АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3146/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 32 Матвієнко М. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечна М.М.

позивача адвоката ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7

позивача ОСОБА_8

відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, товариства з додатковою відповідальністю « Глобус» (СК « Глобус») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_9, товариства з додатковою відповідальністю « Глобус» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.11.2012 р. о 09 год. 40 хв. в м. Золотоноша по вул. Шевченка водій ОСОБА_9 керуючи автомобілем «BYD», Д.Н.З. НОМЕР_1 скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово медичної-медичної експертизи № 29 м/д від 05.02.2013 р. внаслідок ДТП ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з переломом 6,7,8,9 ребер зліва, що ускладнилося накопиченням крові та повітря в лівій плевральній порожнині, належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, в зв'язку з небезпекою для життя.

27.02.2013. постановою старшого слідчого СВ Золотоніського МВ кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 4000 грн. та 30 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю « Глобус» (СК « Глобус») на користь позивачки матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я в сумі 4000 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 моральної шкоди, вважаючи що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9, Товариства з додатковою відповідальністю « Глобус» (СК « Глобус») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтво, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди з володільця джерела підвищеної небезпеки, відповідача по справі з ОСОБА_9

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 20.11.2012 р. о 09 год. 40 хв. в м. Золотоноша по вул. Шевченка водій ОСОБА_9 керуючи автомобілем «BYD», Д.Н.З. НОМЕР_1 скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 Внаслідок ДТП позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження.

19.10.2013. постановою старшого слідчого СВ Золотоніського МВ кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В частині 3 пункту 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Так як відповідачем ОСОБА_9 не було доведено наявність непереборної сили або умислу потерпілої ОСОБА_8 на причинення її тілесних ушкоджень, то відповідач ОСОБА_9 зобов'язаний нести цивільно-правову відповідальність за причинену потерпілій моральну шкоду, яка не покривається страховою компанією.

Судом першої інстанції вірно встановлено розмір моральної шкоди, пов'язаний з душевними стражданнями, яких фізична особа зазнала у зв'язку з завданими тілесними ушкодженнями, а розмір її відповідає вимогам розумності і справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції вірно ураховано вину потерпілої ОСОБА_8 (стаття 1193 ЦК України).

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що оскільки кримінальне провадження закрите у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення то і відшкодовувати моральну шкоду він не повинен є безпідставними та не спростовують висновку суду першої інстанції.

Вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини в частині стягнення моральної шкоди, постановивши рішення в цій частині з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення в частині визначення розміру моральної шкоди та її стягнення з винної особи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307,308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2014 року відхилити, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :