Справа № 158/2689/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Пономарьова О.М. Провадження
№ 22-ц/773/259/14 Категорія: 43 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л.М.

суддів - Антонюк К.І., Овсієнко А.А.

при секретарі Черняк О.В.

з участю:

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення коштів за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення
Ківерцівського районного суду
Волинської області від 25 грудня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А :

13 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_1 із вказаним
позовом зазначивши, що вона та
відповідач є співвласниками квартири,
що знаходиться в м. Ківерці, вул.
Індустріальна, 12а/4. Кожному з них на
праві власності належить по 1/2 частці
вказаного жилого приміщення, але
відповідач не несе витрат по утриманню
зазначеного житла. За період з жовтня
2010 року по листопада 2013 року нею
сплачено кошти за надані комунальні
послуги в загальній сумі 5 838 грн.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції позивач уточнив розмір
заявлених вимог виключивши з них
вимоги щодо стягнення витрат,
понесених на сплату земельного
податку. Посилаючись на те, що рішення
Ківерцівського районного суду від
18.11.2009 року про поділ квартири АДРЕСА_1 в
натурі з виділенням у власність ОСОБА_3
та відповідача ОСОБА_1 по 1/2 частці із
зазначенням приміщень, що виділяються
кожному із власників, з проведенням
переобладнань та добудов, фактично не
виконано, а вищевказана квартира і досі
перебуває у спільній частковій
власності сторін, в частині квартири,
що виділена відповідачу, фактично
проживають троє його неповнолітніх
дітей, просить стягнути на її користь з
відповідача 2919 грн. за сплачені
комунальні послуги.

Рішенням Ківерцівського районного
суду Волинської області від 25 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
1196грн. 75 коп. витрат понесених нею на
оплату газопостачання та 229,40 грн.
судових витрат по сплаті судового
збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду
відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить вказане рішення
скасувати в частині задоволення позову
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким в задоволені позову відмовити.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
положень ст.360 ЦК України, якою
передбачено, що співвласник відповідно
до своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Враховуючи вимоги ст. 150,156,162 ЖК
України, суд першої інстанції дійшов до
висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належав
обов'язок утримувати належну їм на
праві приватної власності частину
квартири та оплачувати необхідні для
цього комунальні послуги відповідно до
належних їм часток у праві спільної
часткової власності.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Ківерцівського районного
суду від 18.11.2009 року, у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя, виділено у власність ОСОБА_3
та ОСОБА_1 по 1/2 частині квартири
АДРЕСА_1, із зазначенням приміщень, що
виділяються кожному та зобов'язанням
сторін переобладнати окремі
приміщення, влаштувати перегородки,
провести добудови до будинку та
обладнати автономні мережі
електропостачання та опалення.

Також встановлено, що на час розгляду
справи, вище вказане рішення фактично
не виконано, і квартира АДРЕСА_1 і на
далі перебуває у спільній частковій
власності позивача ОСОБА_3 та
відповідача ОСОБА_1

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

По справі встановлено, що позивач та
відповідачка, колишні подружжя, є
власниками по ? частці квартири, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до п.3 ст.20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживачі зобов'язані оплачувати за
житлово-комунальні послуги.

При вирішенні спору судом першої
інстанції правильно визначено
характер спірних правовідносин, закон,
який підлягає застосуванню, всі
встановлені факти ґрунтуються на повно
та всебічно досліджених доказах,
оцінка яких проведена у відповідності
до положень ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно
застосовані положення ст.ст.322, 360 ЦК
України, якими передбачено, що власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом, а співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Відповідно до ст. 162 ЖК України та п. 7
«Правил користування приміщеннями
житлових будинків», затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 45 від 24 січня 2006 року наймач (власник)
квартири зобов'язаний своєчасно
вносити квартирну плату і плату за
комунальні послуги.

У зв'язку із зобов'язальними
правовідносинами, що існують між
співвласниками при праві спільної
часткової власності, кожен із
співвласників зобов'язаний у
відповідності зі своєю часткою в праві
спільної часткової власності брати
участь у витратах по утриманню і
збереженню спільного майна.

У разі, коли хто-небудь з учасників
права спільної часткової власності
ухиляється від участі в спільних
витратах, інші співвласники, що внесли
за нього платежі по спільному майну,
вправі стягнути з нього внесену
частину витрат.

Як вбачається з матеріалів справи у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
позивач ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_1 та їх
троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 Позивачкою ОСОБА_3
понесені витрати на утримання
квартири, що є спільною частковою
власністю сторін по справі, а саме
опалення, яке є об'єктивно необхідним
для підтримання спільного майна у
належному стані.

Відповідач участі в утриманні майна, що
є спільною частковою власністю, не
приймав, від добровільного
відшкодування витрат відповідно до
розміру своєї частки у спільній
частковій власності відмовився.

Факт не проживання співвласника у
квартирі не позбавляє його обов'язку з
утримання спільного майна.

З огляду на викладене вище колегією
суддів не встановлено таких порушень
місцевим судом норм матеріального та
процесуального права, що призвели або
могли б призвести до неправильного
вирішення спору між сторонами, або
таких, що тягнуть за собою безумовне
скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін, оскільки воно ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не містять
передбачених законом підстав для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 25 грудня 2013 року
у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: