печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року Печерський районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді - Фаркош Ю.А.,

при секретарі - Дружук Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Державного казначейства України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до Державного казначейства
України, Міністерства внутрішніх справ
України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої фізичній особі
нормативно-правовим актом, що визнаний
незаконним.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує,
що він проходив службу на посаді
заступника командира роти стройового
підрозділу міліції. В порушення
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» від 07.11.2007 № 1294, в період з 01.01.2008
року по 06.06.2013 року МВС України не
нараховувало та не виплачувало пенсію,
виходячи з посадового окладу
заступника командира роти стройового
підрозділу міліції, розмір якої
повинен складати 1 576, 92 грн., що за
вказаний період дорівнює 24 512,54 грн.
Натомість виплата пенсії
здійснювалась відповідно до Наказу МВС
України від 31.12.2007 № 499, який рішенням
суду визнаний незаконним. Посилаючись
на те, що внаслідок прийняття
нормативно-правового акту, який було
визнано судом незаконним, йому було
заподіяно майнову шкоду у вигляді
недоотриманого пенсійного
забезпечення в період з 01.01.2008 року по
06.06.2013, просив стягнути з Державного
казначейства України матеріальну
шкоду з урахуванням індексу інфляції в
розмірі 37 055,78 грн. та моральну шкоду в
розмірі 21 000 грн.

В судове засідання позивач не з'явився,
будучи повідомленим про місце день і
час розгляду справи, направив лист про
проведення судового засідання у його
відсутності.

Представник МВС України подав письмові
заперечення на позов та заяву
розглядати справу у його відсутність.

Державне казначейство України, будучи
належним чином повідомленим про день і
час розгляду справи в судове засідання
представника не направило.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши письмові докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером, проходив службу на посаді
заступника командира роти стройового
підрозділу міліції, з 01.08.2008 йому була
перерахована пенсія згідно п.2 Порядку
проведення перерахунку пенсій,
призначених згідно Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та інших осіб»,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України від 13.02.2008 № 45 та на
підставі довідки про новий розмір
грошового забезпечення від 02.04.2008,
розмір пенсії станом на 01.01.2008 склав 1
547,50 грн., а зі збільшенням мінімального
прожиткового мінімуму з 01.04.2008 - 1 553, 00
грн., з 01.07.2008 - 1 553, 50 коп.

Обов'язок по проведенню зазначених
виплат покладено на Управління
пенсійного фонду України Донецькій
області.

Постановою Вищого адміністративного
суду м. Києва від 22.05.2013 визнаний
незаконним та нечинним додаток 16
наказу Міністерства внутрішніх справ
України «Про впорядкування структури
та умов грошового забезпечення осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ» від 31.12.2007 №
499 в частині встановлення розміру
посадового окладу заступника
командира роти.

Статтею 56 Конституції України
встановлено, що кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконним рішенням, діями чи
бездіяльністю органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх
посадових і службових осіб при
здійсненні ними своїх повноважень.

Положення Глави 11 ЦК України та ст.ст.
1173-1175 ЦК України встановлюють
відповідальність держави за
зобов»язаннями та встановлено правило
про відшкодування шкоди, завданої
фізичній або або юридичній особі,
незаконними рішеннями, діями або
бездіяльністю органу державної влади
посадових чи службових осіб цих
органів та шкоди, завданої у результаті
прийняття органом державної влади
нормативно-правового акта, що був
визнаний незаконним і скасований.
Відповідальність держави встановлено
також і деякими іншими законами.

У відповідності до ст.ст. 170, 176 ЦК
України, держава здійснює цивільні
права та обов'язки через органи
державної влади у межах їхньої
компетенції, встановленої законом, а
тому в деліктних правовідносинах
зобов'язання держави виконує Державне
Казначейство України, на яке
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.12.2005 року покладена функція по
здійсненню управління наявними
коштами Державного бюджету України.

В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Позивачем не надано доказів, що дії
органів пенсійного фонду України
визнані незаконними в частині
нарахування йому пенсії відповідно до
п.2 Порядку проведення перерахунку
пенсій, призначених згідно Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
інших осіб», визначених постановою
Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №
45 та спричинена матеріальна шкода в
вигляді недоотриманої пенсії в розмірі
24 512,48 грн. за період з 01.01.2008 по 06.06.2013, а
також моральна шкода.

Аналізуючи зібрані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги є безпідставними та
задоволенню не підлягають, оскільки не
встановлено порушень прав позивача,
які підлягають захисту.

Керуючись ст.ст. 22, 170, 1173, 1175 ЦК УКраїни,
ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Державного казначейства України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва.

Суддя
Ю.А.Фаркош