Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3585/14
Головуючий у 1 інстанції Прінь І.П.
Суддя-доповідач Ломейко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.,

Суддів: Ломейка В.О.,

Кухаря С.В.,

При секретарі Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4 на
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 01 липня
2014 року за позовом Бердянської
міжрайонної прокуратури Запорізької
області в інтересах держави до
Бердянської міської ради, ОСОБА_4,
управління Держземагентства у
Бердянському районі Запорізької
області про визнання недійсним і
скасування рішення Бердянської
міської ради, визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку,
скасування запису про державну
реєстрацію земельної ділянки,
повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року Бердянський
міжрайонний прокурор в інтересах
держави звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, управління Держземагентства у
Бердянському районі Запорізької
області про визнання недійсним і
скасування рішення Бердянської
міської ради, визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку,
скасування запису про державну
реєстрацію земельної ділянки,
повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що в ході прокурорської
перевірки було встановлено, що
рішенням № 41 від 25.02.2010року "Про
передачу в оренду та у власність
земельних ділянок, продовження терміну
розробки проекту відведення, та
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок" було затверджено проекти
відведення та передано у власність
земельні ділянки для індивідуального
дачного будівництва з порушенням вимог
ст.ст.48, 50, 51, 59, 60, 118, 123 ЗУ України,
ст.ст.85, 88, 90 Водного кодексу України,
чим грубо порушено вимоги
законодавства та не дотримано порядок
набуття права власності на землю.

За повідомленням Бердянської міської
ради від 15.05.2013р. з посиланням на
Генеральний план м. Бердянська, який
був затверджений рішенням Бердянської
міської ради № 8 від 25.06.2009р., земельна
ділянка по Белінського, 84Г
розміщується на території оздоровчих
установ та установ відпочинку.
Відповідно до проектних рішень
генерального плану розвитку міста
будівництво нових дачних районів в
межах міста Бердянська не передбачено.
Заборона на будівництво нових дачних
районів в міських населених пунктах,
також передбачена пунктом 3.39 ДБН 360-92
"Планування і забудова міських і
сільських поселень".

Відповідно до схеми місцезнаходження
земельної ділянки, кадастрового плану
проекту землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки, остання
знаходиться в межах міста Бердянська,
на території Бердянської коси в межах
двокілометрової зони прибережної
захисної смуги Азовського моря. А тому
надання цієї земельної ділянки для
ведення індивідуального дачного
будівництва є порушенням вимог ст. 60
Земельного кодексу України та ст.ст. 88,
90 Водного кодексу України, якими
передбачено, що земельні ділянки
прибережних захисних смуг можуть
передаватися лише на умовах оренди для
сінокосіння, рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт
тощо.

Так, відповідно до положень ст.ст. 13,14
Конституції України - право власності
на землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Під час винесення спірного рішення
суттєво порушено порядок надання
земельних ділянок у власність,
оскільки відповідно до вимог 9 ЗУ " Про
державну експертизу землевпорядної
документації" проект відведення
земельної ділянки рекреаційного
призначення не пройшов обов'язкової
державної експертизи.

Посилаючись на ці обставини, просили
визнати недійсним та скасувати п.п. 5.26
рішення Бердянської міської ради № 41
від 25.02.2010р., визнати недійсним
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку серії ЯК
№911812, зобов'язати управління
Держземагенства у Бердянському районі
скасувати запис № 83 про державну
реєстрацію державного акту на право
власності на землю, а також скасувати
державну реєстрацію земельної ділянки
шляхом закриття Поземельної книги,
зобов'язати ОСОБА_4 повернути спірну
земельну ділянку територіальній
громаді м. Бердянська.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 01 липня 2014
року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано п.5.26
рішення сімдесят дев'ятої сесії V
скликання Бердянської міської ради № 41
від 25 лютого 2010 року "Про передачу в
оренду та у власність земельних
ділянок, продовження терміну розробки
проекту відведення та надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок",
яким затверджено проект відведення
земельної ділянки та передано у
власність ОСОБА_4, земельну ділянку
площею 0,0936га з присвоєнням поштової
адреси: АДРЕСА_1 для індивідуального
дачного будівництва.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 911812, виданий 27.05.2010р.
Бердянською міською радою на ім'я
ОСОБА_4 на земельну ділянку площею
0,0936га для ведення індивідуального
дачного будівництва, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути
територіальній громаді м. Бердянська
земельну ділянку площею 0,0936га, яка
знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий
номер :12:016:0302, вартістю 101617,42 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнуто з Бердянської міської ради
Запорізької області і ОСОБА_4 судовий
збір на користь держави у розмірі 121,60
грн. з кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3, представник відповідача
ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника прокуратури, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, п. 5.26 рішення
сімдесят дев'ятої сесії Бердянської
міської ради V скликання № 41 від 25.02.2010
року "Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок" було
затверджено проект відведення
земельних ділянок та передано у
власність ОСОБА_4, земельну ділянку
площею 0,0936га для ведення
індивідуального дачного будівництва,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення
ОСОБА_4, отримала державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 911812, виданий 27.05.2010р.,
Бердянською міською радою кадастровий
номер :12:016:0302, вартістю 101617,42 грн,
та проведена державна реєстрація за
реєстраційним номером 83.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з доведеності
того, що передача у власність ОСОБА_4,
земельної ділянки площею 0,0936 га за
адресою: АДРЕСА_1 для індивідуального
дачного будівництва була здійснена з
порушенням визначеного законодавством
порядку, зокрема, ст.ст. 116, 118, 215 ЗК
України.

Висновок суду слід визнати
правомірним, оскільки він погоджуються
з фактичними обставинами справи та із
зібраними по ній доказами.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції належним чином керувався
приписами Конституції України, нормами
матеріального права і виходив з того,
що земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави.

Земля, її надра, атмосферне
повітря, водні і інші природні ресурси,
які знаходяться в межах території
України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) екологічної зони є об"єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Статтями 2,19 Закону України "Про
охорону земель" визначено, що об"єктом
особливої охорони державни є всі землі
в межах території України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов"язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом ст.ст. 116, 118, 125 ЗК
України право власності громадянина на
земельну ділянку виникає на підставі
державного акту про право власності,
який видається за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
прийнятим за результатами розгляду
відповідного клопотання (заяви)
фізичної особи та землевпорядної
документації щодо конкретної
земельної ділянки, узгодженої
контролюючими службами.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
спірна земельна ділянка знаходиться в
межах міста Бердянська та межах
двокілометрової прибережної захисної
смуги Азовського моря, а саме на
відстані 1080м від урізу води заливу
Азовського моря та 7м від урізу води
лиману, а тому вказана земельна ділянка
не могла бути передана особі для
індивідуального дачного будівництва.

Крім того, за даними виконавчого
комітету Бердянської міської ради, на
підставі проведеного містобудівного
аналізу та згідно з Генеральнм планом
м. Бердянська, затвердженого рішенням
шістдесят восьмої сесії Бердянської
міської ради 5 скликання від 25.06.2009 року
№ 8, земельна ділянка надана в приватну
власність ОСОБА_4, по АДРЕСА_1
знаходиться на території оздоровчих
установ та установ відпочинку, що
неприпустимо(а/с 18-19, 178-180).

Згідно зі ст.ст. 88, 90 Водного
кодексу України (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) з метою охорони
поверхневих водних об"єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ на інших
водойм в межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги. Уздовж морів
та навколо морських заток і лиманів
виділяється прибережна захисна смуга
шириною не менше двох кілометрів від
урізу води, яка може використовуватися
лише для будівництва санаторіїв та
інших лікувально-оздоровчих закладів,
з обов"язковим централізованим
водопостачанням і каналізацією.

Відповідно до вимог ст. 60 ЗК
України( у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
вздовж річок, морів та навколо озер,
водосховищ та інших водойм з метою
охорони поверхневих водних об"єктів
від забруднення і засмічення та
збереження їх водності у межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги.

Розмір та межі прибережної захисної
смуги уздовж морів та навколо морських
заток і лиманів встановлюються за
проектами землеустрою, а в межах
населених пунктів - з урахуванням
містобудівної документації.

Будівництво нових дачних районів у
межах м. Бердянська не передбачено.

За вказаних обставин висновок суду
про те, що відсутність в проекті
землеустрою урахування відповідно до
вимог ст. 60 ЗК України розмірів і меж
прибережної захисної смуги Азовського
моря унеможливлювало відведення
земельної ділянки ОСОБА_4, є
правомірним.

Відповідно до ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконнм та скасовується.

Рішення суду відповідає ч.1 ст. 21 ЦК
України, згідно якої суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Як роз"яснив Пленум Верховного Суду
України у п.2 постанови № 7 від 16.04.2004
року "Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", виходячи з положень
ст.ст.8,124 Конституції, ст.ст.
26,30,87-90,97,100,102,118,123,128, 143-146,149,151,153-158,161, 210,212
ЗК України, глав 27,33,34 ЦК України, ст. 15
ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам
підвідомчі (підсудні) справи за
заявами, зокрема, з приводу володіння,
користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Отже, державні акти на право
власності на земельні ділянки, є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, можуть
визнаватися судом незаконними та
скасовуватися.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про грубе порушення
Бердянської міської ради положення
вищенаведених норм матеріального
права в частині виділення та передачі
ОСОБА_4, земельної ділянки за адресою по
АДРЕСА_1 для індивідуального дачного
будівництва, є обґрунтованим та
законним, що є підставою для визнання
недійсним державного акта на право
власності на цю земельну ділянку,
скасування його державної реєстрації
та повернення земельної ділянки
територіальній громаді м.Бердянськ.

Задовольняючи позов прокурора, суд
правомірно виходив з того, що в силу
приписів ч.2 ст. 19 Конституції України
орган місцевого самоврядування
зобов"язаний діяти лише на підставах та
у спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, а тому
зобов"язаний виконувати
конституційний припис "право власності
на землю набувається і реалізується
виключно відповідно до закону" і
додержуватися визначеного ЗК України
порядку передачі земельної ділянки у
приватну власність.

Доводи апеляційної скарги
фактично зводяться до незгоди з
прийнятим рішення суду першої
інстанції, містять власне трактування
положень матеріального та
процесуального права до даних обставин
і не спростовують оскаржуваний
висновок суду, тому не дають підстав
для зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції, яке ухвалено з
дотриманням вимог Закону.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 01 липня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: