АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1250/2014
Головуючий у 1 інстанції: Сухомлінов
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Країна" за довіреністю -
Вакули ГалиниМиколаївни на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
15 жовтня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Країна" до ОСОБА_2,
Приватного акціонерного товариства
"Народна фінансово-страхова компанія
"Добробут" про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

17 червня 2013 року ПАТ «СК «Країна»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
ПрАТ «НФСК «Добробут», у якому, з
урахуванням уточнень просив стягнути з
ОСОБА_2 на свою користь 4 268, 01 грн. та з
ПрАТ «НФСК «Добробут» 15 876, 68 грн. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 29 вересня
2009 року з вини ОСОБА_3 на перехресті
вул. І Мазепи-вул. Іванова в м. Києві
сталася ДТП, внаслідок чого автомобіль
«Дачія Логан», д.н.з. НОМЕР_4, що
застрахований в ПАТ «СК «Країна» і
належить ОСОБА_4, та автомобіль
«Changan”,НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2 та
застрахований у ПрАТ «НФСК «Добробут»,
отримали механічні пошкодження. ПАТ
«СК «Країна» було виплачено на користь
ОСОБА_4 страхове відшкодування у
розмірі 16 386,68 грн. Згодом ПрАТ «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут» на виконання полісу
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів сплатило на
користь позивача 12 118,67 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 15 жовтня 2013 року у
задоволенні позову ПАТ «СК «Країна»
було відмовлено.

13 грудня 2013 року представник ПАТ «СК
«Країна» за довіреністю - Вакула Г.М.
подала апеляційну скаргу на вказане
рішення, у якій, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просила його скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову. В
обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначила, що судом першої інстанції не
було враховано, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, яка повинна бути
сплачена особою, відповідальність якої
застрахована. Також апелянт зазначила,
що ПрАТ «НФСК «Добробут» повністю
виконала свої зобов'язання, сплативши
страхове відшкодування у розмірі
вартості матеріального збитку за
вирахуванням франшизи. Додатково
апелянт вказала, що суд першої
інстанції невірно визначив ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну, та не взяв до уваги
положення ст. 1194 ЦК України.

У судовому засіданні представник ПрАТ
«НФСК «Добробут» за довіреністю -
Метенко К.В. апеляційну скаргу просила
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 29 вересня 2009 року з вини
ОСОБА_2, який керував автомобілем «Changan",
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
сталася дорожньо-транспортна пригода,
в результаті якої був технічно
пошкоджений автомобіль «Дачія Логан»,
д.н.з.НОМЕР_4 під керуванням водія
ОСОБА_4

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 06.11.2009 року ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

На час пошкодження належного ОСОБА_4
автомобіля був чинним договір про
добровільне страхування, з якого
вбачається, що автомобіль «Дачія
Логан», державний номерний знак НОМЕР_4,
що належить ОСОБА_4, застрахований в ПАТ
«СК «Країна»

Згідно акту оцінки, акту огляду та
страхового акту (а.с. 18-33) вбачається, що
належний ОСОБА_4 автомобіль «Дачія
Логан» д.н.з. НОМЕР_4, ПАТ «СК «Країна»
визначено страхове відшкодування у
сумі 16 386,68 грн.(а.с.37-39).

На час вчинення ОСОБА_2
дорожньо-транспортної пригоди був
чинним поліс обов'язкового страхування
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/ 7451474, за яким ПрАТ «НФСК
«Добробут» була застрахована
відповідальність ОСОБА_2 за шкоду,
заподіяну третім особам забезпеченим
транспортним засобом «Changan», державний
номерний знак НОМЕР_3 (ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну 25 000 грн., франшиза 510
грн.).

15 грудня 2013 року ПрАТ «НФСК «Добробут»
на підставі вказаного полісу сплатило
ПАТ «СК «Країна» суму у розмірі 12 118, 67
грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції керувався ст. 993, ст. 1194
ЦК України, ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. 9 Закону України «Про
страхування» та виходив з того, що
ліміт відповідальності ПрАТ «НФСК
«Добробут» не вичерпано, вимог до нього
не заявлено, а тому підстави для
стягнення коштів з ОСОБА_2 відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
яка повинна бути виплачена особою,
відповідальність якої застрахована.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи,
ліміт відповідальності ПрАТ «НФСК
«Добробут» за шкоду, заподіяну майну,
становить 25 500 грн., франшиза 510 грн.

Вартість відновлюваного ремонту
транспортного засобу ОСОБА_4 з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу становить 13 816, 82 грн. з
урахуванням ПДВ (крім робіт ).

Згідно з матеріалами справи, ремонт
автомобіля не здійснювався, кошти були
частково перераховані на рахунок ТОВ
«ПростоФінанс» (вигодонабувач) та
частково на рахунок ОСОБА_4 З огляду на
викладене, підстав для відшкодування
податку на додану вартість не було.

Таким чином, ПрАТ «НФСК «Добробут»
повністю виконало свої зобов'язання за
полісом, відшкодувавши вартість
відновлюваного ремонту автомобіля з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зношення за вирахуванням франшизи та
податку на додану вартість.

З огляду на викладене, посилання суду
першої інстанції на те, що саме ПрАТ
«НФСК «Добробут» має відповідати за
позовом є помилковими.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

З п. 16.6 договору добровільного
страхування вбачається, що розмір
страхового відшкодування визначається
у розмірі вартості відновлюваного
ремонту автомобіля без вирахування
коефіцієнта фізичного зношення
автомобіля.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України згідно
з ч. 2 якої розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до абз. 3 п. 14 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01 березня 2013 року якщо
для відновлення попереднього стану
речі, що мала певну зношеність
(наприклад, автомобіля), було
використано нові вузли, деталі,
комплектуючі частини, у тому числі
іншої модифікації, що випускаються в
обмін знятих із виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не має права вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації. Зношеність пошкодженого
майна враховується у випадках
стягнення на користь потерпілого
вартості такого майна (у разі
відшкодування збитків).

Відповідно до п. 17.4 у разі відсутності
розрахункових документів щодо
підтвердження оплати відновлюваного
ремонту страховик має право зменшити
суму страхового відшкодування на суму
передбаченого законодавством України
податку та здійснити доплату сум у разі
підтвердження страхувальником
понесених витрат, пов'язаних з оплатою
цього податку.

Зі звіту про оцінку вартості
матеріального збитку вбачається, що
вартість відновлюваного ремонту
автомобіля ОСОБА_4 становить 19 260, 93 грн.
без урахування коефіцієнта фізичного
зношення та з ПДВ (крім робіт), в тому
числі вартість опори двигуна 654, 50 грн.,
що не відноситься до наслідків
страхового випадку.

Враховуючи те, що підстав для
відшкодування податку на додану
вартість немає, вартість
відновлюваного ремонту автомобіля
ОСОБА_4 без ПДВ становить 14 637, 25 грн.

ПрАТ «НФСК «Добробут» сплатило 12 118, 67
грн., а тому з ОСОБА_2 на підставі
підлягає стягненню сума у розмірі 2 518, 58
грн.

З огляду на викладене, рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
15 жовтня 2013 року не може вважатися
законним і обґрунтованим, а тому
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
ПАТ «СК «Країна» частково.

Керуючись ст.ст. 208, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Країна" за
довіреністю - Вакули Галини Миколаївни
- задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 15 жовтня 2013 року - скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Країна"
до ОСОБА_2, Приватного акціонерного
товариства "Народна фінансово-страхова
компанія "Добробут" про відшкодування
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Країна" кошти у
розмірі 2 518, 58 грн. і судовий збір у
розмірі 229, 40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді