АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/7637/13-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц774310К14
Категорія № 26 (І)
Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Турік В.П.,

при секретарі: Кузьміній Н.В.,

за участю: представника відповідача
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» -
Некрасової Катерини Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської
області , Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» про відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») , відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, про
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на отримання ним
професійного захворювання внаслідок
праці протягом тривалого часу в
шкідливих умовах. Вважаючи причиною
отримання професійного захворювання
тривалу роботу в умовах важкої
фізичної праці та несприятливого
мікроклімату, позивач просив суд
стягнути з кожного відповідача на його
користь моральну шкоду в сумі по 100 000
грн. з кожного.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 05 грудня 2013 року за
заявою позивача його позовні вимоги
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської
області залишено без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 05 грудня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 15000 грн., а також - на
користь держави 229,40 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, а також неповне з'ясування
обставин справи.

Вважає, що судом не взято до уваги
роботу позивача на інших
підприємствах у шкідливих умовах
праці.

Судом не взято до уваги, що наявність
шкідливих умов праці на виробництві
законодавчо допускається, позивачу
при прийомі на роботу було роз'яснено
про умови праці та наявність
шкідливих факторів.

Крім того, вважають, що розмір
моральної шкоди, стягнутий судом
першої інстанції, не відповідає
засадам розумності, виваженості і
справедливості.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 протягом
тривалого часу, більше 10 років 5 міс.
працював підземним прохідником на
шахті «Гвардійська»ВО «Кривбасруда»
ВАТ «Кривбасзалізрудком» виконував
роботи, які характеризувалися важкою
фізичною працею, з причини
відсутності можливості застосування
засобів малої механізації у підземних
умовах праці на ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ( а.с. 11).

Актом розслідування хронічного
професійного захворювання від 30
березня 2012 року встановлена причина
зазначеного професійного захворювання
- робота протягом 20 років 9 міс. в умовах
важкої фізичної праці, що виникло в
результаті порушення адміністрацією
підприємств, де працював хворий ст. 153
КЗпП України, ст.. 13 Закону України «Про
охорону праці».( а.с.12)

Висновком МСЕК від 25 квітня 2012 року
первинно ОСОБА_4 встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі 30
%.( а.с.16).

На підставі встановлених обставин суд
першої інстанції дійшов висновку про
відшкодування позивачу у зв'язку з
отриманими ним на виробництві
професійним захворюванням моральної
шкоди відповідачем, з вини якого її
заподіяно.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Як убачається з акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 29 березня 2012 року (а.с. 9-11),
причиною професійного захворювання
ОСОБА_4 є робота впродовж 20 років 9 міс в
умовах впливу шкідливих факторів, що
виникло у зв'язку з порушенням
керівництвом підприємств, де працював
хворий, ст. 153 КЗпП України, якою
передбачено обов'язок власника або
уповноваженого ним органу створити на
робочому місці умови праці відповідно
до нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ВАТ
«Кривбасзалізрудком» про відсутність
обов'язку підприємства відшкодовувати
моральну шкоду завдану позивачу з тих
підстав, що останній є суб'єктом
страхування від нещасного випадку на
виробництві, суперечать нормам діючого
законодавства, оскільки Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV в редакції, що діяла на час
встановлення позивачеві вперше
стійкої втрати працездатності, не
передбачає відшкодування
застрахованим і членам їх сімей
моральної (немайнової) шкоди, отриманої
внаслідок ушкодження здоров'я Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що,
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я
ОСОБА_4, пов'язано з виконанням трудових
обов'язків, виникло у позивача з 25
квітня 2012 року, тобто з моменту
встановлення йому стійкої втрати
професійної працездатності (а.с. 17),
питання про відшкодування працівнику
такої шкоди слід вирішувати на
загальних підставах, передбачених
нормами КЗпП України та Закону України
«Про охорону праці», а не відповідно до
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», норми якого є
спеціальними.

Також, спростовуються й доводи
відповідача ВАТ «Кривбасзалізрудком»
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди,
оскільки факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманим ним професійним
захворюванням встановлений в судовому
засіданні. Так, позивач час від часу
змушений проходити стаціонарний курс
медикаментозного лікування,
переносить фізичні страждання,
позбавлений нормальних життєвих
зв'язків, що вимагає додаткових зусиль
для організації його життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що суд дійшов висновку на
неналежних та допустимих доказах,
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки на час розгляду справи даний
Акт розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
є чинним та в установленому законом
порядку не скасований.

Колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом з
урахування роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Розмір моральної шкоди визначений
судом першої інстанції з урахуванням
відсотку втрати професійної
працездатності , який згідно висновків
МСЕК становить 30 %, строку роботи у
шкідливих умовах праці понад 10 років
на підприємстві відповідача, з
урахуванням конкретних обставин по
справі, праці характеру отриманого
позивачем професійного захворювання, і
пов'язаних із ним фізичних і моральних
страждань, з урахуванням істотності
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, необхідності
проходити щорічні медичні обстеження
та лікування.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Ухвала набрала чинності 06 лютого
2014 року.

Головуючий:

Судді :