Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Надра» про
визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ПАТ КБ «Надра» про визнання дій
неправомірними, посилаючись на те, що 18
березня 2008 року між КБ «Надра» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 08/03/2008/840 К 737, відповідно до умов якого
ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 706 тис.
доларів США строком до 19 лютого 2009 року.

18 березня 2008 року між банком та нею
укладено договір застави № 08/03/2008/840-ДЗ
009 майнових прав за депозитним
договором «Класичний з поповненням»
від 20 лютого 2008 року № 824858, вартість
яких визначена у 4 млн 460 тис. грн.

У встановлений строк ОСОБА_2 кредит не
повернув та повідомив банк про
неможливість виконання кредитних
зобов'язань. Проте у лютому 2009 року КБ
«Надра» не задовольнив свої вимоги за
рахунок заставленої нею суми
депозитного вкладу та продовжував
нарахування процентів та пені за
кредитним договором, а 15 липня 2009 року
списав з її депозитного рахунка 4 863 412
грн 45 коп. за кредитним договором від 18
березня 2008 року, що перевищує розмір
застави на 403 412 грн 45 коп.

Позивач неодноразово уточнювала та
змінювала позовні вимоги, частина яких
була розглянута судом з ухваленням
рішень.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

У липні 2014 року представник позивача
уточнив позовні вимоги та просив
визнати неправомірними дії банку щодо
додаткового нарахування за кредитним
договором від 18 березня 2008 року за
період з 20 лютого 2009 року до 15 липня 2009
року процентів в розмірі 42 141,28 доларів
США, пені в розмірі 71 911,82 доларів США, а
також списання цих сум з депозитного
рахунка позивача з направленням цих
коштів на погашення основного боргу.
Крім того, зазначивши, що на виконання
попередніх рішень відповідач
перерахував позивачу 403 412 грн 45 коп.,
представник відмовився від вимог про
їх стягнення.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 15 липня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ПАТ КБ
«ПриватБанк» щодо списання на
порушення умов договору застави від 18
березня 2008 року № 08/03/2008/840-ДЗ 009 з
депозитного рахунка ОСОБА_1 та
направлення 403 412 грн 45 коп. на погашення
заборгованості за кредитним договором
від 18 березня 2008 року № 08/03/2008/840 К 737,
укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра».

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 21 серпня 2014
року зазначене судове рішення в
частині відмови в позові скасовано,
провадження в цій частині закрито.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ
«Надра» просить ухвалені в справі
рішення скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Суд першої інстанції, визнаючи дії
банку неправомірними, посилався на те,
що кредитні зобов'язання ОСОБА_2 за
кредитним договором від 18 березня 2008
року забезпечені заставою майнових
прав ОСОБА_1, які остання мала за
депозитним договором і передала банку
за договором уступки від 18 березня 2008
року в розмірі 4 млн 460 тис. грн.

Апеляційний суд погодився з висновком
суду першої інстанції.

Разом із тим, апеляційний суд вважав, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку в частині відмови
в позові, а саме: про визнання
неправомірними дій банку щодо
додаткового нарахування за кредитним
договором від 18 березня 2008 року за
період з 20 лютого 2009 року до 15 липня 2009
року процентів та пені, а також
списання цих сум з депозитного рахунку
з направленням коштів на погашення
кредитного боргу, оскільки ці вимоги
вже були предметом судового розгляду, а
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 19 березня 2013
року набрало законної сили.

Набрання законної сили рішенням,
ухваленим за спором між тими ж
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
205 ЦПК є підставою для закриття
провадження у справі

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 21 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
О.І. Євтушенко

В.І. Журавель