у межах їх
повноважень, а також судом відповідно
до законодавства. За загальним
правилом кожна особа має право на
захист свого цивільного права лише в
разі його порушення, невизнання або
оспорювання (частина перша статті 15 ЦК,
частина перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду
з позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Позивач за набувальною давністю
намагається в судовому порядку визнати
право власності на самочинно
побудоване ним нерухоме майно, а тому
законні підстави для задоволення
позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 8 ч.1, 344, 375, 376 ЦК
України, п.п. 2,4,6,8-12 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. №6,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
колективного сільськогосподарського
підприємства ім. А.В. Трофімова,
Молодіжненської сільської ради
Овідіопольського району про визнання
права власності на нерухоме майно
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Овідіопольський районний суд протягом
10 днів дня його оголошення.

Суддя: В. М. Курочка