Справа № Провадження
№381/2861/13-ц 22-ц/780/234/14 Головуючий у І
інстанції Зуй Т.С.Категорія44Доповідач
у 2 інстанціїПоліщук 06.02.2014
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Ігнатченко Н.В., Малорода О.І.

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 13 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Триліської сільської
ради про визнання державного акту
недійсним та скасування рішення ради, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулась в суд
із вказаним позовом, який уточнила і
просить визнати недійсним державний
акт на право власності, виданий 19.06.1998
року на ім.'я ОСОБА_4, скасувати рішення
Триліської сільської ради 9 сесії 22
скликання від 17 грудня 1996 року.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй
на праві власності на підставі
договору дарування від 15.06.2002року
належить будинок розташований в
АДРЕСА_1, за яким рахувалась земельна
ділянка розміром 0,55га. Відповідно до
рішення Триліської сільської ради їй
надано в користування земельну ділянку
площею 0,35га. Коли захотіла
приватизувати цю земельну ділянку, то
дізналась, що ОСОБА_2 приватизував
частину земельної ділянки, якою вона
користувалась тривалий час. З
відповіді державної інспекції
сільського господарства від 27.08.2012 року
дізналась, що Державний акт на ім.'я
відповідача видано з порушенням ст.55
Закону України «Про землеустрій», акт
погодження меж вона не підписувала.
Оскаржуване рішення Триліської
сільської ради від 17 грудня 1996 року
вважає незаконним, так як в
документації щодо приватизації
земельної ділянки є документи лише
відповідно до однієї земельної ділянки
розміром 0,3731га.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 13 червня 2013
року позов задоволено.

Визнати державний акт на право
власності на землю, виданий 19.06.1998 року
серія ІУ-КВ № 106768 на ім"я ОСОБА_2
недійсним та скасувано рішення
Триліської сільської ради IX сесії ХХП
скликання від 17.12.1996рок:у.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги із
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що технічна
документація та рішення Триліської
сільської ради ОСОБА_2 розроблені та
прийняті тільки на частину земельної
ділянки площею 0,3731 га, а державний
акт виданий на земельну ділянку
площею 0,7778га. Відносно решти
земельної ділянки відсутня як
технічна документація, так і рішення
ради про передачу землі.

За вказаних підстав суд вважав, що
рішення Триліської сільської ради,
на підставі якого виданий державний
акт, і оскаржуваний державний акт
видані в порушення вимог чинного
законодавства, підлягають визнанню
недійсним та скасуванню.

Проте із вказаними висновками
погодитись не можна, так як вони не
відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
передбачених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено
наступні обставини, які не
оспорюються.

15 червня 2002 року на підставі
договору дарування ОСОБА_3 отримала
в дар від ОСОБА_6 жилий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться
в АДРЕСА_1. 2.07.2002року Фастівським МБТІ
проведена державна реєстрація права
власності на вказаний будинок за
ОСОБА_3 (а.с.11-12).

21 березня 2012 року Рішенням 21 сесії У1
скликання Триліської сільської ради
надано дозвіл ОСОБА_3 на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документації, що посвідчує право на
земельну ділянку біля дарованого
житлового будинку в АДРЕСА_1 розміром
0,2500 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
0,1000га для ведення особистого
селянського господарства. (а.с.8).

19 червня 1998 року на ім.'я ОСОБА_2, який
мешкає в АДРЕСА_2, видано державний
акт на право приватної власності на
землю, згідно якого йому передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,7778 га, яка складається із 2
земельних ділянок: площею 0,4046 га та
площею 0,3731 га і розташована в
с.Триліси Триліської сільської ради.
(а.с.6).

ОСОБА_2 земельна ділянка надана на
підставі рішення Триліської
сільської ради 9 сесії ХХ11 скликання
від 17 грудня 1996 року.

З листа державної інспекції
сільського господарства в Київській
області від 27.08.2012року земельна
ділянка площею 0,7778 га
використовується ОСОБА_2 без
наявності межових знаків.

При апеляційному розгляді
встановлено, що суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Як вбачається із п.3 Договору
дарування від 15.06.2002 року земельна
ділянка, на якій розташований
житловий будинок, отриманий в дар
ОСОБА_3, не обміряна. (а.с.11).

З довідки Триліської сільської ради
від 26.09.2012 року за попереднім
власником житлового будинкуАДРЕСА_1
ОСОБА_6 згідно по господарської книги
рахувалась земельна ділянка 0,55га (в
книгах виправлення, але підстави про
це відсутні). (а.с.14).

Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного
кодексу України якщо жилий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Згідно рішення 21 сесії У1 скликання
Триліської сільської ради від 21
березня 2012 року ОСОБА_3 надано дозвіл
на виготовлення технічної
документації щодо складання
документації, що посвідчує право на
земельну ділянку біля подарованого
будинку загальною площею 0,35 га.

За таких обставин позивачем
відповідно до ст.60 ЦПК України не
доведено, що до неї при переході
права власності на будинок перейшло
право користування земельною
ділянкою площею 0,55га.

Висновок суду першої інстанції про
те, що оскаржуваним рішенням
Триліської сільської ради ОСОБА_2
надано частину земельної ділянки
площею 0,3731 га, а відносно решти
земельної ділянки відсутня як
технічна документація, так і рішення
ради про передачу землі є
необґрунтованим.

Як вбачається із копії технічної
документації по складанню державних
актів на право приватної власності
на землю квартал 1 с.Триліси в
додатку№1 до рішення Триліської
сільської ради IX сесії ХХП скликання
від 17.12.1996року під №34 значиться
ОСОБА_2 про надання земельних ділянок
площею 0,25 га та площею 0,1231га (а.с.87), а
під №35 значиться ОСОБА_2 про надання
земельних ділянок площею 0,4046га для
ведення підсобного господарства.
Таким чином оскаржуваним рішенням
Триліської сільської ради
затверджено технічну документацію
про надання ОСОБА_2 земельної ділянки
загальною площею 0,7778 га, так як і
зазначено в Державному акті на його
ім.'я.

Також у вказаному додатку№1 до
рішення ради під № 24 значиться
ОСОБА_7 проживаючий АДРЕСА_1, про
надання йому у власність 0,25 га для
обслуговування житлового будинку та
0,2869га для ведення підсобного
господарства.

Із зведеного плану ділянок, наданого
до апеляційної скарги, вбачається, що
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є суміжними
землекористувачами. (а.с.103).

На час вирішення спору та ухвалення
рішення ОСОБА_3 в установленому
законом порядку відповідно до ст.125 ЗК
України право власності на
земельну ділянку, розташовану
АДРЕСА_1, не набула.

Таким чином на час ухвалення
оскаржуваного рішення суду у ОСОБА_3
було відсутнє суб'єктивне право, яке
підлягало захисту, оскільки право
власності на земельну ділянку вона
не набула.

Висновки суду першої інстанції про
невідповідність Державного акту
вимогам ст.55 Закону України «Про
землеустрій» в тій частині, що
земельна ділянка використовується
відповідачем без наявності межових
знаків, як підставу задоволення
позовних вимог не можуть
враховуватись, оскільки ОСОБА_3 не
доведено яким чином порушуються її
права, оскільки межі земельної
ділянки, розташованої АДРЕСА_1, якою
вона користується, також не
встановлені, вона права власності на
земельну ділянку не набула.

Посилання позивача на те, що вона не
погоджувала відповідачу межі
земельної ділянки також не можуть
враховуватись, оскільки на час
отримання ОСОБА_2 оскаржуваного
державного акту на право власності
на земельну ділянку 19 червня 1998 року,
позивач не була суміжним
землекористувачем, а право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 набула
2.07.2002 року з часу державної
реєстрації права власності на
будівлю.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, так
як суд неповно з'ясував обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, неправильно застосував норми
матеріального права рішення суду
підлягає скасуванню із ухваленням
нового рішення, яким в задоволенні
позову відмовити за
необґрунтованістю і недоведеністю
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.309,316 ЦПК України
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 13 червня 2013
року скасувати і ухвалити нове
рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, Триліської сільської ради про
визнання державного акту недійсним та
скасування рішення ради в і д м о в и т
и.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: