Провадження № 2/522/9239/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді -
Домусчі Л.В.,

при секретарі -
Герасименко Ю.С.,

розглянувши в судовому засіданні в
залі Приморського районного суду м.
Одеси цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 22.10.2014 року звернулася до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначила, що 01.08.2003 року вона
та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Від
спільного шлюбу мають малолітню дитину
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає
разом з нею та перебуває на її
утриманні. Спільне життя з ОСОБА_2 не
склалося через відсутність
взаєморозуміння, розходження поглядів
на сімейні обов'язки та відносини з
ведення спільного господарства та
виховання дитини. Подружні стосунки,
ведення спільного господарства та
спільне проживання фактично припинено
з червня 2014 року. Подальше спільне
життя як подружжя та збереження шлюбу
буде суперечити їх інтересам та
інтересам їхньої дитини. При таких
обставинах вважає, що їх шлюб підлягає
розірванню та примирення між ними
неможливе. При цьому просила залишити
проживати дитину разом з нею.

В судове засідання 02.12.2014 року
позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, але
надала суду письмову заяву про розгляд
справи без її участі в якій просила
залишити за нею шлюбне прізвище ОСОБА_1.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився, але надав суду письмову
заяву про розгляд справи без його
участі в якій зазначив, що на
розірвання шлюбу згоден та позовні
вимоги визнає у повному обсязі.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
(надалі сторони) 01.10.2003 року
зареєстрували шлюб у Першому відділі
реєстрації актів громадянського стану
Приморського районного управління
юстиції м.Одеси, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб від 0.08.2003 року,
актовий запис № 189 (а.с.2). З свідоцтва
вбачається, що дошлюбне прізвище
позивачки ОСОБА_2.

Від шлюбу у сторін народилася дитина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, виданого
27.04.2010 року Першим Приморським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції,
актовий запис № 163 (а.с.3). Дитина
проживає з матір'ю та знаходиться на її
повному утримані.

Подружнє життя сторін не склалося, про
що зазначено у позовній заяві.

З червня 2014 року сторони не підтримують
шлюбних відносин, не ведуть разом
спільного господарства та спільно не
проживають.

На час розгляду справи майнові вимоги,
будь кого з сторін, суду не пред'явлені.
Питання щодо проживання та утримання
дитини сторонами узгоджено.

Відповідно до вищезазначеного суд
вважає, що майнового спору між
сторонами не має, примирення між ними
неможливе.

Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідач визнав позов та не
заперечував проти винесення судового
рішення.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ст. 113 СК України особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказами.

З урахуванням викладеного, оцінивши
шлюбні відносини сторін, суд вважає, що
між сторонами склалися відносини, при
яких збереження сім`ї неможливо,
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б їхнім
інтересам, як це передбачено ст. 112
Сімейного Кодексу України, шлюб між
сторонами носить формальний характер і
тому підлягає розірванню.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Судом встановлено, що дитина
проживає разом з позивачкою, проти чого
не заперечує відповідач, тому суд
вважає за можливе задовольнити вимоги
позивачки щодо встановлення місця
проживання дитини разом з матір'ю.

Після всебічного, повного дослідження
й оцінки наявних матеріалів справи суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 64, 174 ч.4, 197 ч.2, 208, 209,
212-215, 218 ЦПК України; ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113,
160 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 01.08.2003 року у Першому
відділі реєстрації актів
громадянського стану Приморського
районного управління юстиції м.Одеси,
актовий запис № 189, - розірвати.

Залишити за позивачкою прізвище -
ОСОБА_1.

Неповнолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати разом
з її матір'ю ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення, згідно ч.1 ст.294 ЦПК України.

Суддя:
Домусчі Л.В.

02.12.2014