АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9375/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Спаї В. В. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі продажу
квартири недійсним, -

в с т а н о в и л а:

02 жовтня 2014 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська ухвалено
рішення про задоволення позову ОСОБА_5
до ОСОБА_4, третя особа приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі продажу
квартири недійсним.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
27.06.2013 р., який був укладений між ОСОБА_7
та ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрований в реєстрі № 129.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є спадкоємцем першої черги
після смерті матері - ОСОБА_8, яка є
спадкоємцем за заповітом на квартиру
АДРЕСА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_7
(батька позивача), померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

27.06.2013 р. приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 був
посвідчений (реєстр №129) договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, який
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4

Проте, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р., що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.7).

Таким чином, ОСОБА_7 не міг укладати у 2013
р. договір купівлі-продажу спірної
квартири.

За життя ОСОБА_7 склав заповіт на спірну
квартиру на свою дружину ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. (а.с.8) та не
встигла отримати свідоцтво про
власність на спадкове майно.

Після смерті матері ОСОБА_8, позивач
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, а саме
продажу квартири АДРЕСА_3, однак за
певних сімейних обставин свідоцтво про
право на спадщину не отримав.

Таким чином, позивач є спадкоємцем
першої черги та особою, котра прийняла
спадщину після померлої матері в силу
ч. 1 ст. 1297 ЦК України, є тією особою,
права та інтереси якої порушені
укладеним правочином, адже предмет
даного правочину становить нерухоме
майно, яке входить до спадкової маси
після померлої матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Строк для отримання
свідоцтва про право на спадщину
спадкоємцем є необм6жений.

За ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців); спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом, та до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Загальні положення про правочини, а
також правові наслідки недодержання
сторонами при вчиненні правочину вимог
закону, визначено главою 16 Розділу IV ЦК
України. Зокрема, у ст. 202 ЦКУ дано
визначення: правочин - це дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності (ч.2 ст. 203 ЦК
України).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.1 - 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК.
Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно ч.3 ст. 228 ЦК, у разі недодержання
вимоги щодо відповідності правочину
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам такий правочин може
бути визнаний недійсним.

Суд першої інстанції, з урахуванням
вказаних положень застосував тс. 15 ЦК
та навів тлумачення поняття «інтересу,
який підлягає захисту» відповідно до
Рішення Конституційного Суду України
від 01.12.2004 р. № 1-10/2004.

Встановивши обставини справи, суд
першої інстанції надав правильну
правову оцінку всім доказам,
визначився з правовідносинами, які
склалися між сторонами та вірно
застосував норми права, які
розповсюджують свою дію на ці
правовідносини.

Доводи апелянта не спростовують
правильність висновків суду, не
містять посилань на неправильну оцінку
доказів або неправильно застосовані
норми матеріального права, а полягають
у викладені обставин придбання спірної
квартири відповідачем, посилань на те,
що він був ошуканий та те, що позивач не
може звертатися до суду так як немає
правовстановлюючих документів. Що
стосується останнього доводу, то в
мотивувальній частині рішення суду
наведені підстави обґрунтованості
порушень прав позивача та наявність у
нього права звернення з позовом. Інші
обставини, на які посилається апелянт
не є підставою для зміни або скасування
рішення суду першої інстанції,
відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК.

За вказаних обставин, колегія судів
вважає рішення суд першої інстанції
таким, що відповідає вимогам ст.ст.213, 214
ЦПК, тому воно підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
02 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинне з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді