Справа № 1512/2-204/11
Провадження № 6/520/809/14
Ухвала

про заміну сторони у виконавчому
провадженні

28 листопада 2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого – судді Прохорова П.А.

при секретарі – Козловій Д.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі заяву
ОСОБА_1, заінтересовані особи – ОСОБА_2,
Перший Київський ВДВС ОМУЮ, про заміну
сторони у виконавчому провадженні, -

встановив:

В листопаді 2014 року заявник звернулася
до суду з вказаною заявою, в якій
посилаючись на її правонаступництво за
стягувачем у виконавчому провадженні з
виконання рішення Київського
районного суду м. Одеси №1512/2-204/11
просила суд замінити сторону
виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи свої вимоги заявник
вказувала на те, що вона є спадкоємицею
після смерті ОСОБА_3, на користь якого
Київським районним судом м. Одеси 23.05.2014
року було ухвалено рішення у справі
№1512/2-204/11 про стягнення з ОСОБА_2
заборгованість у розмірі 236700,00 грн., та
компенсацію судових витрат в розмірі
1700,00 грн., та на примусове виконання
такого рішення суду було видано
виконавчий лист, що 15.06.2011 року було
пред’явлено стягувачем до виконання. 16
березня 2013 року ОСОБА_3 помер, а заявник
після його смерті прийняла спадщину,
щодо якої, на думку заявника, входять і
права ОСОБА_3 щодо виконання рішення
суду, ухваленого на його користь, та за
такого, посилаючись на норми діючого
законодавства заявник просила суд
задовольнити її вимоги щодо заміни
стягувача.

В судовому засіданні представник
заявника заявлені вимоги підтримав,
просив їх задовольнити з наведених за
текстом заяви підстав. Представник
заінтересованої особи – Першого
Київського ВДВС ОМУЮ, у судовому
засіданні проти задоволення заяви не
заперечував.

Представник ОСОБА_4 в судове засідання
не з’явився, про дату та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про що є відповідна розписка, причини
неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників
засідання та дослідивши письмові
докази у справі, суд дійшов наступних
висновків:

В провадженні Київського районного
суду м. Одеси перебувала цивільна
справа №1512/2-204/11 за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
та 23.05.2011 року вказану справу було
розглянуто, про що ухвалено відповідне
рішення про задоволення вимог позивача
та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в
розмірі 236700,00 грн. та компенсації
судових витрат в розмірі 1700,00 грн.
Вказане рішення набрало законної сили
та на його примусове виконання було
видано виконавчий лист №1512/2-204/11.

Вказаний виконавчий лист було звернено
до виконання однак 25.03.2014 року його,
згідно постанови заступника
начальника Першого Київського ВДВС
ОМУЮ (копія долучена до матеріалів
справи) його було повернуто стягувану з
підстав ч.7 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження», з чого
випливає, зокрема, й неповне виконання
рішення суду.

При цьому стягувач у вказаному
виконавчому провадженні (ВП №32208253),
ОСОБА_5, згідно свідоцтва про смерть
серії І-ЖД №331015 від 18.03.2013 року ОМУЮ
(копія долучена до матеріалів справи),
помер 16 березня 2013 року.

В свою чергу заявник, ОСОБА_1, прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_3 як
спадкоємець першої черги спадкування
за законом, що вбачається з долученої
до матеріалів справи копії Свідоцтва
про право на спадщину за законом від
22.03.2014 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 11 ЦК
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов’язків є,
зокрема, певні юридичні факти (ч.2 ст. 11
ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов’язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ч.1 ст. 14 ЦПК
України – судові рішення, що набрали
законної сили, обов’язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов’язковість яких надана Верховною
радою України - і за її межами.

Згідно ч. 4 ст. 31 ЦПК України, на час
смерті спадкодавець мав право вимагати
виконання вказаного судового рішення.

За правилами ч.1 ст.37 ЦПК України у разі
смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно ст.ст.1,3 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року (з наступними змінами та
доповненнями), виконавче провадження
являється завершальною стадією
судового провадження та примусового
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) і становить собою
сукупність дій органів і посадових
осіб, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

На підставі ч.5 ст.8 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року (з наступними змінами та
доповненнями), у разі вибуття однієї із
сторін державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторони, а
також сама заінтересована особа мають
право звернутися до суду із заявою про
заміну сторони її правонаступником.
Для правонаступника усі дії, вчинені до
його вступу у виконавче провадження,
обов'язкові тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Згідно з ч.2 ст.378 ЦПК, суд у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з повідомленням сторін та
заінтересованих осіб. Про прийняте
рішення суд обов'язково повідомляє
державного виконавця.

Суд, розглянувши заяву про заміну
сторони у виконавчому провадженні
(подання державного виконавця), на
підставі ст.ст.209, 210, 293, 378 ЦПК України,
ст.8 Закону України «Про виконавче
провадження», виносить ухвалу про
заміну сторони виконавчого
провадження. При цьому текст ухвали
повинен суворо відповідати вимогам
ст.18 Закону (вимоги до виконавчого
документу), а саме - в ухвалі повинно
бути зазначено повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Невиконання судом цих вимог
унеможливлює примусове виконання у
виконавчому провадженні.

Зважаючи на викладене - звернення з
заявою про заміну сторони виконавчого
провадження - це не лише обов'язковість
вимог закону, але і гарантія
своєчасного, повного, реального
виконання виконавчого документа.

Один із видів заміни сторони у
зобов'язанні, зокрема заміни стягувача,
за чинним ЦК України є
правонаступництво.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою у зобов'язанні
внаслідок правонаступництва.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

Окрему увагу суд звертає на той факт, що
Свідоцтво про право на спадщину за
законом від 22.03.2014 року після смерті
ОСОБА_3 було видане на двох спадкоємців,
а саме на: ОСОБА_1 та ОСОБА_6, однак до
суду відповідно до вимог ст. 378 ЦПК
України звернулася тільки заявниця
ОСОБА_1, та за такого її заява підлягає
задоволенню, однак це не позбавляє
ОСОБА_6 в подальшому звернутися до суду
з такою самою заявою.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 209, 210, 293, 378 ЦПК України суд –

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у
виконавчому провадженні –
задовольнити.

Замінити у виконавчому провадженні з
виконання листа №2-204/11, виданого 15.06.2011
року Київським районним судом м. Одеси,
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 236700,00 грн.,
стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом п’яти днів з дня її
проголошення, а особами, які не брали
участі у розгляді справи - протягом
п’яти днів з дня отримання її копії.

Суддя

Прохоров П. А.