Провадження 2/127/82/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі головуючого - судді Сичук М.
М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Вінниці цивільну справу за позовом
Приватного підприємства "ТК Домострой"
до Публічного акціонерного товариства
"Кредитпромбанк", ОСОБА_1 про визнання
договорів частково недійсними

Встановив

Позивач в жовтні 2013 року звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
визнання договорів частково
недійсними.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03
вересня 2010 року між ПАТ
"Кредитпромбанк" в особі Вінницької
філії ПАТ "Кредитпромбанк" та ПП "ТК
Домострой" укладено договір поруки №
3.01.3ВН/04П01/10-Склт на забезпечення
зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним
договором № 3.01.3ВН/04/10-Склт від 02.09.2010
року, укладеним із Вінницькою філією
ПАТ "Кредитпромбанк".

Згідно частини 1 - 2 статті 554 ЦК України,
у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки
ПП "ТК Домострой" ознайомлений з
умовами кредитного договору,
відповідальність за порушення
зобов'язань за кредитним договором та
всіма додатковими договорами до нього:
пеня у розмірі подвійної процентної
ставки за кожний календарний день
порушення строків повернення кредитів
чи сплати процентів, від суми
простроченого платежу.

Відповідно до пункту 4.6 кредитного
договору, за порушення строків
повернення кредитів, наданих
відповідно до умов додаткових
договорів та визначених такими
додатковими договорами, а також
порушення строків сплати процентів за
користування такими кредитами,
позичальник сплачує пеню у розмірі
подвійної процентної ставки,
визначеній додатковим договором, на
підставі якого було надано кредит.

Відповідно до пунктів 5 додаткових
договорів № 1 та № 2 від 03.09.2010 року
процентна ставка за кредитом, який
надається за цим додатковим договором
встановлюється у розмірі 20 процентів
річних.

Позивач вважає, що дані умови договорів
суперечать вимогам Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", а тому
звернувся до суду з відповідним
позовом.

Згідно уточнених позовних вимог
позивач просив визнати недійсним абзац
сьомий пункту 1.2. Договору поруки №
3.01.3ВН/04П01/10-Склт від 03 вересня 2010 року,
укладений між ПАТ "Кредитпромбанк" в
особі Вінницької філії ПАТ
"Кредитпромбанк" та ПП "ТК Домострой", а
саме "пеня у розмірі подвійної
процентної ставки за кожний
календарний день порушення строків
повернення кредитів чи сплати
процентів, від суми простроченого
платежу"; визнати недійсним пункт 4.6.
кредитного договору № 3.01.3ВБІ/04/10-Склт
від 02 вересня 2010 року, укладеного між
ПАТ "Кредитпромбанк" в особі Вінницької
філії ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_1

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі з підстав, викладених в позовній
заяві.

Представник ПАТ "Кредитпромбанк"
заперечив проти позову в зв'язку з його
необгрунтованістю та безпідставністю,
також просив застосувати строки
позовної давності, надавши письмові
заперечення проти позову.

Представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов визнав в повному
обсязі.

Вислухавши осіб, які беруть
участь в справі, дослідивши надані суду
письмові докази, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

03 вересня 2010 року між ПАТ
"Кредитпромбанк" в особі Вінницької
філії ПАТ "Кредитпромбанк" та ПП "ТК
Домострой" укладено договір поруки №
3.01.3ВН/04П01/10-Склт на забезпечення
зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним
договором № 3.01.3ВН/04/10-Склт від 02.09.2010
року, укладеним із Вінницькою філією
ПАТ "Кредитпромбанк".

Так, укладаючи договір поруки,
поручитель ПП "ТК Домострой" погодився
з обсягом зобов'язань, оскільки згідно
п. 1.2. договору поруки поручитель в
момент підписання договору поруки був
ознайомлений з умовами кредитного
договору, в тому числі і щодо "пені у
розмірі подвійної процентної ставки за
кожний календарний день порушення
строків повернення кредитів чи сплати
процентів, від суми простроченого
платежу".

Відповідно до пункту 4.6. Кредитного
договору, за порушення строків
повернення кредитів, наданих
відповідно до умов додаткових
договорів та визначених такими
Додатковими договорами, а також
порушення строків сплати процентів за
користування такими кредитами,
Позичальник сплачує пеню у розмірі
подвійної процентної ставки,
визначеній Додатковим договором, на
підставі якого було надано кредит.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечить цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав і з наслідками,
передбаченими законом. Тому в кожній
справі про визнання правочину
недійсним суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
повязує визнання правочину недійсним і
настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до преамбули Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
вказаний Закон регулює договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань;
суб'єктами зазначених правовідносин є
підприємства, установи та організації
незалежно від форм власності та
господарювання, а також фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності.

Таким чином, норми даного Закону не
поширюються на правовідносини, які
склались між ПАТ "Кредитпромбанк" та
одержувачем коштів ОСОБА_1, оскільки
відповідач не є суб'єктом
підприємницької діяльності, кредит
було отримано ним як фізичною особою,
цільове призначення кредиту - споживчі
цілі (п. 2.2. кредитного договору).

Рішенням Конституційного Суду України
від 11.07.2013 року №7-рп/2013 по справі №
1-12/2013 встановлено, що в аспекті
конституційного звернення положення
другого речення преамбули Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22 листопада 1996 року №
543/96-ВР з наступними змінами у
взаємозв'язку з положеннями статей 1, 3
цього закону потрібно розуміти так, що
обмеження пені у грошових
зобов'язаннях подвійною обліковою
ставкою Національного банку України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня, поширюється на правовідносини,
суб'єктами яких є лише підприємства,
установи та організації незалежно від
форм власності і господарювання та
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності
(підприємці).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням осіб в межах заявлених
вимог.

Суд звертає увагу, що Контитуційний Суд
України в своєму рішенні рекомендував
Верховній Раді України законодавчо
врегулювати питання щодо встановлення
справедливого розміру неустойки за
прострочення виконання позичальниками
- фізичними особами грошових
зобов'язань у відносинах споживчого
кредитування.

Суд не може на порушення вимог
процесуального закону вийти за межі
позовних вимог, в тому числі
застосувавши інші підстави позову,
норми матеріального права, крім тих, на
які посилається позивач в своєму
позові (а.с. 1, 2).

Крім того, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно розяснень, які містять у п. 27
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
за заявою відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка.

Таким чином, у суду відсутні підстави
для визнання недійсними абзацу сьомого
пункту 1.2. Договору поруки №
3.01.3ВН/04П01/10-Склт від 03 вересня 2010 року,
укладеного між ПАТ "Кредитпромбанк" в
особі Вінницької філії ПАТ
"Кредитпромбанк" та ПП "ТК Домострой", а
саме "пеня у розмірі подвійної
процентної ставки за кожний
календарний день порушення строків
повернення кредитів чи сплати
процентів, від суми простроченого
платежу" та пункту 4.6. кредитного
договору № 3.01.3ВБІ/04/10-Склт від 02
вересня 2010 року, укладеного між ПАТ
"Кредитпромбанк" в особі Вінницької
філії ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_1

В судовому засіданні представник
відповідача просив застосувати строки
позовної давності. Суд звертає увагу,
що згідно з роз'ясненнями, викладеними
в п. 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18 грудня 2009 року № 14
"Про судове рішення у цивільній справі",
установивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

За таких обставин суд відмовляє в
задоволенні позову саме в звязку з його
безпідставністю та необґрунтованістю.

В звязку з відмовою в задоволенні
позову понесені позивачем витрати по
сплаті судового збору слід залишити за
ним.

На підставі викладеного вище та
керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст.
1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст.ст.
10, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Приватного
підприємства "ТК Домострой" до
Публічного акціонерного товариства
"Кредитпромбанк", ОСОБА_1 про визнання
договорів частково недійсними
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя