АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції - Ільєва Т.Г.
Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду міста Києва від 15 липня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Експрес
Страхування», за участю третьої особи:
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про стягнення страхового
відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у грудні 2013 року.

Зазначав, що 02.08.2012 року між ним та
відповідачем був укладений договір
добровільного страхування наземного
транспортного заособу №202.12.2130591,
відповідно до якого було застраховано
належний йому автомобіль. 06.03.2013 року
трапився страховий випадок -
пошкодження транспортного засобу, що
підтверджується довідкою ВДАІ
Деснянського РУ ГУ МВС України у м.
Києві. У зв'язку з цим позивач звернувся
до відповідача та сповістив про
настання страхового випадку. Оскільки
на момент звернення до суду встановити
розмір матеріального збитку було
неможливо то він встановив його
самостійно в розмірі 5 000,00 грн. та
просив стягнути вказану суму
матеріального збитку з відповідача.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції, позивач уточнив позовні
вимоги та зазначив, що згідно висновку
експертного товарознавчого
дослідження №273/14 вартість завданого
збитку складає 12 205,21 грн. 04.02.2014 року
позивач отримав від відповідача
страхове відшкодування в розмірі 4 187,32
грн. На підставі викладеного просив суд
стягнути з останнього різницю в
розмірі 8 017,89 грн.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 15 липня 2014 в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
та ухваленні нового про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що 02.08.2012 року
між ТДВ «Експрес Страхування», ОСОБА_2
та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу, який є предметом
застави №202.12.2130591, згідно з умовами
якого ПАТ «Альфа-Банк» виступає
вигодонабувачем.

Предметом даного договору є майнові
інтереси страхувальника, а саме
ОСОБА_2 пов'язані з володінням,
користуванням та/або розпорядженням
транспортного засобу ЗАЗ/Sens, 2012 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

06.03.2013 року ОСОБА_3, керуючи даним
автомобілем, не вибрала безпечної
швидкості руху та не дотрималась
безпечної дистанції до автомобіля ЗИЛ,
д.н.з. НОМЕР_2, що рухався попереду та
зупинився. Внаслідок зазначеного
відбулося зіткнення, у зв'язку з чим
транспортні засоби отримали механічні
ушкодження.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 01.04.2013 року ОСОБА_3
визнано винною та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звернувся до ТДВ «Експрес
Страхування» із заявою про виплату
страхового відшкодування, внаслідок
чого відповідачем було прийнято
рішення про виплату страхового
відшкодування, складено страховий акт
та сплачено страхове відшкодування у
розмірі 4 208, 36 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 1106 від 04.02.2014 р.

Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 273/14
від 06.05.2014 року вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля,
д.н.з.НОМЕР_1, в результаті пошкодження в
ДТП, складає 12 205,21 грн.

На підставі зазначеного
автотоварознавчого дослідження
позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь різницю
між сумою завданого матеріального
збитку та виплаченим відповідачем
страхового відшкодування в розмірі 8
017,89 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції зазначив, що
відповідно до умов укладеного договору
отримання страхової виплати
страхувальником можливо лише за
погодженням з вигодо набувачем.
Натомість в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження такої
погодження, а тому позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 985 ЦК України
страхувальник має право укласти зі
страховиком договір на користь третьої
особи. Страхувальник має право при
укладені договору страхування
призначити фізичну чи юридичну особу
для одержання страхової виплати
(вигодонабувача), а також змінювати її
до настання страхового випадку, якщо
інше не встановлено договором
страхування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України у разі
настання страхового випадку страховик
зобов'язується виплатити страхову
виплату страхувальникові або іншій
особі, визначеній у договорі.

Так, п. 8.1 страхового договору сторони
погодили, що страхувальник, яким є
позивач, має право одержати належне
йому страхове відшкодування за згодою
вигодонабувача, відповідно до положень
договору та правил.

Згідно п.9.3.1 при здійснені виплати
страхового відшкодування
страхувальнику , страховик направляє
до вигодонабувача запит для визначення
одержувача страхового відшкодування з
урахуванням нижчевикладеного.

Страховик здійснює виплату страхового
відшкодування вигодонабувачу, або за
погодженням з вигодонабувачем -
страхувальнику.

Відповідно до пп. 2 п. 18 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» договір страхування надає
право третій особі (вигодонабувачу)
вимагати від страховика здійснити
страхову виплату на свою користь, тобто
наділяє вигодонабувача правами
страхувальника, хоча і не покладає на
нього обов'язків останнього. При
розгляді таких справ суди повинні
враховувати положення статей 636, 985 ЦК,
статтю 3 Закону України "Про
страхування", і у разі якщо буде
встановлено, що вигодонабувач
відмовився від пред'явлення позову до
страховика або сума страхової виплати
більша, ніж має отримати вигодонабувач,
страхувальник/потерпілий не
позбавлений права на пред'явлення
позову про виплату страхового
відшкодування на свою користь на
загальних підставах.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовна заява подана особою не
наділеною таким правом, оскільки згода
вигодо набувача, яким виступає третя
особа ПАТ «Альфа-Банк», в матеріалах
справи відсутня.

Крім того, відповідно до вимог пп. 2 п. 18
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року,
позивачем не доведено факт відмови
вигодонабувача від пред'явлення позову
до страховика або наявності більшої
суми страхового відшкодування, ніж має
отримати вигодонабувач.

Доводи апеляційної скарги про те, що
виплачене страхове відшкодування в
розмірі 4 208,36 грн. підтверджує
наявність згоди вигодонабувача на
отримання страхової виплати
страхувальнику, не можуть бути
прийняті судом до уваги з огляду на п.
8.4.11 договору страхування, відповідно
до якого у разі якщо вигодонабувач не
надасть відповіді на запит протягом
п'яти робочих днів, страховик має право
здійснити виплату страхового
відшкодування страхувальнику без
вказівок вигодонабувача.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Не може бути підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
помилкове зазначення суми позовних
вимог в розмірі 5 000,00 грн. замість 8 017,89
грн., оскільки це не призвело до
ухвалення неправильного по суті
рішення.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 15 липня 2014 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: