Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашковича І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю представника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
правочину нікчемним.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із даним
позовом, посилаючись на те, що 27 серпня
2008 року мiж ним та ПАТ КБ «ПриватБанк»
було укладено кредитний договiр
№МКМОGА.

З метою забезпечення вказаного
кредитного договору мiж ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 27.08.2008 року
було укладено договiр iпотеки
посвiдчений приватним нотаріусом
ОСОБА_10

Згiдно даного договору, вказанi вище
особи надають в iпотеку ПАТ КБ
«ПриватБанк» квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
49,40 кв.м., житловою площею 27,40 кв.м. За
договором, вартістъ вказаного майна, що
передавалось у заставу, на момент
укладення договору складала 348890,40 грн.

У жовтнi 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду з позовною заявою
в якiй просить суд звернути стягнення
на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
її продажу позивачем з укладенням від
імені вiдповiдачiв договору купiвлi-
продажу будъ-яким способом з iншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власностi, з
отриманням дублiкатiв належних
правовстановлюючих документів на
нерухомість у вiдповiдних установах,
підприємствах або органiзацiях
незалежно від форми власностi та
пiдпорядкування з можливiстю здiйснення
ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами державних
дiй, необхiдних для продажу предмету
iпотеки та виселити вiдповiдачiв i iнших
осiб, якi зареєстровані та/або
проживають в квартирi, що є предметом
iпотеки зi зняттям їх з реєстраційного
облiку.

У спірній квартирi АДРЕСА_1 проживають,
окрім iпотекодавцiв, ще i 4 неповнолiтнiх
дiтей, двоє з яких є його доньками, а
саме: ОСОБА_11, 2007 року народження та
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Про той факт, що на момент укладення
договору iпотеки в квартирi, що у
майбутньому мала стати предметом
iпотеки проживає, зокрема, його
малолiтня дитина - ОСОБА_11, 2007 року
народження, банку було відомо, оскiльки
для передачі об'єкту нерухомого майна у
заставу сторони договору були змушенi
надавати рiзного роду документи, серед
яких i довідка ЖРЕР встановленого
зразка про склад сім»ї. Вказаний
документ вiдображав кiлькiсть осiб, що
прописанi у вказанiй квартирi та
фактично в нiй проживають, їх прiзвища
та імена, а також дати їх народження.
Відтак про прописку та фактичне
проживання у квартирi неповнолiтнiх
дiтей банку було відомо.

3 даного приводу він звернувся до
Ужгородської міської ради iз заявою, в
якій просив надати iнформацiю стосовно
того, чи надався опiкунською радою
Ужгородської міської ради дозвiл на
укладення договору iпотеки від імені
його малолітньої доньки Тімеї, яка на
момент укладення договору проживала у
квартирi, що є предметом iпотеки.

11.09.2013 року ним отримано вiдповiдь за
пiдписом заступника міського голови, в
якiй вказано, що дозвiл на укладення
договору iпотеки з ПАТ КБ "ПриватБанк",
квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 від
імені неповнолiтньої дитини ОСОБА_11 не
надавався.

Відтак, з iнформацiї наданої органом
мiсцевого самоврядування випливає, що
договір iпотеки від 27 серпня 2008 року
укладено всупереч вимогам чинного на
момент укладення договору
законодавства - без дозволу на те
єдиного уповноваженого органу - служби
у справах дiтей Ужгородської міської
ради.

Згiдно ст.ст.4,10,203 ЦК України змiст
правочину не може суперечити ЦК, iншим
законам України, якi приймаються
вiдповiдно до Конституції України та ЦК,
мiжнародним договорам, згода
на обов'язковiсть яких надана Верховною
Радою України, актам Президента
України, постановам Кабiнету Міністрів
України, актам iнших органів державної
влади України, органів влади
Автономної Республiки Крим у випадках i
в межах, встановлених Конституцією
України та законом, а також моральним
засадам суспiльства.

Змiст правочину не повинен суперечити
положенням також iнших, крім актів
цивiльного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
вiдповiдно до Конституції України
(ст.ст.1,8 Конституцiї України).

Вiдповiднiсть чи невiдповiднiсть
правочину вимогам законодавства має
оцiнюватися судом вiдповiдно до
законодавства, яке дiяло на момент
вчинення правочину.

Згiдно ст.117 CК України батьки
малолітньої дитини не мають права без
дозволу органу опiки та пiклування
вчиняти такі правочини щодо їх
майнових прав: укладати договори, якi
пiдлягають нотарiальному посвiдченню та
(або) державній реєстрації, в тому числi
договори щодо подiлу або обмiну
житлового будинку, квартири, видавати
письмові зобов'язання від імені дитини,
вiдмовлятися від майнових прав дитини.

Батьки маютъ право дати згоду на
вчинення неповнолітньою дитиною
правочинів, вказаних вище, лише з
дозволу органу опiки та пiклування.

Відповідно до ч.4 ст.12 Роздiлу ІІІ
«Попередження бездомності i
безпритульності», Закону України від
02.06.2005 року №262З-IV "Про основи
соціального захисту бездомних
громадян i безпритульних дітей" для
здійснення будъ-яких правочинів
стособно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
згода opгaнів опіки та пiклування.
Посадові особи opгaнів опіки та
піклування несуть персональну
відповідальнiстъ за захист прав i
охоронюваних законом інтересів дітей
при наданні згоди на вчинення
правочинів щодо належного дітям
нерухомого майна.

Згiдно Порядку провадження органу опiки
та пiклування діяльність, пов'язаної iз
захистом прав дитини затвердженого
постановою КМУ від 24 вересня 2008 року
№866, органами опiки та пiклування є
районнi, районні у м.Києві та
Севастополi держадмiнiстрацiї, виконавчi
органи мiських, районних у містах,
сiльських, селищних рад, якi відповідно
до законодавства провадять діяльність
з надання статусу дитини-сироти та
дитини, позбавленої батьківського
пiклування, влаштування дiтей-сирiт та
дiтей, позбавлених батькiвського
пiклування, встановлення опiки та
піклування над дітьми-сиротами та
дiтьми, позбавленими батъківського
пiклування, iз захисту особистих,
майнових та житлових прав дітей.

Безпосередне ведення справ та
координацiя дiяльностi стосовно захисту
прав дiтей, покладаються на служби у
справах дітей.

Вiдповiдно до ст.215 ЦК України необхiдно
розмежовувати види недійсності
правочинiв: нікчемні правочини - якщо їх
недійсність встановлена законом та
оспорюванi - якщо їх недійсність прямо
не встановлена законом, але одна iз
сторін або iнша заiнтересована особа
заперечує їх дiйснiсть на пiдставах,
встановлених законом.

Нікчемний правочин є недiйсним
через невiдповiднiсть його вимогам
закону та не потребує визнання його
таким судом.

У вiдповiдності до ч.1 ст.224 ЦК України
провочин, вчинений без дозволу органу
опіки та піклування є нікчемним.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №9 від 06 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивiльних справ про визнання правочинiв
недійсними» вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду в разi наявності вiдповiдного
спору.

Згiдно Постанови, якщо позивач
посилаєтъся на нiкчемнiсть правочину
для обгрунтування іншої заявленої
вимоги, суд не вправi посилатися на
вiдсутнiсть судового рiшення про
встановлення нiкчемностi правочину, а
повинен дати оцiнку таким доводам
позивача.

Вiдповiдно до ст.ст.215,216 ЦК України,
вимога про визнання оспорюваного
правочину недiйсним та про
застосування наслiдкiв його недiйсностi,
а також вимога про застосування
наслiдкiв недiйсностi нiкчемного
правочину може бути заявлена як однією
зi сторін правочину, так i iншою
заiнтересованою особою, права та
законнi iнтереси якої порушено
вчиненням правочину.

Вимоги про визнання правочину
недійсним на підставі ст.ст.221-223 ЦК
України можуть заявлятися як батьками
(усиновлювачами), опiкуном чи
пiклувальником, а також бабою i дiдом (ч.2
ст.258 СК України ), так i будь-якою
заінтересованою особою, а також самою
неповнолітньою особою або особою,
цивiльна дієздатність якої обмежена,
вiдповiдно до ч.2 ст.29 ЦПК України.

Вважає, що договiр іпотеки, укладений
27.08.2008 року мiж ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6
та ОСОБА_9, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_14, щодо квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 49,40 кв.м., житловою
площею 27,40 кв.м., укладений з порушенням
вимог чинного законодавства та, вiдтак,
є нiкчемним.

У відповідності до ст.216 ЦК України
виходячи iз загальних засад цивiльного
законодавства суд може застосувати з
власної iнiцiативи реституцiю як
наслiдок недійсності правочину (в тому
числi i нiкчемностi).

Згiдно з сучасним трактуванням поняття
реституції в теорії цивiльного права,
її метою є поновлення того майнового
становища сторін, яке iснувало до
вчинення недiйсного правочину.

Реституцiя як спосiб захисту цивiльного
права (ч.1 ст.216 ЦК України)
застосовується в разi наявностi мiж
сторонами укладеного договору, який є
нiкчемним чи який визнано недійсним. У
зв'язку з цим вимога про повернення
майна, переданого на виконання
недiйсного правочину, за правилами
реституції може бути пред'явлена тiльки
стороні недiйсного правочину.

Посилаючись на вказане просить визнати
договiр iпотеки, укладений 27.08.2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та
ОСОБА_9, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_14, щодо квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 49,40 кв.м., житловою
площею 27,40 кв.м. - нікчемним.

3астосувати реституцiю, як наслiдки
недiйсностi договору iпотеки вiд 27.08.2008
року, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_14, щодо квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Виключити запис про заборону
вiдчуження об»єкта нерухомого майна -
квартири за адресою: Закарпатсъка
область, АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру
заборон вiдчуження об»єктів нерухомого
майна.

У судовому засіданні позов підтримано.

Представник відповідача вважає позов
необгрунтованим.

У поданих письмових запереченнях
зазначив, що 27.08.2008 року в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором №MKMOGA ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, ОСОБА_9 уклали договiр iпотеки.

Згiдно з договором предметом iпотеки є
нерухоме майно, а саме: квартира,
загальною площею 49,40 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Майно належить на правi власностi:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9
на пiдставi свiдоцтва вiд 24.01.2007 року.

При укладенi договору iпотеки було
дотримано всіх вимог ст.ст.203,209 ЦК
України. Договiр iпотеки був нотарiально
посвiдчений приватним нотаріусом.

Згiдно п.3 ст.209 ЦК України нотаріальне
посвiдчення може бути вчинене на тексті
такого правочину, який вiдповiдає
загальним вимогам, встановленим ст.203
ЦК України, тобто при посвiдченнi угоди
приватним нотаріусом було перевiрено
вiдповiднiсть договору iпотеки вiд 27.08.2008
року загальним вимогам законодавства.

Нотарiуси для встановлення факту
користування нерухомим майном,
витребовують довiдку про реєстрацію
мiсця проживання або мiсця перебування
дитини за адресою майна, що
відчужуєтъся або заставляєтъся, видану
житлово-експлуатаційною органiзацiєю
або iншим вiдповiдним уповноваженим
органом з питань реєстрації.

Вiдповiдно до ст.71 ЦК України опікун не
має права без дозволу органу опіки та
піклування: відмовитися вiд майнових
прав підотчного; видавати писъмові
зобов'язання вiд змені підотчного;
укладати договори, якi пiдлягають
нотарiальному посвiдченню та (або)
державній реєстрації, в тому числі
договори щодо подiлу або обміну
житлового будинку, квартири; укладати
договори щодо іншого цінного майна;
піклувальник має право дати згоду на
вчинення правочинів передбачених ч.1
цiєї статті, лише з дозволу органу опiки
та пiклування.

На момент укладення договору iпотеки в
квартирi проживали три малолiтнi дитини,
а саме: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вiдповiдно власниками квартири були
наданi необхiднi дозволи, а саме: витяги
з рiшення Виконавчого комітету
Ужгородської мiської ради №286 вiд 23.07.2008
року "Про надання дозволiв на укладення
договорiв iпотек" виданi ОСОБА_7 та
ОСОБА_9

Крім того, нотаріусом при посвiдченнi
договорiв про вiдчуження нерухомого
майна роз'яснюсться змiст ст.176 СК
України, щодо зобов'язань батькiв
передати у користування дитини майно,
яке має забезпечити її виховання i
розвиток.

Також, необхiдно врахувати змiст
положень договору iпотеки, якi були
засвiдченнi власниками квартири, а саме:
п.10.9 договору iпотеки, де серед iншого
вказано, що при укладеннi договору
Iпотекодавцем враховані iнтереси дiтей
та iнших членiв сім»ї (при їх наявностi),
якi мають право користуватися даним
Предметом iпотеки. Особи, якi мешкають
або зареєстровані у предметi iпотеки,
дали згоду на їх виселення у разi
звернення стягнення.

Згідно п.10,7 договору iпотеки
Iпотекодавець засвідчує, що вiдносно
предмету iпотеки вiдсутнi вимоги третіх
осiб, в тому числi тi, що не зареєстровані
у встановленому законом порядку.

У позовнiй заявi позивач посилається на
Закон України "Про основи соцiального
захисту бездомних громадян i
безпритульних дiтей", вважає, що
посилання на даний закон i застосування
його норм для вирiшення даного спору
неможливе, оскiльки він визначає
загальні засади соціального захисту
бездомних громадян i безпритульних
дiтей, забезпечує правове регулювання
відносин у суспільстві, які
спрямованні на реалізацію бездомними
громадянами i безпритульними дітьми
прав i свобод передбачених
Конституцією України та чинним
законодавством.

Вiдповiдно до ст.4 даного Закону (межі
дії закону) цей Закон поширюється на
громадян України та осiб без
громадянства, якi постiйно на законних
пiдставах проживали i пiсля втрати прав
на жилi примiщення проживають на
територiї України. Вказаний Закон
застосовуєтъся лише в тому випадку,
якщо дитина має статус безпритульної
чи бездомної.

У зв»язку з наведеним у
задоволенні позову просить відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 в судове засідання не
з»явилися.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, суд констатує
наступне.

Із матеріалів справи слідує, що 27
серпня 2008 року мiж позивачем ОСОБА_2 та
ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено
кредитний договiр №МКМОGА.

Також, 27.08.2008 року в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором №MKMOGA ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, ОСОБА_9 уклали договiр iпотеки.

Згiдно з договором предметом iпотеки є
нерухоме майно, а саме: квартира,
загальною площею 49,40 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Майно належить на правi власностi:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9
на пiдставi свiдоцтва про право
власності вiд 24.01.2007 року.

Із матеріалів справи слідує, що на
момент укладення договору іпотеки у
квартирі проживали три малолiтнi
дитини, а саме: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вiдповiдно до ст.71 ЦК України опікун не
має права без дозволу органу опіки та
піклування: відмовитися вiд майнових
прав підотчного; видавати писъмові
зобов'язання вiд змені підотчного;
укладати договори, якi пiдлягають
нотарiальному посвiдченню та (або)
державній реєстрації, в тому числі
договори щодо подiлу або обміну
житлового будинку, квартири; укладати
договори щодо іншого цінного майна;
піклувальник має право дати згоду на
вчинення правочинів передбачених ч.1
цiєї статті, лише з дозволу органу опiки
та пiклування.

Згідно п.10.9 Договору іпотеки, вказаний
договір підписаний тіпотекодавцем
добровільно - не під впливом тяжких
обставин, загрози, примусу, насильства.
При укладенні цього договору
іпотекодавцем враховані інтереси
дітей та інших членів сім'ї і осіб, які
мають право користування даним
предметом іпотеки. Особи, які мешкають
або зареєстровані у предметі іпотеки
дали згоду на їх виселення у разі
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

До матеріалів справи додано витяг з
рішення виконавчого комітету
Ужгородської міської ради №286 від
23.07.2008 року про надання дозволу на
укладення договору іпотеки ОСОБА_9
мешканці АДРЕСА_1 на отримання
споживчого кредиту в УФ АКБ «Форум» в
сумі 50 000 доларів США з подальшою
передачею в іпотеку двокімнатної
приватизованої квартири по АДРЕСА_1 від
імені малолітньої ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також, до матеріалів справи додано
витяг з рішення виконавчого комітету
Ужгородської міської ради №286 від
23.07.2008 року про надання дозволу на
укладення договору іпотеки ОСОБА_5 на
майнову поруку для отримання ОСОБА_9
споживчого кредиту в УФ АКБ «Форум» в
сумі 50 000 доларів США, терміном на 10
років з подальшою передачею в іпотеку
двокімнатної приватизованої квартири
по АДРЕСА_1 від імені малолітньої
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15
ІНФОРМАЦІЯ_5.

За таких обставин пояснення позивача
про те, що відповідні дозволи
власниками квартир при нотаріальному
посвідченні договору іпотеки не були
налані нотаріусу не ґрунтуються на
матеріалах справи.

При укладенi договору iпотеки було
дотримано вимоги ст.ст.203,209 ЦК України.
Договiр iпотеки був нотарiально
посвiдчений приватним нотаріусом.

Передбачених ч.1- 3,5 та 6 ст. 203,.ст. 215 ЦК
України підстав для визнання недійсним
правочину - немає.

Керуючись ст.ст.10,11,60,214,215 ЦПК
України, ст.ст.71,203,215 ЦК України, суд,-

РІШИВ:

У позові ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору іпотеки, укладеного 27.08.2008
року між Публічним акціонерним
товариством Комерційний банк
«ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 щодо квартири
АДРЕСА_1; виключення запису про
захоронення відчуження квартири з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об»єктів нерухомого майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:

Івашкович І.І.