Провадження № 2/734/961/14
Справа №
У Х В А Л А

про залишення
позовної заяви без руху

24 листопада 2014 року

смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області Бузунко О.А.,
ознайомившись із позовною заявою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
договором кредиту,

в с т а н о в и в:

до Козелецького районного суду
Чернігівської області надійшла
позовна заява публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором кредиту.

Відповідно до вимог ЦПК України суддя
після одержання позовної заяви
з’ясовує чи відповідає вона вимогам,
встановленим ст. 119 цього Кодексу.

Ч. 5 ст. 119 ЦПК України встановлено, що до
позовної заяви додається документ, що
підтверджує сплату судового збору. До
позовної заяви Бобруйківської
сільської ради Козелецького району
Чернігівської області не додано
документ про сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України “Про
судовий збір” судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати за
місяць, що встановлена законом на 1
січня календарного року, в якому
відповідна заява або скарга подається
до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Законом України “Про Державний бюджет
України на 2014 рік” на 1 січня 2014 року
встановлено мінімальний розмір
заробітної плати в сумі 1 218,00грн.

Законом України «Про судовий збір»
встановлена ставка судового збору за
подання до суду позовної заяви
немайнового характеру - у розмірі 0,2
розміру мінімальної заробітної плати.

За таких обставин, до позовної заяви
необхідно додати документ про сплату
судового збору в розмірі 243,60 грн.,
сплаченого за реквізитами:

рахунок № 0163, банк отримувача
ГУДКС у Козелецькому районі, код
отримувача 38020568, код класифікації
доходів бюджету 22030001, отримувач коштів
УДКС у Козелецькому районі, або надати
суду докази на підтвердження
звільнення від його сплати.

В позовній заяві вказано, що
представником позивача є ОСОБА_2
Позовну заяву підписано ОСОБА_2 з
посиланням на те, що вона є
представником ПАТ КБ «Приватбанк» за
довіреністю.

Відповідно до ст.40 ЦПК України
представником у суді може бути адвокат
або інша особа, яка досягла
вісімнадцяти років, має цивільну
процесуальну дієздатність і належно
посвідчені повноваження на здійснення
представництва в суді.

Відповідно до ст.42 ЦПК України
повноваження представника юридичної
особи мають бути посвідчені
довіреністю юридичної особи або
документами, що посвідчують службове
становище і повноваження її керівника.

Відповідно до ст. 246 ЦК України
довіреність від імені юридичної особи
видається її органом або іншою особою,
уповноваженою на це її установчими
документами, та скріплюється печаткою
цієї юридичної особи.

Згідно з ч. 9 ст. 119 ЦПК України якщо
позовна заява подається представником
позивача, до позовної заяви додається
довіреність чи інший документ, що
підтверджує його повноваження.

На підтвердження своїх повноважень
ОСОБА_2 надає копію довіреності № 4057-О
від 4 жовтня 2013 року, посвідченої
секретарем правління ПАТ КБ
«Приватбанк» ОСОБА_3, яка діє на
підставі Статуту (нова редакція) ПАТ КБ
«Приватбанк». Проте суду не надано
жодних документів, що підтверджують
призначення ОСОБА_3 секретарем
правління ПАТ КБ «Приватбанк» та її
повноваження. Із доданої до матеріалів
позовної заяви першої (єдиної) сторінки
Статуту (нової редакції) ПАТ КБ
“Приватбанк” не вбачається можливим
встановити особу та повноваження
секретаря правління ПАТ КБ
«Приватбанк» - ОСОБА_3 Тобто, суду при
поданні позовної заяви не надано
документів (їх належним чином
засвідчених копій), що посвідчують
повноваження посадової особи, яка
підписала довіреність (витягу із
статуту із зазначенням повноважень
посадової особи щодо підписання такого
роду доручень, тощо). Також суд звертає
увагу на те, що матеріали справи не
містять жодного доказу про наявність
повноважень Секретаря правління ПАТ КБ
«Приватбанк» одноособово видавати
довіреності від імені банку.

Крім того, дія довіреності обумовлена,
зокрема, фактом перебування ОСОБА_2 у
трудових відносинах з ПАТ «Приват
Банк» та зайняття нею певної посади.
Проте до позовної заяви не надано
документів на підтвердження наявних
трудових відносин між довірителем та
повіреним, а також доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_2 наразі
обіймає посаду заступника керівника
напрямку філії «Чернігівське
регіональне управління» ПАТ
«Приватбанк», що не дає підстави суду
дійти висновку про чинність
довіреності.

Згідно з п. 5.27 “Національного
стандарту України. Державна
уніфікована система документації.
Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлювання
документів. ДСТУ 4163-2003”, затверджений
Наказом Держспоживстандарту України №
55 від 07.04.2003 року, відмітка про
засвідчення копії документа складають
зі слів "Згідно з оригіналом", назви
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії.

Однак, представником позивача разом із
позовною заявою не надано оригіналів
або належним чином завірених копій
документів, що посвідчують
повноваження особи на ведення справи.

Так, на копії довіреності, доданої до
позовної заяви, не виконано відмітки,
що складається з назви посади особи,
яка засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії.
Також, не вбачається нотаріального
засвідчення вірності копії (фотокопії).

Відповідно до п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України позовна заява повинна містити
зміст позовних вимог, виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
а також зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування. В позовній заяві ПАТ
«Приват Банк» міститься лише посилання
на те, що ОСОБА_1 отримав кредит в
розмірі 4 000.00 грн., проте в ній не
зазначено доказів, які підтверджують
факт надання/отримання кредиту. Крім
того, в позовній заяві не вказано
період, за який виникла заборгованість
за тілом кредиту та заборгованість по
процентам за користування кредитом.

Дослідивши матеріали, які надійшли до
суду, суд прийшов до переконання, що без
зазначення наведених вище обставин,
вирішити питання про відкриття
провадження у справі неможливо, тому
позовну заяву слід залишити без руху та
надати позивачу строк для усунення
недоліків заяви з врахуванням вимог ст.
119 ЦПК України.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали. У випадку неусунення
причин, що стали підставою для
залишення позовної заяви буз руху,
заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовну заяву публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором кредиту –
залишити без руху, встановивши строк
для усунення недоліків – 5 (п’ять) днів
з дня отримання копії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом п'яти
днів з дня отримання її копії до
апеляційного суду Чернігівської
області через Козелецький районний суд
Чернігівської області.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області
ОСОБА_4