Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1483/14-ц

19 листопада 2014 року

Богородчанський районний суд
Івано-Франківскої області

в складі головуючої - судді
Битківського Л.М.,

з участю секретаря
Дякун М.В.

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

представника органу опіки

та пілкування
Мислінської Р.М.

за участі сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в селищі Богородчани цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
відібрання дитини і за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя
особа - орган опіки та піклування про
визначення місця проживання дитини, -

встановив:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом у
якому поставила питання про відібрання
та повернення їй дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 від бабусі ОСОБА_5

ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним
позовом у якому поставила питання про
визначення місця проживання її онуки
ОСОБА_7 з нею.

Заявлені вимоги позивачка за первинним
позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні
мотивувала тим, що з серпня 2010 року по
жовтень 2012 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 і
ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку ОСОБА_7.
Після припинення шлюбних сосунків з
ОСОБА_6 повернулась проживати в
господарство своєї матері ОСОБА_5 в
АДРЕСА_1. 24 жовтня 2012 року зареєструвала
другий шлюб з ОСОБА_9 Оскільки власного
житла у неї з другим чоловіком не було,
змушені були жити у найманому житлі. На
період облаштування побуту, за
пропозицією матері ОСОБА_5, дитина
ОСОБА_7 залишилась проживати в будинку
останньої, але при цьому вона не
припиняла щоденного догляду та
виховання своєї дитини. ІНФОРМАЦІЯ_2 в
другому шлюбі у неї народився син
ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_9. В
даний час ними придбано власне житло,
яке потребує ремонту, але до
завершення ремонтних робіт, вони
винаймають добротний житловий будинок.
З часу, коли дочці ОСОБА_7 виповнилось
півтора року, вона намагалась забрати
дитину проживати до себе. Однак мати
відмовилась повертати дитину, спершу
відтягуючи час, а згодом категорично
заперечивши можливість її повернення.
З серпня 2014 року вона взагалі
перешкоджає можливості нормального
спілкування з донькою, коли вона
приходить до дитини, то мати провокує
її на сварку, принижує її та її сім'ю,
вигадуючи різні нісенітниці. Не
бажаючи діяти самоуправно, вирішила
звернутись до суду для вирішення
існуючого спору. Вказала, що має
природне право на виховання своєї
доньки, і бажає щоб дитина виховувалась
в її сім'ї разом з своїми молодшими
братами. Теперішній чоловік підтримує
її прагнення забрати доньку в свою
сім'ю. Просила позов задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_10 в
судовому засіданні пояснив, що
відповідачка маніпулює інтересами
малолітньої дитини і діє при цьому з
меркантильних інтересів, оскільки ніде
не працює, ніяких доходів немає, а тому
добивається оформлення на себе прав
опікуна і отримання відповідної
державної соціальної допомоги.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому
засіданні позов ОСОБА_4 не визнала.
Підтримала заявлені в зустрічному
позові вимоги про визначення місця
проживання дитини ОСОБА_7 з нею. Суду
пояснила, що являється матір'ю ОСОБА_4
та бабусею ОСОБА_7, яка народжена її
донькою в першому шлюбі. Вказала, що
після припинення шлюбних стосунків з
першим чоловіком донька повернулась
проживати в її господарство разом з
малолітньою ОСОБА_7. До дитини
ставилась погано, не опікувалась нею.
Вона змушена була сама возити дитину на
вакцинації, займатись її лікуванням,
коли та хворіла. Через деякий час дочка
повторно вийшла заміж, зареєструвала
шлюб з ОСОБА_9 і залишила малолітню
ОСОБА_7 у неї. У другому шлюбі ОСОБА_4
народила ще двох дітей і протягом
останніх двох років практично не
цікавилась дочкою, її умовами
проживання. Кошти на потреби дитини
давала лише після постійних
нагадувань, хоч отримувала соціальну
допомогу при народженні. Фактично усі
витрати на утримання ОСОБА_7, а також
обов'язки по догляду за дитиною і її
вихованням вона взяла на себе. У
вересні 2014 року відповідачка виявила
намір забрати дитину, внаслідок чого
вчинила скандал з її матір'ю, а своєю
бабусею. Крім того, під час однієї із
зустрічей з дитиною відповідачка
вдарила дитину, після чого дитина
дістала психологічну травму. У зв'язку
з цим змушена була звертатись з
допомогою до психолога і проходити
курс психологічної допомоги. Вважає, що
дитина має залишитись проживати з нею,
оскільки в її сім'ї має належні умови
проживання. Вона та її батьки, в будинку
яких вони проживають, створили для
дитини спокійну атмосферу і комфорт. За
таких обставин зміна звичного укладу
життя буде суперечити інтересам
дитини, негативно вплине на її
психологічний стан. Дівчинка практично
не знає своєї матері, а тим більше
вітчима, немає з ними психологічного
контакту, ніколи не спілкувалась зі
своїми братами. Вважає, шо намір ОСОБА_4
забрати до себе дитину продиктований
бажанням отримувати від держави
соціальні пільги та матеріальні блага,
а не інтересами дитини. Крім того,
теперішній чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_9, на
її думку може становити загрозу для
дитини, оскільки у вересні 2011 року був
позбавлений батьківських прав
стосовно своєї рідної доньки. Причиною
позбавлення батьківських прав стали в
тому числі і його збочені сексуальні
нахили. Тому, перебування в цій сім'ї
дівчинки може становити загрозу її
психологічному і фізичному здоров'ю.
Батько дитини ОСОБА_6 хоче, щоб дитина
проживала у неї, а не з ОСОБА_4, оскільки
там має змогу безперешкодно
відвідувати дитину. Просила визначити
місце проживання дитини з нею.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_2 підтримала
позицію своєї довірительки. Вказала, що
в інтересах дитини буде залишити її
проживати з бабусею ОСОБА_5, яка
створила для неї всі необхідні умови.
Повернення дитини на проживання до
матері може призвести до
психологічного стресу, що може мати
негативні наслідки для дитини.

ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлений
ОСОБА_5 зустрічний позов визнав. Вказав,
що вважає за необхідне, щоб дитина
залишалась проживати з бабусею, де
проживає останні два роки, оскільки
ОСОБА_4 не забезпечить дитині належних
умов проживання і догляду та буде
чинити перешкоди йому у можливості
бачитись з дитиною.

Представник органу опіки та піклування
Мислінська Р.М. в судовому засіданні
пояснила, що вперше до служби у справах
дітей Богородчанської
райдержадміністрації ОСОБА_5
звернулась з приводу отримання
консультації щодо можливості
оформлення опікунства над онукою
ОСОБА_7. До цього часу відомостей про
дану сім'ю служба у справах дітей
немала. Отримавши роз'яснення про
відсутність правових підстав для
оформлення опіки, ОСОБА_5 стала
піднімати питання про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4 щодо
народженої нею в першому шлюбі дочки
ОСОБА_7. З метою вивчення ситуації
начальником служби у справах дітей
було призначено бесіду з ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 під час якої з'ясовано, що ОСОБА_4
не відмовляється від здійснення своїх
батьківських обов'язків, однак ОСОБА_5
чинить перешкоди у можливості матері
забрати дитину під свою опіку та
виховання. Сторонам було надано
роз'яснення з цього приводу. Для
з'ясування суті спірних правовідносин
та перевірки обставин, які наводила
ОСОБА_5, як підстав для позбавлення
ОСОБА_4 батьківських прав, було
створено комісію, яка вивчила умови
проживання обох сімей, провела заходи
до з'ясування обставин справи. Згодом,
за дорученням суду, питання
доцільності відібрання малолітньої
ОСОБА_7 у бабусі ОСОБА_5 та передачу її
на виховання матері ОСОБА_4, як і
можливості визначення місця
проживання дитини з бабусею, було
винесено на розгляд комісії з питань
захисту прав дитини Богородчанської
районної державної адміністрації.
Членами комісії повторно було
здійснено виїзд на місце для вивчення
ситуації. Крім того, усі заінтересовані
сторони - мати, батько дитини, бабуся та
її представник, були викликані на
засідання комісії і мали можливість
дати пояснення і довести свою позицію.
За рішенням комісії від 07.11.2014 року, яке
було прийнято одноголосно, орган опіки
та піклування зробив висновок про
доцільність відібрання малолітньої
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у бабусі ОСОБА_5 та
передачу її на виховання матері ОСОБА_11

Заслухавши думку учасників процесу,
свідків, дослідивши письмові докази,
подані в розпорядження суду, з'ясувавши
обставини справи, суд прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_4 підлягає
задоволенню, а у зустрічному позові
ОСОБА_5 слід відмовити.

Відповідно до ст. 163 Сімейного кодексу
України батьки мають переважне право
перед іншими особами на те, щоб
малолітня дитина проживала з ними.
Батьки мають право вимагати відібрання
малолітньої дитини від будь-якої особи,
яка тримає її у себе не на підставі
закону або рішення суду. Суд може
відмовити у відібранні малолітньої
дитини і переданні її батькам або
одному з них, якщо буде встановлено, що
це суперечить її інтересам.

Відповідно до ст.6 Декларації прав
дитини від 20.11.1959 року, дитина для
повного і гармонійного розвитку
особистості потребує любові та
розуміння. Вона повинна, коли це
можливо, рости під опікою своїх батьків
чи у всякому випадку в атмосфері любові
і моральної та матеріальної підтримки.
Малолітня дитина не може бути
розлучена з матір'ю, крім виключних
випадків.

З'ясувавши обставини справи, суд
встановив, що внаслідок певних
життєвих обставин позивачка ОСОБА_4,
після реєстрації другого шлюбу, за
домовленістю зі ОСОБА_5 залишила свою
дочку від першого шлюбу ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати з своєю матір'ю -
бабусею дитини ОСОБА_5 Разом з тим,
позивачка не припиняла спілкування з
дитиною, щоденно з нею бачилась, і брала
участь у її вихованні та утриманні.
Вказані обставини підтвердили в тому
числі і свідки зі сторони відповідача,
зокрема ОСОБА_12 В другому шлюбі
позивачка народила ще двох дітей, яких
виховує і утримує разом з чоловіком.
Відмова ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 дочку
на виховання у її сім'ю не ґрунтується
на законі.

Судом не встановлено обставин, які би
давали підстави відмовити у переданні
дитини матері.

Так посилання ОСОБА_5 на те, що
позивачка є поганою матір'ю, не
забезпечує належних умов проживання
своїм дітям, не дбає про їх інтереси,
зловживає спиртним та недостойно
поводиться не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.
Пояснення свідка ОСОБА_12, який свідчив
про те, що в сім'ї ОСОБА_4 виникають
постійні бійки та конфлікти на ґрунті
зловживання спиртними напоями, суд
вважає неправдивими і такими, що
спрямовані на підтримання правових
позицій своєї сестри ОСОБА_5 Ні
Солотвинська селищна рада, ні служба у
справах дітей, яка досліджувала на
місці обставини справи, такої
інформації суду не подали.

Посилання ОСОБА_5 на те, що чоловік
позивачки - ОСОБА_9 може становити
загрозу для дитини, оскільки був
позбавлений батьківських прав
стосовно власної дочки за вчинення
насильницьких дій сексуального
характеру щодо дитини, суд оцінює
критично. Допитана свідок ОСОБА_13 -
колишня теща ОСОБА_9 в судовому
засіданні дійсно пояснила, що в
першому шлюбі він був поганим
чоловіком і батьком. Вказала, що мав
місце випадок, коли він, на її думку, міг
вчиняти дії сексуального характеру
щодо своєї 2-річної дитини, через що
дитина отримала психологічний стрес.
Такі висновки ґрунтуються на домислах
свідка. Допитана в судовому засіданні
психолог ОСОБА_14, яка консультувала
тоді родичів ОСОБА_15 засвідчили лише
факт того, що дитина перенесла певний
психологічний стрес і негативно
реагувала на розпитування про батька.
Однак причини, що призвели до такої
реакції не відомі. Суд також відзначає,
що такі дії, у разі їх вчинення мали би
бути предметом роозгляду у межах
кримінального провадження, однак
жодних звернень до правоохоронних
органів з цього приводу не було. Тому
такі показання свідка могли бути
продиктовані особистими неприязними
стосунками між колишніми родичами.

Відповідно до характеристики виданої
священнослужителем - представником
релігійної громади УГКЦ, ОСОБА_9 є
дяком храму Різдва Пресвятої
Богородиці в смт.Солотвин, ніколи не
виявляв поганої поведінки чи
відношення до своїх обов'язків, є
добрим чоловіком і батьком, дбає про
інтереси сім'ї, характеризується
позитивно.

Свідок ОСОБА_14, яка є практичним
психологом, пояснила, що за зверненням
ОСОБА_5, консультувала її з малолітньою
дитиною ОСОБА_7 Відзначила відставання
дитини у фізичному та психічному
розвитку і замкнутість дитини. Вказала,
що дитина прихильно ставиться до
ОСОБА_5 та її молодшої дочки ОСОБА_7.

З представлених актів оцінки потреб
дитини і обстеження умов проживання,
встановлено, що ОСОБА_4 здатна
забезпечити нормальні умови
проживання та виховання дітей. Сім'я
має засоби до існування.

Допитаний в суді ОСОБА_9 вказав, що
підтримує дружину у прагнення забрати
в свою сім'ю на виховання дочку дружини
від першого шлюбу ОСОБА_7. Він особисто,
а також діти народжені в шлюбі, які є
кровними братами ОСОБА_7, позбавлені
можливості спілкуватись з нею через
позицію ОСОБА_5, яка ізолювали дитину
від них.

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування відібрання малолітньої
ОСОБА_7 у бабусі та передача її на
виховання матері ОСОБА_11 є доцільним і
буде відповідати інтересам дитини.
Вказаний висновок після дослідження
усіх доказів, поданих сторонами,
представник органу опік та піклування
підтримала в судовому засіданні.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
проживання ОСОБА_7 з матір'ю буде
відповідати інтересам дитини.

Питання про судві витрати вирішити
відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_4 задовольнити. Відібрати
малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
від ОСОБА_5 та передати дитину матері
ОСОБА_4.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 про визначення місця проживання
малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
з нею - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4
понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.
на сплату судового збору та 750 грн.
понесених витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області через
суд першої інстанції шляхом подання в
10-ти денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Головуючий
Битківський Л.М.