Справа № 487/6936/13-ц
Провадження № 2/487/598/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі головуючого - судді
Андрощука В.В., при секретарі
Забродській Г.В., за участю
представника позивача - Черняка Ю.В.,
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний Банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення, -

В С Т А Н О
В И В:

02.08.2013 року Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
міжнародний Банк» (далі за текстом
«Банк») звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
та виселення.

Свої вимоги Банк мотивував, тим, що
28.03.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №6260512,
відповідно до умов якого відповідач
отримав кредит у розмірі 42000,00 дол.США,
зі сплатою відсотків в розмірі 13,49%
річних, строком до 28.03.2028 року. В
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань, 28.03.2008 року між Банком та
відповідачем було укладено договір
іпотеки, згідно якого відповідач надав
Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.
Взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_2 належним чином не
виконує, в результаті чого
заборгованість по кредиту станом на
21.07.2013 рік складає 63207,80 доларів США.

Посилаючись на викладені обставини
Банк просив: в рахунок погашення
вищезазначеної суми заборгованості
звернути стягнення на предмет іпотеки
квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу
предмету іпотеки з наданням всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу; виселити відповідача та усіх
мешканців зі спірної квартири, зі
зняттям з реєстраційного обліку.

Ухвалою суду від 20.06.2014р. до участі у
праві в якості співвідповідачів були
залучені ОСОБА_4, ОСОБА_5, та в якості
третьої особи залучена Служба у
справах дітей адміністрації
Заводського району виконавчого
комітету Миколаївської міської ради.

Під час судового розгляду справи,
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, та
наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2, та його
представник позовні вимоги Банку не
визнали. ОСОБА_2 не заперечував проти
існування заборгованості перед Банком
за кредитним договором. Разом з цим
зазначав що квартира АДРЕСА_1 є його
єдиним і постійним місцем проживання.
В квартирі він проживає разом зі своєю
дружиною і двома неповнолітніми
дітьми. Посилаючись на Закон України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» просив суд відмовити Банку у
задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, у
судове засідання не з'явились, причини
неявки суду не повідомили, про час та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином.

Заслухавши доводи учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

28.03.2008 року між Банком та ОСОБА_2
укладено кредитний договір №6260512,
заумовами якого Банк надав
позичальнику кредит в іноземній валюті
у сумі 42000,00 доларів США зі строком
повернення кредитних коштів до 28.03.2028
року, згідно з графіком погашення
кредиту, та сплати 13,49% річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за вказаним кредитним
договором, між Банком та ОСОБА_2
укладено договір іпотеки від 28.03.2008
року, відповідно до якого останній
передав в іпотеку Банку нерухоме майно:
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,6
кв.м.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та якщо у зобов'язані
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(стаття 625 ЦК України).

Відповідно до наданого Банком
розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 за
кредитним договором від 28.03.2008 року
станом на 21.07.2013 року складає 63207,80
дол.США, в тому числі: заборгованість за
основною сумою кредиту - 41575,43 дол.США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 14332,56 дол.США,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 7299,81 дол.США.

Суд вважає, що позивачем доведено
наявність у ОСОБА_2 невиконаних
зобов'язань за кредитним договором від
28.03.2008 року, за обставин чого у Банку, у
силу положень ст.33 Закону України «Про
іпотеку» та умов договору іпотеки,
виникло право задовольнити свої вимоги
за рахунок предмету іпотеки.

Разом з цим, 07.06.2014 року набрав чинності
Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» №1304-VІІ від 03.06.2014
року.

Відповідно до п.1 ч.1 Закону не може бути
примусове стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із ст..4 Закону України «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
майно використовується як місце
постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв.м. для житлового будинку. У свою
чергу, частиною 4 визначено, що протягом
дії цього Закону інші закону України з
питань майнового забезпечення
кредитів діють з урахуванням його норм.

У переданій в іпотеку Банку квартирі
АДРЕСА_1, згідно довідки ЖКП «Бриз» ЖЕК
№3 від 23.01.2014 року, зареєстровані та
проживають ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Таким чином, відповідачу ОСОБА_2 був
наданий кредит в іноземній валюті та на
його забезпечення останній передав в
іпотеку Банку житлову квартиру,
загальною площею 43,6 кв.м., яка
використовується відповідачами як
постійне місце проживання.

Враховуючи норми Закону №1304-VІІ від
03.06.2014 року, який є чинним на момент
розгляду справи, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог Банку про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення слід
відмовити.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 6,10,11,60,79,88,209,212-215,218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний Банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення - відмовити.

Рішення набирає законної сили через
десять днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК
України.

СУДДЯ:
В.В.АНДРОЩУК