Справа №1304/7375/12
Провадження №2/461/110/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
Галицький районний суд
м.Львова

в складі: головуючого судді
Государського А.В.

при
секретарі Скаб В.О.

за участю:
представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача: адвоката
ОСОБА_3,

ОСОБА_4,
Огризко М.-М.А.,

представника третьої особи - Балюєва
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Львівського
комунального підприємства
«Снопківське», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Львівська міська рада,
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_9, ЛКП «Снопківське», третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Львівська міська рада,
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди. В обґрунтування
заявленого позову покликається на те,
що внаслідок незаконних будівельних
робіт на горищі будинку АДРЕСА_1
пошкоджено покрівлю даху будинку
внаслідок чого відбулося залиття його
квартири АДРЕСА_1 що призвело до
руйнування фасаду будинку, фундаменту.
Крім того такими діями відповідача
позивачу завдана моральна шкода, яку
він оцінює в 25 000 гривень, яка полягала у
тому, що внаслідок постійного залиття
його квартири, на поверхнях стін
утворюється грибок, в кімнатах сирість,
що негативно впливає на його організм
та організм членів його сім'ї.
Внаслідок цього, сім'я не може
повноцінно проживати у квартирі, а її
забруднення негативно впливає на їх
психологічний та фізіологічний стан.

Позивач та його представники в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, надавши пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві. Просять позов задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_8 -
адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_10 заперечили
проти задоволення позову з мотивів
викладених у запереченнях, додатково
надали пояснення про те, що у залитті
квартири позивача відсутня вина ОСОБА_8
Із висновку експерта вбачається, що не
знайшли підтвердження доводи позивача
про ведення відповідачем незаконних
будівельних робіт на горищі, як причину
залиття квартири. Крім того, вважають,
що при вирішенні позовних вимог слід
звернути увагу на обстановку
аварійності даху в даному будинку, адже
за останні роки експлуатації будівлі
поточні ремонтні роботи не
проводились, будівля знаходиться у
незадовільному стані і вимагає
проведення ремонтно-реставраційних
робіт. Просять суд відмовити у
задоволенні позову за безпідставністю.

Представник ЛКП «Снопківське» -
Огризко М.-М.А., у судовому засіданні
визнала позовні вимоги, надала у
розпорядження суду акт директора ЛКП
«Снопківське» від 03.10.2014 року. Вважає,
що саме незаконними діями ОСОБА_8, які
полягають у проведенні ремонтних робіт
по влаштуванню мансардного поверху при
здійсненні яких була встановлена
незаконна врізка у водостічну трубу з
мансардного поверху, позивачу
спричинені матеріальні збитки.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, думку адвоката на
заперечення позову, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12,
ОСОБА_13 що стверджується технічним
паспортом від 02.11.1993 року, інвентарний
номер 648, реєстровий номер 6281 (а.с.4).

Актом ЛКП «Снопківське» від 10.01.2012 року
встановлено, що в результаті
обстеження квартири №6 де проживає
сім'я ОСОБА_13 виявлено залиття в одній
із житлових кімнат, яка межує із
квартирою №7, яка належить ОСОБА_8 (а.с.6).
Внаслідок проведення ОСОБА_14
будівельних робіт з розширення
квартири №7 за рахунок площі горища у
січні 2012 року в ніч з 05 га 06 січня 2012
року випав дощ, що призвело до залиття
житлової кімнати стін і стелі розміром
1,5 м.кв.

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи №038/13
від 05.08.2013 року встановлено, що
встановити конкретну причину
пошкодження, зазначених позивачем
встановити не надається можливим.
Основне замокання в приміщенні
квартири №6 могло відбутися як від
замокання зовнішньої стіни житлового
будинку, так і від проведення
будівельних робіт по влаштуванню
перекриття і покрівлі над мансардним
приміщенням квартири №7, зміщення
міжквартирної стіни на горище в
сторону житлових кімнат квартири №6
імовірно і спричинило сильне замокання
в куті від зазначених вище робіт.

Вартість нанесених позивачу збитків
дорівнює вартості відновлювального
ремонту приміщень житлових кімнат
квартири №6 і становить 6 398 грн. (а.с.37-50).

У судовому засіданні експерт ОСОБА_15
повідомила про те, що причину залиття
квартири позивача остаточно не
можливо встановити, про те повідомила,
що у результаті перенесення ОСОБА_8
стіни по затвердженому проекту у
позивача внаслідок таких дій
утворилося затікання води в одній із
житлових кімнат.

Частиною 1 ст. 64 ЦПК України
встановлено, що письмовими доказами є
будь-які документи, акти, довідки,
листування службового або особистого
характеру або витяги з них, що містять
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Суд бере до уваги поданий
представником ЛКП «Снопківське» акт
в.о. Директора ЛКП «Снопківське» Педзея
М.М. від 03.10.2014 року (а.с.250) в якому
вказано, що в результаті обстеження
квартири №6 де проживає сім'я ОСОБА_13
виявлено мокре п'ятно на стіні в одній
із житлових кімнат в квартирі, яка
межує з квартирою №7 де проживає
ОСОБА_14 Залиття відбулося 03-04 червня 2014
року в результаті випадання проливних
дощів. У зв'язку із ремонтними роботами
по влаштуванні мансардного поверху
гр.ОСОБА_14 була встановлена незаконна
врізка у водостічну трубу з
мансардного поверху. При виході на
адресу водостічна труба не протікає,
мокрих плям зі сторони фасаду не
виявлено.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31.03.1995 року
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому доведенню у спорах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправними
діяннями заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

У п.3 Постанови №4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» Пленум Верховного Суду України
надав роз'яснення про те, що під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

При цьому у спорах про відшкодування
шкоди діє презумпція заподіювача
шкоди, згідно з якою саме відповідач
доводить відсутність своєї вини у
завданні шкоди. Позивач довів завдану
йому шкоду, протиправність дій
відповідача, причинний зв?язок між
ними, а представники відповідача
відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України це не спростували і не довели
відсутність вини ОСОБА_8

Суд критично оцінює доводи
представників відповідача, про те, що
висновок експерта є неоднозначним щодо
причини залиття квартири ОСОБА_7, а
інших докази, які б підтверджували
позицію позивача про наявність причино
наслідкового в'язку між шкодою
спричиненою ОСОБА_7 та діями ОСОБА_14 у
матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України
висновок експерта є одним із доказів у
справі та має оцінюватися в сукупності
з іншими доказами, а відповідно до ч. 4
ст. 60 ЦПК України доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Висновок суду про причинний зв'язок між
залиттям квартири позивача та діями
відповідача ґрунтується на виданому
комісією ЛКП «Снопківське» від 10.01.2012
року Акті (а.с.6) де вказано, що власниця
квартири ОСОБА_8 виконує будівельні
роботи з розширення квартири №7 за
рахунок площі горища над своєю
квартирою. Листом-відповіддю голови
Галицької районної адміністрації
О.Сімченка №31 вих. від 26.01.2012 року (а.с.229)
у якому вказано, що залиття квартири
АДРЕСА_1 відбулося в результаті ведення
самовільних будівельних робіт
власником квартири №7 даного будинку -
гр.ОСОБА_8, актом ЛКП «Снопківське» від
03.10.2014 року (а.с.250).

Щодо позовної вимоги позивача про
стягнення на його користь з
відповідача моральної шкоди у розмірі
25000 грн., то суд приходить до наступного
висновку. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України
полягає у душевних стражданнях, які
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено,
що моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.
Частиною четвертою цієї ж статті
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Згідно абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення можливості їх реалізації,
ступеня вини особи, яка завдала
моральної шкоди, якщо вина є підставою
для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, зважаючи на вимоги ч.1 ст.60
ЦПК України, суд приходить до
переконання, що позовну вимогу
позивача про стягнення з відповідача
25000 грн. моральної шкоди слід
задовольнити частково. Позовну вимогу
про стягнення матеріальних збитків на
суму 6398 грн. задовольнити у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 169, 208, 209, 212, 214,
215, 218 ЦПК України, ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК
України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Львівського
комунального підприємства
«Снопківське», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Львівська міська рада,
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 6 398
(шість тисяч триста дев'яносто вісім)
гривень матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 12 000
(дванадцять тисяч) гривень моральної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
А.В. Государський