Справа № 226/4248/13-ц
Справа 2/226/116/2014
Димитровський міський суд Донецької
головуючого-судді Петуніна І.В.,
при секретарі Альберті О.В.
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Димитров
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на квартиру до
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 і в
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначила, що 29 травня 2001 року за
договором купівлі-продажу у
відповідачів по справі вона придбала
трикімнатну квартиру загальною площею
53,2 квадратних метри, у тому числі жилою
площею 38,1 квадратних метри,
розташовану за адресою АДРЕСА_1.
Договір було зареєстровано 30 травня 2001
року у реєстровій книзі № 3 БТІ
м.Димитров. Передача грошей за квартиру
в сумі 800 грн. була здійснена до
підписання договору. Договiр
купівлi-продажу квартири був
оформлений Регiональною товарною
бiржею "Юго-Восток" міста Димитров.
Зазначене свідчить про те, що договір
купівлі-продажу квартири був
укладений, відбулися договірні
правовідносини, була здійснена оплата
та передача ключів від квартири. На
звернення позивача до реєстраційної
служби Димитровського міського
управління юстиції Донецької області з
приводу реєстрації права власності на
нерухоме майно позивачу було
відмовлено, оскільки договір не
посвідчений нотаріально. Після
купівлі квартири, на підставі рішення
виконавчого комітету Димитровської
міської ради позивач перепланувала та
експлуатувала квартиру АДРЕСА_1 у
якості нежитлового приміщення для
розміщення аптеки «Жемчужина»,
власником якої вона є. Її право
власності ніким не оспорюється.
Відповідно до рішення виконавчого
комітету Димитровської міської ради,
після перепланування квартири їй була
присвоєна адреса: АДРЕСА_1. Просила суд
визнати договір купівлі-продажу
квартири від 29 травня 2001 року,
укладений Регіональною товарною
біржею «Юго-Восток», реєстраційний №
847, дійсним та визнати за нею право
власності на нежиле приміщення
Сторони до судового засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
позивач надав суду заяву з проханням
розглянути справу без його участі, на
позовних вимогах наполягав,
представник позивача у своїй заяві
підтримав вимоги позивача, наполягав
на задоволенні позову, просив
розглянути справу без його участі. Від
відповідачів надійшли заяви з
проханням розглянути справу без їх
участі, позовні вимоги позивача
визнали у повному обсязі.
Суд вважає, що в справі є достатньо
матеріалів про права i взаємовідносини
сторін i немає необхідності
вислуховувати особисті пояснення осіб,
які не з'явилися до суду.
Судом встановлено, що мiж позивачем i
відповідачами, які були власниками
квартири АДРЕСА_1, 29 травня 2001 року на
Регіональній товарній біржі
«Юго-Восток» укладений договір
купівлі-продажу квартири, загальною
площею 53,2 квадратних метри, у тому
числі жилою площею 38,1 квадратних метри,
що складає одну ідеальну частину
багатоквартирного жилого будинку (а.с.
30 травня 2001 року в Бюро технічної
інвентаризації міста Димитров
Донецької області за позивачем ОСОБА_1
зареєстроване право власності на
квартиру номер АДРЕСА_1 за реєстровим
номером 11 книги 3 стор. 241 (а.с. 25).
На підставі заяви ПП «Жемчужина»,
рішенням виконавчого комітету
Димитровської міської ради від 17
жовтня 2001 року № 504 дозволено перевести
квартиру АДРЕСА_1 із житлового фонду у
нежитловий для розміщення аптеки
приватного підприємства «Жемчужина»
(а.с. 27).

12 червня 2003 року, державною технічною
комісією складений акт про прийняття
закінченого будівництвом об'єкта в
експлуатацію, на підставі якого
вирішено прийняти в експлуатацію
Аптеку ПП «Жемчужина», розташовану за
адресою: АДРЕСА_1(а.с. 28).

20 листопада 2013 року, на підставі заяви
ОСОБА_1, рішенням виконавчого комітету
Димитровської міської ради № 380
вирішено присвоїти нежилому
приміщенню аптеки, після
перепланування квартири АДРЕСА_1
адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 29).

Дослідивши докази по справі суд вважає
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Оскільки спiрнi правовідносини мiж
сторонами виникли до 1 січня 2004 року, то
суд вважає, що при вирішенні спору між
сторонами у справі відповідно до
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України 2003 року
необхідно керуватися нормами
Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір
вважається укладеним, коли мiж
сторонами в потрiбнiй в належному
випадку формi досягнута угода з усіх
істотних умов.

За змістом статті 224 ЦК УРСР iстотними
умовами для укладення договору
купівлi-продажу є передача продавцем
майна у власнiсть покупця i обов'язок
покупця прийняти майно i сплатити за
нього певну грошову суму.

Суд вважає, що сторони, уклавши договiр
купівлi - продажу квартири, досягли
згоди з усіх істотних умов договору,
оскільки договiр мiж ними був пiдписаний
добровiльно, без примусу, вимоги про
визнання його у майбутньому недiйсним
вiд сторiн не заявлялись.

Відповідно до частини другої статті 47
ЦК УРСР якщо одна iз сторiн повнiстю або
частково виконала угоду, яка потребує
нотарiального оформлення, а друга
сторона ухиляється вiд нотарiального
оформлення угоди, то суд вправi за
вимогою сторони, яка виконала угоду,
визнати цю угоду дiйсною.

Відповідно до статті 227 ЦК УРСР договiр
купівлi-продажу жилого будинку повинен
бути нотарiально оформлений, якщо хоча
б однiєю iз сторiн є громадянин.

Вирішуючи питання, чи ухилялися
відповідачі від нотаріального
посвідчення укладеного між ним та
позивачем ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу спірної квартири, суд
виходить з того, що ухилення може
виражатися як у бездіяльності, так і в
активній протидії посвідченню
договору. Таке ухилення має бути
безповоротним, тобто таким, унаслідок
якого добросовісна сторона повністю
втрачає можливість нотаріально
посвідчити правочин.

Враховуючи наведені обставини, суд
вважає, що договiр купівлi-продажу
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 53,2
квадратних метри, у тому числі жилою
площею 38,1 квадратних метри, що складає
одну ідеальну частину
багатоквартирного жилого будинку,
зареєстрований 29 травня 2001 року
Регiональною товарною бiржею
"Юго-Восток" міста Димитров мiж
позивачем i вiдповiдачами можливо
визнати дiйсним, оскільки сторони
виконали всi умови договору, на даний
час втрачена будь-яка можливість іншим,
ніж у судовому порядку чином вирішити
питання про належність спірної
квартири позивачеві та визнати за
позивачем право власностi на нежитлове
приміщення АДРЕСА_1 .

На пiдставi ст.ст.47 ч.2, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р.,
керуючись ст.ст.10, 11, 57, 130, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності
задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу квартири номер
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 53,2
квадратних метри, укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_3, ОСОБА_4 і зареєстрований
Регіональною товарною біржею
«Юго-Восток» міста Димитров Донецької
області 29 травня 2001 року, реєстраційний
номер 847.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
нежитлове приміщення номер АДРЕСА_1.

Рішення суду вступає в законну
силу після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Димитровський міський суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.В.Петунін