Номер провадження: 22-ц/785/7420/14
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Комаровської Н.В.,
Короткова В.Д.

з участю секретаря - Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до департаменту освіти та науки
Одеської міської ради, відділу освіти
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
звільнення незаконним, скасування
наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення компенсації
моральної шкоди , за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 01 липня 2014
року, -

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з названим позовом і з
врахуванням уточнень в обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що
починаючи з 01.10.1996 року між нею та
Управлінням освіти Одеської міської
ради періодично укладалися строкові
трудові договори ,відповідно до яких
позивач працювала на посаді директора
Одеської спеціалізованої школи №59
І-ІІІ ступенів олімпійського резерву
Одеської міської ради Одеської
області. Наказом управління
(департаменту) освіти та науки Одеської
міської ради від 01.07.2013 року № 168-К вона
була звільнена з роботи 01 липня 2013 р. з
посади директора Одеської
спеціалізованої школи №59 І-ІІІ
ступенів олімпійського резерву
Одеської міської ради Одеської області
у зв'язку із закінченням терміну дії
строкового трудового договору
відповідно до п.2 ст36 КЗпП України.

Посилаючись на вимоги ч.2 ст.39-1 КЗпП
України , позивач вважає, що через те
,що з нею декілька разів укладалися
строкові трудові договори , тому такі
договори вважаються такими, що
укладені на невизначений строк ,а тому
підстав для звільнення позивача за п.2
ст. 36 КЗпП України не було .

Крім того наказом Управління освіти
та науки Одеської міської ради № 27-Д
її було безпідставно притягнуто до
дисциплінарної відповідальності за
ніби-то порушення положення про
екстернат у загальноосвітніх
навчальних закладах. Вважаючи,що
відповідачем були перекручені факти
,внаслідок чого позивачу поставили
провину події,до яких вона не причетна.

Неправомірність притягнення позивача
до дисциплінарної відповідальності та
у подальшому її звільнення спричинили
позивачу моральну шкоду , яку вона
оцінює у розмірі 5000 грн.

Позивач остаточно просила :

- визнати протизаконним укладення
22.06.2012 року строкового трудового
договору на термін з 03.07.2012 р. по 01.07.2013
року та визнати трудовий договір
таким, що укладений на невизначений
строк ;

- визнати протизаконним наказ
управління (департаменту) освіти та
науки Одеської міської ради від 01.07.2013
року № 168-К про звільнення з роботи у
зв'язку із закінченням терміну дії
строкового трудового договору,
відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України,
поновити її на роботі;

- визнати протизаконним наказ № 352-к
відділу освіти Приморської РДА
Одеської міськради від 01.07.2013 року ;

- поновити ОСОБА_2 на посаді директора
Одеської спеціалізованої школи № 59
I-III ступенів олімпійського резерву
Одеської міськради з 01.07.2013 року;

- поновити ОСОБА_2 строк на звернення в
суд із позовом про поновлення на
роботі у зв'язку із несвоєчасним
врученням наказів про звільнення та
трудової книжки;

- скасувати наказ від 01.06.2013 року №27-Д
про притягнення ОСОБА_2 до
дисциплінарної відповідальності та
оголошення догани;

- стягнути з управління освіти та науки
Одеської міської ради на користь
ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди в
сумі 5000 грн.( т.2 а.с.1-3 ).

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позов,просили
задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 01 липня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази у справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
відхиленню , а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того,що
звільнення позивача відбулося з
дотриманням вимог КЗпП України та
позов ОСОБА_2 є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції .

З матеріалів справи вбачається , що на
підставі строкового трудового
договору від 22.06.2012 року , укладеного
між позивачем ОСОБА_2 та Управлінням
освіти та науки Одеської міської ради
та наказів Управління освіти та науки
Одеської міської ради від 22.06.2012 № 191-К ,
наказу відділу освіти Приморської РДА
Одеської міської ради № 367 від 27.06.2012
року „Про укладення нового трудового
договору з ОСОБА_2", позивач була
призначена на посаду директора
Одеської спеціалізованої школи № 59 1-3
ступенів Олімпійського резерву
Одеської міської ради Одеської
області строком з 03 липня 2012 року по 01
липня 2013 року ( т.1 а.с.55-57, 58).

До укладення ОСОБА_2 строкового
трудового договору з Управлінням
освіти та науки ОМР від 22.06.2012 року , між
сторонами періодично , на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
№ 170 від 19.03.1994 року «Про впорядкування
застосування контрактної форми
трудового договору» , розпорядження
Одеської міської ради № 514 від 09.06.1995
року «Про застосування контрактної
форми трудового договору з
керівниками підприємств та відомств ,
які перебувають в міській комунальній
власності» , переукладалися строкові
трудові договори (контракти) ,а саме :

- контракт від 26.06.2003 року ,строком дії
до 30.06.2005 року (т.1 а.с.13-14);

- строковий трудовий договір від 25.06.2008
року ,строком дії до 01.07.2010 року (т.1
а.с.23-25);

- строковий трудовий договір від 25.06.2010,
строком дії до 02.07.2012 року (т.1 а.с.37-39).

Наказом управління освіти та науки
Одеської міської ради від 01.06.2013 року №
27-Д, ОСОБА_2 була оголошена догана (т.1
а.с.7).

Наказом управління освіти та науки
Одеської міської ради від 01.07.2013 року №
168-К, позивач була звільнена з роботи 01
липня 2013 р. з займаної посади у зв'язку
із закінченням терміну дії строкового
трудового договору відповідно до п.2
ст.36 КЗпП України (т.1 а.с.72).

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України
«Про освіту» педагогічні та
науково-педагогічні працівники
приймаються на роботу шляхом укладення
трудового договору, в тому числі за
контрактом.

Пунктом 2 ст. 36 КЗпП України
встановлено, що підставою для
припинення трудового договору є
закінчення строку його дії, крім
випадків, коли трудові відносини
фактично тривають і жодна із сторін не
поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 23 та ч. 2 ст.
39-1 КЗпП України трудові договори, що
були переукладені один чи
декілька разів, вважаються такими, що
укладені на невизначений строк, за
винятком випадків, передбачених
частиною другою статті 23, тобто щодо
строкових трудових договорів
укладених у випадках, коли трудові
відносини не можуть бути встановлені
на невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи ,або умов
її виконання, або інтересів працівника
та в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

З роз'яснень, викладених у п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду трудових спорів» вбачається,
що оскільки згідно з ч.2 ст. 23 КЗпП
трудовий договір на визначений строк
укладається лише у разі, коли трудові
відносини на невизначений строк не
може бути встановлено з урахуванням
характеру роботи або умов її виконання,
або інтересів працівника (наприклад,
його бажання), або в інших випадках,
передбачених законодавчими актами,
укладення трудового договору на
визначений строк при відсутності
зазначених умов є підставою для
визнання його недійсним у частині
визначення строку.

Суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов до висновку ,що посилання
позивача на те, що її було примушено
укласти строковий трудовий договір від
22.06.2012 року, не доведені жодними
доказами та не підтверджені
обставинами справи.

Матеріали справи не містять доказів
того,що позивачем строкові трудові
договори укладалися з порушенням норм
КЗпП України .

Суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов до висновку ,що між сторонами
відповідно до вимог ч. 2 ст. 23 КЗпП
України правомірно укладалися
строкові трудові договори, укладення
яких здійснювалось за згодою
сторін,відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 170 від
19.03.1994 року «Про впорядкування
застосування контрактної форми
трудового договору» , розпорядження
Одеської міської ради № 514 від 09.06.1995
року «Про застосування контрактної
форми трудового договору з
керівниками підприємств та відомств ,
які перебувають в міській комунальній
власності» , тому правила ч. 2 ст. 39-1 КЗпП
України про визнання таких договорів
безстроковими не застосовуються.

Суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов до висновку , що строк трудового
договору, укладений з позивачем
відповідно до поданої заяви і наказу
від 22.06.2012 № 191-К „Про укладення нового
трудового договору з ОСОБА_2" сплинув
,тому позивач була звільнена
правомірно.

Суд першої інстанції вірно відмовив у
задоволенні позовних вимог про
скасування наказу про оголошення
догани хоча і не вмотивував таке
рішення, оскільки :

Відповідно до п.1.1. трудового договору
від 22.06.2012 року позивач зобов'язалася
безпосередньо і через адміністрацію
навчального закладу здійснювати
поточне управління (керівництво)
навчальним закладом ,забезпечувати
його діяльність ,ефективне
використання і збереження
закріпленого за навчальним закладом
комунального майна.

Відповідно до п.2.1 трудового договору
від 22.06.2012 року ,керівник здійснює
поточне (оперативне) керівництво
навчальним закладом ,організовує його
виробничо-господарську,соціально-побу
тову та іншу діяльність ,забезпечує
виконання завдань навчального
закладу,передбачених законодавством
,статутом (положенням) навчального
закладу та цим договором.

Відповідальність за порушення своїх
зобов'язань сторони передбачили в п.4
трудового договору.

Відповідно до проведеної перевірки
дотримання нормативних вимог при
організації та здійсненні екстернату
для отримання документів про освіту в
загальноосвітніх навчальних закладах
міста , відповідно до наказу
управління освіти та науки Одеської
міської ради від 30.04.2013 року № 211 ,
07.05.2013 року комісією управління освіти
та науки ОМР було здійснено перевірку
в Одеській спеціалізованій школі № 59
I-III ступенів олімпійського резерву
Одеської міської ради Одеської
області.

При проведенні перевірки були
встановлені факти порушення вимог
нормативних документів стосовно
організації і проведення оцінювання
та атестації екстернів, що
підтверджується актом комісії від
07.05.2013 року ( т.1 а.с.97-99).

При оголошенні догани позивачу ,
управлінням були дотримані вимоги
ст.149 КЗпП України , надано ОСОБА_2 акт
від 07.05.2013 року для ознайомлення , що
підтверджується актом від 07.05.2013 року
про відмову ОСОБА_2 від ознайомлення
(т.1 а.с. 100), отримано від ОСОБА_2
пояснення (т.1 а.с.101-103) .

Колегія суддів проаналізувавши
,виявлені і зазначені комісією
порушення в акті від 07.05.2013 року ,
пояснення ОСОБА_2 від 30.05.2013 року вважає
, що факти порушення вимог нормативних
документів стосовно організації і
проведення оцінювання та атестації
екстернів в Одеській спеціалізованій
школі № 59 I-III ступенів олімпійського
резерву Одеської міської ради
Одеської області не спростовані ,а
посилання ОСОБА_2 на наявність вини
інших осіб не спростовує вину ОСОБА_2
,як керівника навчального закладу .

Матеріали справи не містять ,а
позивачем не надані докази
відсутності вини у виявлених комісією
07.05.2013 року порушень та підстав для
скасування наказу управління
(департаменту) освіти та науки Одеської
міської ради від 01.06.2013 року № 27-Д, яким
ОСОБА_2 була оголошена догана .

Оскільки звільнення позивача з роботи
відбулося правомірно та підстав для
поновлення ОСОБА_2 на роботі не має,
позовні вимоги щодо стягнення
компенсації моральної шкоди та
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу є похідними від встановлення
факту незаконного звільнення ,тому суд
першої інстанції вірно відмовив у
задоволенні в цій частині позовних
вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
того , що у позивача при укладенні
строкових трудових договорів не було
бажання переходити на контракту форму
не заслуговують на увагу , оскільки
такий порядок був визначений
законодавством та спростовується
матеріалами справи , заявами позивачки
(т.1 а.с.78,84,90).

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1
ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 01 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

В.Д. Коротков

Н.В.
Комаровська