Справа
№705/3189/13-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:
головуючого судді Резнік
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Умань справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частку в майні та
усунення перешкод в користуванні
майном, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про
розподіл майна подружжя, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
визнання права власності на частку в
майні та усунення перешкод в
користуванні майном. В позові вона
вказує, що 11 березня 1994 року вона
зареєструвала шлюб з відповідачем,
який було розірвано 08 червня 2010 року, в
відділі РАЦС по м. Умані, Уманського
міськрайонного управління юстиції у
Черкаській області. Від спільного
проживання у них народилась донька -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час спільного
проживання за спільні кошти подружжя в
інтересах сім'ї придбали гараж НОМЕР_2 в
Уманському авто гаражному кооперативі
«Дачний». Також, за спільній кошти
1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Не
дивлячись на формальне розірвання
шлюбу сторони до липня 2010 року
продовжували проживати однією сім'єю в
квартирі АДРЕСА_1, та весь цей час
користувались спільно нажитим майном.
Після того, як відповідач залишив
родину в кінці липня 2010 року, він забрав
ключі від гаража та автомобіля, тому
ОСОБА_1 не має можливості зайти в гараж,
користуватись ним, користуватись іншим
майном, яке залишилось у підвалі
гаража, не має можливості
користуватись автомобілем, чим
порушуються її законні права та
інтереси, а тому вона змушена
звернутись до суду з відповідним
позовом . В позові вона ставить питання
про визнання за нею ОСОБА_1: права
власності на ? частину гаража НОМЕР_2
гаражному кооперативі «Дачний»в м.
Умань Черкаської області; права
власності на ? частину автомобіля ВАЗ
стягнення з відповідача судових витрат
по справі. Також в позові ставиться
питання про зобов'язання відповідача
не чинити перешкоди у користуванні
гаражем НОМЕР_2 у гаражному
кооперативі «Дачний»в м. Умань
Черкаської області та автомобілем ВАЗ
27.06.2013 року відповідач по справі
ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву
про розподіл майна подружжя. В
зустрічному позові він вказує, що
позивачка в первісному позові
зазначила лише незначну частину
спільного майна, що підлягає розподілу.
Решту майна на значно більшу суму, яке
перебуває в користуванні ОСОБА_1, вона
не зазначила. Тому ця обставина змусила
ОСОБА_2 звернутись до суду з зустрічним
позовом про розподіл майна подружжя.
Так, позивач по зустрічному позову
вказує, що за час спільного проживання
з ОСОБА_1 у трикімнатній квартирі
АДРЕСА_1, вони придбали: набір кухонних
меблів з 5-ти предметів - вартістю 3000
грн.; газову плиту LG - вартістю 1500 грн.;
витяжку над плитою - вартістю 250 грн.;
кухонний куточок зі столом - вартістю
1500 грн.; пральну машина-автомат -
вартістю 2000 грн.; шафу- купе - вартістю
3000 грн.; диван - ліжко - вартістю 2500 грн.;
меблі для вітальні, а саме стінку з
5-ти предметів вартістю 4000 грн.; м'який
куточок для кімнати - вартістю 3000 грн.;
комп'ютер - вартістю 4000 грн.; стіл під
комп'ютер - вартістю 500 грн.; піаніно
коричневого кольору - вартістю 300 грн.;
дві люстри вартістю відповідно - 250 та
300 грн., а всього придбали майна на
загальну суму 26 100 грн. Крім того ОСОБА_2
вказує, що подружжя проживало у
квартирі ОСОБА_1, яка належить її на
праві особистої власності. Під час
спільного проживання вони провели в
ній ремонт, на благо влаштування
квартири. ОСОБА_2 вказує, що вони
витратили на проведення ремонту - 6600
грн. Після припинення спільного
проживання ОСОБА_2 з квартири ОСОБА_1
забрав лише свої особисті речі, а
спільно придбані речі залишились у неї
і розподілити їх у добровільному
порядку вона не бажає. Враховуючи те, що
ОСОБА_2 на даний час не має житла, де міг
би розмістити належну йому частину
майна, яка знаходиться у ОСОБА_1, то він
не заперечує, щоб вказане майно
залишилось у ОСОБА_1, але вона в такому
випадку зобов'язана компенсувати
ОСОБА_2 половину його вартості у сумі -
роботи являються невід'ємною частиною
квартири, то вони також повинні
залишитись у власності ОСОБА_1, але вона
повинна компенсувати ОСОБА_2 половину
їх вартості у сумі - 3300 грн. Таким чином,
позивач по зустрічному позову
зазначає, що загальна сума компенсації
за частину спільно придбаного майна, на
яке він має право і яке знаходиться у
Що стосується розподілу майна, яке
вказане у позові ОСОБА_1 про визнання
права власності на частку в майні, то на
думку відповідача по первісному
позову розподілу підлягає лише
вартістю 3000 грн., який є спільною їх
власністю. Що стосується гаража
НОМЕР_2 в авто гаражному кооперативі
«Дачний», то він розподілу не підлягає,
оскільки не є спільною власністю
подружжя. Власником гаража є ОСОБА_3, а
ОСОБА_2 його лише орендує і сплачує за
нього в кооператив необхідні внески.
Відповідно до ухвалу судді
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області Маринчука М.П. від
03 жовтня 2013 року - зустрічний позов
ОСОБА_2 був об»єднаний в одне
провадження з первісним позовом
Відповідно до ухвали суду до
участі у справі в якості третьої особи
без самостійних вимог було залучено
03 грудня 2013 року вказана
цивільна справа була повернута в
канцелярію суду і передана на
автоматичний розподіл у зв»язку і з
досягненням суддею, в провадженні
якого вона перебувала, граничного віку
перебування на посаді - 65 років.
Відповідно ухвали судді
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 10 грудня 2013
року, за результатом автоматичного
розподілу, вказана цивільна справа
була прийнята до провадження судді
В судовому засіданні представник
по дорученню позивача по первісному
позову та відповідача по зустрічному
позову ОСОБА_5 та ОСОБА_1 позов
підтримали, посилаючись на викладені в
ньому обставини, та просили суд визнати
за ОСОБА_1 право власності на ? частину
гаража НОМЕР_2 в гаражному кооперативі
«Дачний» в м. Умань та визнати за нею
право власності на ? частину автомобіля
спільної сумісної власності подружжя
та усунути перешкоди в користуванні
вказаним майном. ОСОБА_1 зазначила, що
вказаний гараж був ними куплений ( коли
точно вона вказати не змогла) за 800
доларів. Договір у письмовій формі не
укладався і при цьому вона пояснила, що
гараж вони купляли у ОСОБА_3, а гроші
передавали « ОСОБА_8». Вимоги
зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя, представник
по дорученню та ОСОБА_1 не визнали.
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила,
що майно перераховане в зустрічній
позовній заяві не є спільною власністю
подружжя, окрім піаніно, яке в даний час
нею передано у користування іншим
людям і вона не заперечує, щоб ОСОБА_2
забрав його собі. Що стосується інших
речей вказаних у зустрічній позовній
заяві, то ОСОБА_1 пояснила:
- набір кухонних меблів з 5-ти
предметів в 2006 році за 1 300 грн. купив її
батько ОСОБА_6; газову плиту LG ,
вартість якої вказано в зустрічному
позову в сумі 1500 грн. та комп'ютер
вартість якого вказано в зустрічному
позову в сумі 4000 грн.- ОСОБА_2 забрав
собі і в неї вказаних речей не має, а
вона зараз користується газовою плитою
«ІНДЕЗІТ», яка не об»єктом спільної
сумісної власності; інші речі вказані
ОСОБА_2 в зустрічному позові, а саме
витяжку над плитою - вартістю 250 грн.,
кухонний куточок зі столом - вартістю
1500 грн, пральну машина-автомат -
вартістю 2000 грн, шафу- купе - вартістю
3000 грн., диван - ліжко - вартістю 2500 грн.,
меблі для вітальні, а саме стінку з
5-ти предметів вартістю 4000 грн., м'який
куточок для кімнати - вартістю 3000 грн.,
стіл під комп'ютер - вартістю 500 грн. та
дві люстри вартістю відповідно - 250
грн. та 300 грн. - вони з ОСОБА_2 не
купували і таких речей у неї не має. Що
стосується проведення ремонтних робіт
у квартирі і відповідних витрат, то
ОСОБА_1 позов в цій частині не визнала
і пояснила, що ніяких ремонтних робіт
вони не проводили і відповідно не було
ніяких витрат у зв'язку із цим.
Представник по дорученню
відповідача по первісному позову та
позивача по зустрічному позову ОСОБА_7
та ОСОБА_2 первісний позов про
визнання права власності на частку в
майні визнали частково, що стосується
автомобіля. З приводу гаража вони позов
не визнали та пояснили, що вказаний
гараж не є власністю ОСОБА_2 та що
відповідний гараж на праві власності
належить ОСОБА_3, який був судом
залучений до участі у справі у якості 3
особи.Оскільки гараж належить іншій
особі і ОСОБА_2 ним лише користується,
то він не може бути об»єктом розподілу,
як спільна власність подружжя.
Зустрічний позов вони підтримали в
повному обсязі, посилаючись на
викладені в ньому обставини.
Третя особа - ОСОБА_3 в судовому
засідання пояснив, що він є власником
гаража НОМЕР_2 в гаражному кооперативі
«Дачний» в м. Умань, однак
підтверджуючих документів він надати
не може, оскільки вони знаходяться,
мабуть, в БТІ. Він пояснив , що
приблизно в 1984 році він став членом
відповідного гаражного кооперативу і
побудував гараж. Потім десь з 2001 року
по 2009 рік він був у Росії і передав
гараж у користування його двоюрідному
брату - ОСОБА_8 ( умов на яких
предавався гараж у користування він
пояснити не зміг і будь-яких
підтверджуючих документів сказав, що
додати не може). Гараж він не продавав і
ні від кого ніяких грошей не отримував.
Уже потім він дізнався, що гаражем
користується ОСОБА_2, який і сплачував
Суд, заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що первісний
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частку в майні та
усунення перешкод в користуванні
майном підлягає задоволенню частково,
а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_3, про розподіл
майна подружжя - не підлягає до
Згідно ст. 22 КпШС України „Майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування, розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і втому разі, якщо один
з них був зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку".
Згідно ст. 28 КпШС України „В разі
поділу майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними".
В статті 60 СК України встановлено, що
майно, набуте подружжям під час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку. У разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором (ч.1 ст. 70 СК
України). Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
Відповідно до вимог ст.71 СК України,
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007року за 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», - поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями 69
- 72 СК та ст.372 ЦК України.
Стаття 372 ЦК України визначає, що майно,
що є у спільній сумісній власності,
може бути поділене між співвласниками
за домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається , що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення. У разі поділу
майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи. Також, до складу майна,
що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб.
Крім того, вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення ч.4, 5 ст.71 СК
України щодо обов'язкової згоди одного
з подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.
За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.365
ЦК України, за умови звернення
подружжя, чи одного з них, до суду з
таким позовом та попереднього
внесення на депозитний рахунок суду
відповідної грошової суми. Депозитний
рахунок Уманського міськрайонного
суду Черкаської області відсутній.
Також, як зазначено у вказаній вище
Постанові Пленуму Верховного суду
України - рівність прав кожного із
подружжя на володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, та необхідність взаємної
згоди подружжя на розпорядження
майном, що є об'єктом права його
спільної сумісної власності,
передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.
Відповідно до ст. 57 ч.. 1 ЦПК України -
доказами є будь-які фактичні дані на
підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін. При цьому ч. 2 ст. 57 ЦПК України
вказано, що ці дані встановлюються в
т.ч. - на підставі висновків експертів.
Згідно з вимогами ст. 66 ЦПК України
висновок експерта - це докладний опис
проведених експертом досліджень,
зроблені в результаті них висновки та
обґрунтовані відповіді на питання
задані судом.
Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні достовірно
встановлено, що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 11 березня 1994
року, який був розірваний, відповідно
до рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 30 червня 2000
Зі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
встановлено, що автомобіль марки ВАЗ
належить ОСОБА_2. Сторони по справі в
судовому засіданні визнали факт
придбання автомобіля під час
перебування в шлюбі.
Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що сторони по справі під
час перебування у шлюбі придбали
вищевказаний автомобіль. Суд вважає, що
автомобіль є спільною сумісною
власністю подружжя і кожен з подружжя
має право власності на 1/2 частину
вказаного спірного майна. При цьому
судом встановлено, що автомобілем
користується ОСОБА_2, який зберігає
його в орендованому гаражі в гаражному
кооперативі, отже ОСОБА_1 має
перешкоди у користуванні її майном.
Тому первісний позов ОСОБА_1 в цій
частині підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.
Доказування не може ґрунтуватися на
На позивача покладений обов'язок з
врахуванням предмету і підстав позову
довести в суді ті обставини на які він
посилається, як на підставу своїх
позовних вимог і відповідно, що є
підстави до застосування до спірних
правовідносин відповідних положень
Цивільного кодексу України. Тобто,
відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України -
позивач повинен довести за допомогою
належних та допустимих доказів, з
урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК
України, зазначені ним обставини.
Що стосується вимог первісного позову
в частині розподілу гаража та
усунення перешкод у користуванні ним,
то під час слухання справи по суті
сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , належних і
допустимих доказів (документів), які б
підтверджували правовий статус та
належність гаража та земельної
ділянки під гаражом про поділ і
визнання права власності на який ( м.
Умань гаражний кооператив «Дачний»
НОМЕР_2) іде мова в позові ОСОБА_1 - не
надали і не ставили питання про їх
витребування. При цьому до матеріалів
справи долучено лише належним чином не
завірена ксерокопія державного акту
на право власності на земельну
ділянку, що належить авто гаражному
кооперативу «Дачний» за адресою м.
Умань, вул.. Залізняка, 10-а. Оригінал чи
належним чином завірена копія
відповідного документу для огляду в
судовому засіданні не надавались..
Беручи до уваги вищевикладене, суд не
вбачає підстав для задоволення
первісного позову в цій частині у
зв»язку з недоведеністю правового
статусу відповідного майна, як об»єкта
спільної сумісної власності подружжя.
Що стосується вимог зустрічного позову
про розподіл майна, то відповідач по
зустрічному позову ОСОБА_1 категорично
заперечувала, що вказане майно є у неї
і, що воно взагалі є об»єктом
спільної сумісної власності подружжя,
окрім піаніно, яке знаходиться в даний
момент у інших осіб у користуванні і на
яке ОСОБА_1 взагалі не претендує. Під
час розгляду справи позивач по
зустрічному позову ОСОБА_2 до позову
належних і допустимих доказів ( в т.ч.
документів з врахуванням об»єктів
розподілу), які б підтверджували
правовий статус та належність
відповідного майна сторонам про
поділ і визнання права власності на
яке іде мова в позові ОСОБА_2 - не надав
і не ставив питання про їх
витребування. Таким чином, при
викладених обставинах, у зв'язку з тим,
що позивач по зустрічному позову не
довів тих обставин, на які він
посилається в своїй позовній заяві -
зустрічний позов не підлягає до
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні
на користь якої ухвалено рішення , суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, а якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволення
яких позивачеві відмовлено.
Беручи до уваги вищевикладене та
керуючись постановою Пленуму ВСУ № 11
від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», та на підставі ст. ст. 60 ч. 1, 68
ч. 2, 70, 71 СК України, ст. ст. 11, 15,16, 202, 203,
215, 328, 368, 369 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 130,
209, 212, 214-215, 294 ЦПК України суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частку в майні та
усунення перешкод в користуванні
майном задовольнити частково.
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1
Визнати за ОСОБА_2 право власності у
спільній сумісній власності подружжя
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.
Визнати за ОСОБА_1 право власності у
спільній сумісній власності подружжя
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкод в користуванні автомобілем
В іншій частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на частку
в майні та усунення перешкод в
користуванні майном відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по справі в розмірі
У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, які беруть участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, протягом 10-и днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Ю.В. Резнік