22-ц/795/439/2014 Головуючий у I інстанції
-Литвиненко І.В. Доповідач - Позігун М.
І.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіПозігуна
М.І.суддів:Губар В.С., Мамонової О.Є.при
секретарі:Халимон Т.Ю.за
участю:скаржника ОСОБА_5, суб єкта
оскарження Счасливої А.В., представника
органу опіки і піклування - Карпенко
Т.М., прокурора Бобруйко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
ухвалу Деснянського районного суду
м.Чернігова від 10 січня 2014 року у справі
за скаргою ОСОБА_5 на дії старшого
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Счасливої Альони Вікторівни,
скасування постанови від 06 грудня 2013
року,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалу Деснянського
районного суду м.Чернігова від 10 січня
2014 року, якою відмовлено в задоволенні
її скарги, та постановити нову ухвалу
про визнання неправомірними дій
головного державного виконавця
Деснянського ВДВС Счасливої А.В. з
винесення постанови від 06 грудня 2013
року у виконавчому провадженні ВП
№40968705; скасування зазначеної
постанови та визнання неправомірними
дій головного державного виконавця
Деснянського ВДВС Счасливої А.В. у
виконавчому провадженні ВП №40968705 з
перевірки виконання судового рішення
за адресою Чернігівської міської
лікарні №1. Незаконність судового
рішення апелянт обгрунтовує
невідповідністю висновків суду про
відсутність підстав для задоволення
скарги фактичним обставинам справи.
ОСОБА_5 зазначає, що в ухваленні
судового рішення брала участь суддя
Литвиненко І.В., щодо якої у заявниці є
сумніви щодо її об'єктивності і
неупередженості і якій заявлявся
відвід, в задоволенні якого було
необгрунтовано відмовлено. Також судом
не було враховано, що виконавчі дії
проводилися не за місцем виконання
рішення, оскільки судове рішення, на
виконання якого видано виконавчий
документ, вимагає від боржника вчинити
певні дії (передати дитину) за чітко
вказаною адресою за кордоном - у США, а
не за місцем проживання або
перебування боржника чи її дитини в
Україні у м.Чернігові. Апелянт вказує,
що судом не враховано, що боржник
ОСОБА_5 мала поважні причини для
невиконання рішення суду, в зв'язку з
тим, що з 29 листопада 2013 року і станом на
06 грудня 2013 року перебувала на
стаціонарному лікуванні у
Чернігівській міській лікарні №1. Крім
того, апелянт вважає необгрунтованим
посилання суду, що права заявниці діями
державного виконавця не порушені,
оскільки суд не взяв до уваги, що
внаслідок неправомірних дій
державного виконавця було порушено її
права: через надмірне хвилювання
заявниця знову потрапила на
стаціонарне лікування, ще більше
погіршилися відносини зі стягувачем, а
також було принижено її честь та
гідність, захист яких передбачено
статтею 28 Конституції України, та
ділову репутацію як фізичної
особи-підприємця.

Заслухавши доповідача, учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, суд приходить до слідуючого
висновку.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувана постанова винесена
державним виконавцем відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця, прав чи інтересів заявника
не порушено.

Такі висновки суду грунтуються на
матеріалах справи та відповідають
вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у Деснянському ВДВС
Чернігівського міського управління
юстиції перебуває виконавче
провадження, відкрите за виконавчим
листом №2/750/1397/13, виданим 26 листопада 2013
року Деснянським районним судом
м.Чернігова, про повернення
неповнолітнього ОСОБА_8 до Сполучених
Штатів Америки за адресою: АДРЕСА_1 у
супроводі батька ОСОБА_10 та матері
ОСОБА_5. Якщо рішення не буде виконано в
добровільному порядку, зобов'язати
відповідачку ОСОБА_5, яка проживає за
адресою: АДРЕСА_2 Україна, передати
неповнолітнього ОСОБА_8 батьку ОСОБА_10
за адресою: АДРЕСА_1

04 грудня 2013 року ОСОБА_5 подала
державному виконавцю заяву про
зупинення виконавчого провадження у
зв'язку з її перебуванням на лікуванні
у стаціонарному лікувальному закладі.

06 грудня 2013 року головним державним
виконавцем Деснянського ВДВС
Чернігівського міського управління
юстиції Счасливою А.В. винесена
постанова, якою залучено працівника
Органу опіки та піклування Деснянської
районної у м.Чернігові ради до участі у
виконавчому провадженні 06 грудня 2013
року о 09 год.00 хв. за адресою: м.Чернігів,
пр-т Миру, 44 в Чернігівській міській
лікарні №1 на весь час проведення
державним виконавцем виконавчих дій за
даною адресою.

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
суб'єкт оскарження при винесенні
зазначеної постанови діяв у
відповідності до Закону України „Про
виконавче провадження".

Так, статтею 11 Закону України „Про
виконавче провадження" встановлено
обов'язки і права державних виконавців,
пунктом 1 частини 3 якої передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право проводити перевірку
виконання боржниками рішень, що
підлягають виконанню згідно цього
Закону.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України
„Про виконавче провадження" для
проведення виконавчих дій державний
виконавець за необхідності залучає
понятих, працівників органів
внутрішніх справ, представників
органів опіки і піклування, інших
органів та установ у порядку,
встановленому цим Законом.

Оскільки державним виконавцем
примусово виконується рішення суду,
яке стосується неповнолітньої дитини,
державний виконавець в межах наданих
йому повноважень залучив до перевірки
виконання рішення суду працівника
органу опіки та піклування.

Статтею 75 Закону України „Про
виконавче провадження" встановлено
загальні умови виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення. Так, за положеннями
зазначеної статті Закону державний
виконавець перевіряє виконання
рішення і у разі його невиконання
накладає штраф та повторно перевіряє
стан виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України „Про
виконавче провадження" виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна.

Оскільки від боржника надійшла заява
про зупинення виконавчого провадження
в зв'язку з перебуванням на
стаціонарному лікуванні, державний
виконавець і проводив виконавчі дії за
місцем перебування ОСОБА_5 в
Чернігівській міській лікарні №1, що не
суперечить положенням ст.20 Закону
України „Про виконавче провадження".

Крім того, апеляційний суд враховує, що
ОСОБА_5 не надано доказів, що діями
державного виконавця порушено її
права.

Не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції і
доводи апелянта, що рішення суду
підлягає виконанню на території США,
оскільки вони грунтуються на невірному
тлумаченні положень Закону України
„Про виконавче провадження" в зв'язку з
тим, що передача дитини батькові в США є
завершальною стадією виконавчого
провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо
неможливості розгляду даної справи
суддею Литвиненко І.В. не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки судом
не встановлено підстав, передбачених
статтею 20 ЦПК України, для відводу
судді.

З врахуванням викладеного, підстав для
скасування судового рішення, яке
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
не вбачається, а тому оскаржувана
ухвала суду підлягає залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313-315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду
м.Чернігова від 10 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: