АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Винту Ю.М., Заводян К.І.,

секретар Ковальчук Н.О.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача - публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк», про визнання майна
спільною частковою власністю, за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 09 грудня 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк», про
визнання майна спільною частковою
власністю.

Посилалась на те, що рішенням
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 24.09.2012 року було
встановлено факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації
шлюбу з 05.12.1990 року. Зазначає, що у
період перебування у фактичних шлюбних
стосунках ними за спільні кошти була
придбана квартира, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 і складається з однієї
житлової кімнати загальною площею 37,10
кв.м. Вказана квартира зареєстрована за
відповідачем, останнім 04 квітня 2008 року
передана в іпотеку, а свідоцтво про
право власності зберігається у ПАТ КБ
«ПриватБанк» до остаточного погашення
заборгованості за кредитним договором.
Оскільки рішенням Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 25.12.2012
року звернуто стягнення на спірну
квартиру в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
вважає, що її право власності було
порушено, а тому просила визнати за нею
право спільної часткової власності на ?
частку спірної квартири.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 09.12.2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право спільної
часткової власності на ? квартиру,
загальною площею 37,10 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Вирішено питання про стягнення
судового збору.

________________________________________________________________________
_____________________

справа № 22ц-332/14р.
Головуючий у І інстанції ВойтунО.Б.
категорія:2/5
Доповідач Лисак І.Н.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить вищезазначене
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволені
позову. Посилається на те, що судом
першої інстанції були порушені норми
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 24.09.2012 року не може бути
доказом по справі, оскільки ухвалено з
порушенням норм матеріального права.
Крім того, позивачка не заявляла вимогу
про поділ спільного майна подружжя,
проте суд безпідставно визнав спірне
майно спільною частковою власністю.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, осіб які беруть
участь у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що рішенням
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 24.09.2012 року встановлено
факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 05.12.1990
року (а.с.12). Вказане рішення набрало
законної сили, а встановлена обставина
в силу ст.61 ЦПК доказуванню не підлягає,
що спростовує твердження апелянта про
неналежність доказу.

Звертаючись з позовом до ОСОБА_1 про
визнання майна спільною частковою
власністю ОСОБА_2 не зазначила, коли
саме за спільні кошти було придбано
спірну квартиру та у який спосіб, на
виконання вимог ч.3 ст.10 ЦПК України не
надала жодного доказу на підтвердження
вказаних обставин. І навпаки, за
матеріалами справи (а.с.11) вбачається,
що спірна квартира належить ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого 06.02.2007 року
виконавчим комітетом Чернівецької
міської ради на підставі рішення від
06.02.2007 року за №72/2. Таким чином, суд
першої інстанції припустився помилки у
встановленні обставин та поспішно
прийшов до висновку перебування
іпотечного майна у спільній сумісній
власності сторін.

Крім того, поза увагою суду і без
належної правової оцінки залишився
зміст договору іпотеки №CVF0GA00000089 від
04.04.2008 року між ПАТ КБ«Приватбанк» та
ОСОБА_1 (далі - договір), відповідно з
п.12.5 якого вбачається, що предмет
іпотеки не знаходиться у спільній
власності, не є часткою, паєм (їх
частинами) у статутному фонді
підприємств, не є часткою у спільному
майні за договором про сумісну
діяльність. Згідно п.12.7 договору
відносно предмета іпотеки відсутні
вимоги третіх осіб, в тому числі ті, що
не зареєстровані у встановленому
законом порядку. Відповідно до п.12.9
даний договір підписаний
іпотекодавцем добровільно - не під
впливом тяжких обставин, загрози,
примусу, насильства (морального або
фізичного). Іншим членам сім'ї доведено
до відома зміст та суть іпотечного
договору і правові наслідки для них.
Зміст заяви іпотекодавця про те, що
квартира є його особистою власністю
доведено до відома іпотекодержателя.
Відповідно до п.18.6 договору у випадках
пред'явлення до іпотекодавця іншими
особами вимог про визнання за ним права
власності або інших прав на предмет
іпотеки, про вилучення (витребування)
або про обтяження Предмета іпотеки
вимогами, задоволення яких може
спричинити зменшення його вартості
іпотекодавець зобов'язується не
пізніше наступного дня за днем
отримання вимоги повідомити про це
іпотекодержателя. Згідно п.18.7 договору
після видачі заставної перехід права
власності на предмет іпотеки не
допускається до повного задоволення
вимоги за заставною, крім переходу
права власності на предмет іпотеки в
порядку спадкування.

Звернувшись із заявою про встановлення
факту проживання однією сім'єю з
ОСОБА_2, що має наслідки визначені, ст.74
СК України, ОСОБА_1 порушив п.18.6
іпотечного договору та не повідомив
іпотекодержателя про наслідки
очікуваного рішення суду, що на
іпотечне майно можуть претендувати
треті особи.

Крім того, при визнанні за ОСОБА_2 права
спільної часткової власності на спірне
майно, суд першої інстанції в порушення
вимоги диспозитивності цивільного
судочинства вийшов за межі позову та
без відповідних вимог, визнававши за
ОСОБА_2 право спільної часткової
власності на спірну квартиру, фактично
припинив право спільної сумісної
власності та поділив спірне майно.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 09 грудня 2013 року
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволені позову.

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 09 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача - публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк», про визнання майна
спільною частковою власністю
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: