АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції - Ільєва Т.Г.
Доповідач - Шиманський В.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Винокурова
Олександра Вікторовича в інтересах
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Вусо» на рішення
Печерського районного суду міста Києва
від 02 липня 2014 року у справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Вусо» до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у січні 2014 року.

Зазначав, що 20.02.2009 року між ним та
ОСОБА_3 укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №ВС/3452563,
відповідно до якого позивач
зобов'язався відшкодувати шкоду
заподіяну життю здоров'ю та майну
потерпілих при експлуатації
транспортного засобу Kia Cerato, д.н.з.
НОМЕР_1. 29.12.2009 року сталася дорожньо-
транспортна пригода за участю
забезпеченого автомобіля, під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Lexus RX
350,д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4
На виконання взятих на себе зобов'язань
за договором обов'язкового страхування
позивач сплатив власнику
забезпеченого автомобіля ОСОБА_3 15 968,97
грн. Винним у вчинені ДТП визнано
ОСОБА_2. У зв'язку з неповідомленням
останнього ПрАТ «Страхова компанія
«Вусо» про вчинення ДТП, позивач на
підставі ст. 1166,1191 ЦК України, просив
суд стягнути з відповідача на його
користь в порядку регресу 15 968,97 грн. та
вирішити питання щодо судових витрат

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 02 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 29.12.20209 року, приблизно о
14 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем
марки Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_1, на 118 км. траси
Київ-Гомель, не вибрав безпечну
швидкість руху, не врахував дорожню
обстановку та погодні умови, чим
порушив п. 12.1 та 13.1 ПДР України,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем, який рухався попереду в
попутному напрямку, марки Lexus RX 350, д.н.з.
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5,
внаслідок чого завдано матеріальної
шкоди двом автомобілям.

Постановою Печерського районного русу
м. Києва ОСОБА_2 визнано винним та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу.

20.02.2009 року між ПрАТ «Страхова компанія
«Вусо» та ОСОБА_3 укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВС/3452563, відповідно до якого
позивач зобов'язався відшкодувати
шкоду заподіяну життю здоров'ю та майну
потерпілих при експлуатації
транспортного засобу Kia Cerato, д.н.з.
НОМЕР_1.

Згідно Звіту про визначення вартості
матеріального збитку №С10-263 від 07.05.2010
року, вартість матеріального збитку,
завданого автомобілю Lexus RX 350, д.н.з.
НОМЕР_2, станом на 07.05.2010 року, складає 25
595,91 грн.

Як вбачається з платіжного доручення
№13236 від 31.10.2013 року ПрАТ «Страхова
компанія «Вусо» перерахувало власнику
пошкодженого автомобіля Lexus RX 350, д.н.з.
НОМЕР_2, ОСОБА_4 15 968,97 грн., згідно поліса
№ВС/3452563 від 20.02.2009 року.

Звертаючись до суду з вказаним позовом
позивач зазначав, що відповідач не
повідомив страховика про настання
страхової події на протязі трьох
робочих днів відповідно до вимог ст. 38
ЗУ «Про обов'язкове страхуванням
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та після виплати страхового
відшкодування на користь потерпілої
особи, у позивача виникло право вимоги
до відповідача щодо відшкодування
завданої шкоди в порядку регресу.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції зазначив,
що норми на які послався позивач не
містять підстав для задоволення вимог
страховика, який виплатив страхове
відшкодування згідно договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності та
не передбачає право страховика подати
регресний позов до особи, яка не
повідомила страхову компанію про
настання ДТП, а лише зобов'язує осіб
вжити заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди. Крім того,
суд першої інстанції також зазначив, що
факт повідомлення відповідача
страховика про настання ДТП знайшов
своє підтвердження на підставі показів
свідків та наявною в матеріалах справи
довідкою ТОВ «Транс-Вектор», а тому
позовні вимоги є необгрунтованими та
такими що не підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1191 ч.1 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Правовідносини, що виникли між
сторонами на підставі Полісу (Договору)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, пов'язані із обов'язковим
страхування цивільно-правової
відповідальності, що здійснюється з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» регулює
відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів та визначає
обов'язки учасників
дорожньо-транспортної пригоди (ст.33), а
також підстави для звернення
страховика з регресним позовом до
страхувальника (ст.38).

01 липня 2004 року Верховною Радою України
прийнято Закон України №
1961-IV "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Зазначеним Законом були визначені
обов'язки учасників
дорожньо-транспортної пригоди (стаття
33), а також підстави для звернення
страховика з регресним позовом до
страхувальника (стаття 38).

Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1
статті 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня
2011 року) у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди учасник
такої пригоди зобов'язаний вжити
заходів для невідкладного, але не
пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика, з яким було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності.

Відповідно до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1.
п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня
2011 року), страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Однак, із внесенням Законом України від
17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо дорожньо-транспортних
пригод та виплати страхового
відшкодування", змін у статтю 33 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", було розширено перелік
обов'язків учасників
дорожньо-транспортної пригоди, у
зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів
для невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів повідомлення страховика
про настання ДТП, був викладений уже в
п.п. 33.1.4. п.33.1 ст. 33 Закону № 1961-IV України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Проте, відповідні зміни до абзацу "ґ "
підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", у якому
міститься відсилання на відповідні
номери пунктів та підпунктів статті 33
зазначеного Закону щодо строків та
умов обов'язкового повідомлення
страховика про настання ДТП, внесені не
були.

Однак, виходячи з аналізу статей 33, 38
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" (у редакції з 18
вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід
зазначити, що у зв'язку із внесеними до
цього Закону змінами було збережено як
обов'язок страхувальника щодо вжиття
заходів для невідкладного, але не
пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика про настання
ДТП, так і відповідне право страховика
після виплати страхового
відшкодування подати регресний позов
до страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив його про
настання ДТП.

Неузгодженість нумерації підпунктів
пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту
38.1 статті 38 Закону, після внесених до
них змін Законом України від 17 лютого
2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування", не
може обмежувати встановлене статтею 38
Закону право страховика подати
регресний позов до страхувальника у
разі недотримання строків і умов
повідомлення страховика про
дорожньо-транспортну пригоду, а тому й
не може бути підставою для відмови в
задоволенні такого позову.

Дану позицію висловив Верховний Суд
України у постанові №6-1цс14 від 12 лютого
2014 року.

З огляду на викладене висновки суду
першої інстанції про те що п. 33.1.2. п. 33.1
ст.33 та п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" не передбачають право
страховика на звернення до суду з
регресним позовом до особи, яка не
повідомила страховій компанії про
настання дорожньо-транспортної
пригоди, а лише зобов'язує осіб,
причетних до неї, вжити заходів з метою
запобігання чи зменшення розміру
подальшої шкоди, не ґрунтуються на
вимога закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції також
прийшов до висновків, що відповідач
вчасно повідомив страхову компанію про
настання страхового випадку, що
підтверджується показами свідків та
листом ТОВ «Транс-Вектор» від 01.07.2014
року.

З наявного в матеріалах справи листа
відповіді ТОВ «Транс-Вектор» №14-1 від
01.07.2014 року вбачається, що 29.12.2009 року о
19:37 ОСОБА_2 дзвонив на телефонний номер
ІДС ТОВ «Транс-Вектор» ,
дзвінок було переадресовано на номер
ПАТ «Страхова компанія «Вусо».

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Згідно інформації що міститься в
полісі № №ВС/3452563 від 20.02.2009 року,
сторони погодили що при настанні ДТП
слід телефонувати за номером 0 800 50 37 730.

Як вбачається з довідки ПрАТ «Страхова
компанія «Вусо» телефонного дзвінка
за період часу з 29.12.2009 року по 04.01.2010
року від ОСОБА_2 на номер гарячої лінії
ПрАТ «СК «Вусо» (8-800-5-037-730) не надходило.

Згідно листа ТОВ «Транс-Вектор»,
відповідач зателефонував за номером
, що не є номером страхової
компанії.

Крім того, колегія суддів враховує той
факт, що на підставі відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
директором та одним із засновників ТОВ
«Транс-Вектор» є ОСОБА_3, власник
застрахованого транспортного засобу.

Покази свідків, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
які підтверджують факт телефонування
відповідача до страхової компанії,
також не можуть бути прийняті судом до
уваги, оскільки суд розцінює їх як
зацікавлених осіб на тій підставі що
ОСОБА_3 є власником застрахованого
транспортного засобу, а ОСОБА_6 особою,
яка перебувала в автомобілі з
відповідачем під час скоєння ДТП.

З огляду на вищевикладене, апеляційний
суд не може прийняти лист відповідь ТОВ
«Транс-Вектор» від 01.07.2014 року за
належний доказ на підтвердження
інформування страховика про настання
ДТП, що сталась 29.12.2009 року.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, тощо.

Враховуючи зазначене, апеляційна
скарга Винокурова О.В. в інтересах ПрАТ
«Страхова компанія «Вусо» підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням у
справі нового рішення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_2, підлягають
стягненню понесені позивачем витрати
на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Винокурова
Олександра Вікторовича в інтересах
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Вусо» -
задовольнити.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 02 липня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Вусо»
до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_3) на користь Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «Вусо» (п/р 0761 в ПАТ
«Укрсоцбанк» МФО 300023, )
майнову шкоду в розмірі 15 968 грн. 97 коп.
та судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.,
а всього 16 198 грн. 37 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: