АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/ 929 /14
Справа № 614/1324/13-ц
Категорія: договірні
Доповідач: Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.,

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Борівського районного суду
Харківської області від 16 грудня 2013
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Приватного сільськогосподарського
підприємства «Колібрі» Борівського
району Харківської області про
стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ПСП «Колібрі»
Борівського району Харківської
області про стягнення боргу за
договором позики.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
вказувала, що з 20 жовтня 2008 року вона
стала засновником та директором ПСП
«Колібрі». Того ж дня між нею, як
фізичною особою, та ПСП «Колібрі» в
особі її, як директора, укладений
договір позики, за яким вона, як фізична
особа, до фінансового оздоровлення
підприємства, на умовах повернення
позики, сплачує особистими грошовими
коштами всі рахунки відповідача з
наступним поверненням їй усієї суми
грошових коштів або в рахунок
погашення боргу за взаємною згодою
отримує від підприємства автомобілі
або інше майно, яке належало
відповідачу. За період роботи на посаді
директора з 20 жовтня 2008 року по 11 жовтня
2010 року вона внесла на рахунки ПСП
«Колібрі» свої грошові кошти на
загальну суму 11 606 грн. Проте,
постановою суду від 17 липня 2009 року
державна реєстрація змін до установчих
документів підприємства, за якими вона
стала засновником ПСП «Колібрі»,
визнана недійсною. На вимоги про
повернення суми боргу за договором
позики відповідач відповідає відмовою.

Тому, з урахуванням уточнених позовних
вимог, ОСОБА_2 просила суд стягнути з
ПСП «Колібрі» на її користь за
договором позики від 20 жовтня 2008 року
борг у сумі 11 606 грн., а також судові
витрати по справі у сумі 229,40 грн.

Рішенням Борівського районного суду
Харківської області від 16 грудня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивачка посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вказувала, що судом необґрунтовано не
враховано висновок судово-економічної
експертизи № 4631 від 06 травня 2011 року, як
належний та допустимий доказ, який
підтверджує факт надання нею ПСП
«Колібрі» фінансової поворотної
допомоги в касу підприємства у сумі 11 606
грн.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що в договорі позики не можна
передбачити повернення замість
грошових коштів інших речей та навпаки,
оскільки в такому випадку матимуть
місце фактичні правовідносини
купівлі-продажу, міни; крім того,
наданий суду висновок
судово-економічної експертизи №4631 від
06 травня 2011 року в кримінальній справі
не можна вважати належним та
допустимим доказом.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобовязанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник) зобовязана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обовязку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема, з договорів та інших
правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обовязків.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 20 жовтня 2008 року між ПСП «Колібрі» в
особі директора підприємства ОСОБА_2 та
ОСОБА_2, як фізичною особою, укладений
договір позики, за яким остання, як
фізична особа, до фінансового
оздоровлення підприємства, на умовах
повернення позики, сплачує особистими
грошовими коштами всі рахунки
відповідача з наступним поверненням їй
усієї суми грошових коштів або в
рахунок погашення боргу за взаємною
згодою отримує від підприємства
автомобілі або інше майно, яке належало
ПСП «Колібрі» (а.с.21).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобовязується повернути позикодавцеві
таку ж суму грошових коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики
укладається у письмовій формі.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобовязаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

20 жовтня 2008 року ОСОБА_2 стала
засновником та директором ПСП
«Колібрі» (а.с. 8-11).Того ж дня і був
укладений договір позики.

Постановою Борівського районного суду
Харківської області від 17 липня 2009
року визнано недійсним рішення
державного реєстратора Борівської
державної районної адміністрації
Ярмоленко С.Д. про державну реєстрацію
змін до установчих документів ПСП
«Колібрі» від 20 жовтня 2008 року та
скасовано запис про державну
реєстрацію змін до установчих
документів підприємства (а.с. 46-47).

За період роботи на посаді директора
ПСП «Колібрі» ОСОБА_2 внесла на рахунки
підприємства свої грошові кошти на
загальну суму 11 606 грн., яка складається
з квитанцій за період з 2008 - 2010 р.р.,
наданих нею до матеріалів справи та в
яких вказані суми з приписом «
фінансова поворотна допомога»(а.с.26-45).

Матеріали справи не містять доказів, що
відповідачем здійснювались яким не
будь чином повернення суми боргу.

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
ЦК.

У разі порушення забов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом. Боржник
вважається таким , що просрочив , якщо
він не приступив до виконання
забов'язання або не виконав його у
строк , встановлений договором або
законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1
ст. 612 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно ст..14.1.257 Податкового кодексу
України, фінансова допомога - фінансова
допомога, надана на безповоротній або
поворотній основі.

Поворотна фінансова допомога - сума
коштів, що надійшла платнику податків у
користування за договором, який не
передбачає нарахування процентів або
надання інших видів компенсації у
вигляді плати за користування такими
коштами, та є обов'язковою до
повернення.

Згідно ст..1.22.2 Закону України від 28.12.1994
року «Про оподаткування прибутку
підприємств», поворотна фінансова
допомога - це сума коштів, передана
платнику податку в користування на
визначений строк відповідно
компенсацій як плати за користування
такими.

Позивачкою доведено та надані приходні
касові ордера, відповідно до яких вона
у 2008-2009 роках надавала відповідачу
поворотну фінансову допомогу,
оформлювала внесенням цих платежів на
рахунок підприємства, уклавши з ним
договір позики відповідно до чинного
законодавства.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Матеріали справи свідчать, що
висновком судово-економічної
експертизи №4631 від 06.05.2011 року
призначеної на підставі постанови
слідчого прокуратури Борівського
району Харківської області від.29.04.2011
року, встановлено, що на підставі
касових книг за період з 01.10.2008 року по
01.08.2009 року від ОСОБА_2 надійшли грошові
кошти, як фінансова поворотна допомога
у розмірі 11 606 грн. (а.с.90-101).

Відповідачем, як в суді першої
інстанції так і в суді апеляційної
інстанції не надано письмових доказів,
що позивачка у зазначений нею період
отримувала цю поворотну фінансову
допомогу під відповідний фінансовий
звіт, або будь-які грошові кошти від
відповідача.

Доводи апеляційної скарги
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія
відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати, позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 303 304, п.2ч.1ст.307,
ст.309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Борівського районного суду
харківської області від 16 грудня 2013
року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Колібрі» Борівського району
Харківської області про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Колібрі» Борівського району
Харківської області на користь ОСОБА_2
за договором позики від 20 жовтня 2008
року борг у сумі 11 606 грн.

Стягнути з Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Колібрі» Борівського району
Харківської області на користь ОСОБА_2
судові витрати по справі у сумі 229,40 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: