У х в а л а

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
Кам`янсько-Дніпровської міської ради
Запорізької області, треті особи:
Державна земельна агенція у м.
Енергодарі, Центр державного
земельного кадастру, про усунення
перешкод у користуванні власністю,
скасування рішення та державних актів
на землю, усунення перешкод у
користуванні майном, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення
Кам`янсько-Дніпровського районного
суду Запорізької області від 18 квітня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 29
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що він є власником
житлового будинку АДРЕСА_1, до якого у 90
роках минулого століття зі згоди
сусідки ОСОБА_5, яка проживає в будинку
АДРЕСА_2, він провів мережі
водопостачання, газопостачання і
телефонну лінію. У листопаді 2012
року ОСОБА_6, яка є власником будинку і
земельної ділянки АДРЕСА_3, пошкодила
частину водопроводу, що розташована
під належною їй земельною ділянкою.
Посилаючись на те, що при передачі
відповідачу у власність частини
земельної ділянки, під якою
розташовані комунікаційні мережі, було
порушено діюче земельне законодавство,
просив визнати протиправним і
скасувати рішення
Кам'янсько-Дніпровської міської ради
про передачу ОСОБА_6 у приватну
власність земельної ділянки, площею
0,0292 га по АДРЕСА_3 та державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЗП № 141739.

У січні 2013 року ОСОБА_5 також звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_6,
Кам'янсько-Дніпровської міської ради
про скасування рішення міської ради та
державних актів на землю, мотивуючи
свої вимоги тим, що вона є власником
житлового будинку та земельної ділянки
по АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що у 2005
році міська рада без її згоди і відома
незаконно вилучила у неї і передала у
власність ОСОБА_7 0,0292 га земельної
ділянки, просила визнати протиправним
та скасувати рішення міської ради та
державний акт про право власності на
вказану земельну ділянку на ім'я ОСОБА_7

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області
від 15 лютою 2013 року вказані позови
об'єднані в одне провадження.

У грудні 2013 року позивачі доповнили
позовні вимоги і просили встановити
факти порушення вимог чинного
законодавства при передачі у власність
ОСОБА_5 і ОСОБА_7 земельних ділянок,
визнати протиправними та скасувати
низку рішень міської ради, відновити
право користування ОСОБА_5 земельною
ділянкою, площею 0,292 га, якою вона
відкрито користувалася протягом
п'ятдесяти років і яка незаконно була
вилучена у неї та передана у власність
відповідача, усунути перешкоди ОСОБА_8
у користуванні комунікаційними
мережами.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
18 квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 29 травня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_8 та ОСОБА_5
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 та ОСОБА_5
просять скасувати оскаржувані судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_4, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що при
передачі відповідачу у власність
земельної ділянки у 2005 році права
позивача, як споживача послуг з
водопостачання, порушені не були,
оскільки технічні умови на
водопостачання та договір про
водопостачання належного йому будинку
був укладений останнім у 2012 році.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_5, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд,
встановивши фактичні обставини справи
та давши належну оцінку наявним у
справі доказам, обґрунтовано виходив
із того, що позивач не надала належних
та допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами
попередніх інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Кам`янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
18 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 29
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко