Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/6942/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Борисюка Р.М.

суддів
Галацевич О.М., Матюшенка І.В.

з участю секретаря

судового засідання
Ходаківської О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Західінкомбанк", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору поруки припиненим,
розірвання договору іпотеки, визнання
прилюдних торгів недійсними, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно,
скасування реєстрації права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 17 жовтня
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернулась з даним позовом та після
уточнення позовних вимог просила
визнати договір поруки від 22.04.2004 року
припиненим з 31.10.2008 року, розірвати
договір іпотеки № 87 від 22.04.2004 року з
31.10.2008 року, визнати результати
прилюдних торгів по реалізації
житлового будинку АДРЕСА_1 недійсними,
визнати недійсним свідоцтво № 907 від
15.08.2012 року про право власності на
вказане нерухоме майно, скасувати
реєстрацію права власності на
вищевказаний будинок за відповідачем
ОСОБА_4

В обґрунтування позову зазначала, що
22 квітня 2004 року між КБ "Західінкомбанк"
та ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір на отримання споживчого
кредиту в сумі 100 000 грн. зі сплатою 21%
річних. Строк дії договору до 22 квітня
2007 року. Цього ж дня між кредитором,
боржником та нею був укладений договір
поруки та договір іпотеки житлового
будинку, який належить на праві
приватної власності позивачу.

23 квітня 2007 року та 31 жовтня 2008 року між
ПАТ "Західінкомбанк" та ОСОБА_3 було
укладено додаткові угоди за кредитним
договором, внаслідок чого збільшився
обсяг зобов'язання терміном його дії до
22.04.2009 року та було збільшено
відсоткову ставку до 23% річних. Підпис
в договорах від 23.04.2007 року та 31.10.2008
року їй не належить. За таких обставин
договір поруки є припиненим з 31.10.2008
року . Про зміни до кредитного договору
по додатковим угодам її як
іпотекодавця не було повідомлено, що
дає підстави для розірвання договору
іпотеки.

За рішенням суду, предмет іпотеки був
реалізований з прилюдних торгів,
власником будинку став відповідач
ОСОБА_4. Оскільки реалізація предмета
іпотеки відбулась за припиненим та
розірваним з 31.10.2008 року договорами, то
свідоцтво про право власності є
недійсним, реєстрація права підлягає
скасуванню.

Рішенням Бердичавського
міськрайонного суду від 17 жовтня 2014
року позов задоволено частково,
визнано договір поруки від 22.04.2004 року,
укладений між публічним акціонерним
товариством "Західінкомбанк" та ОСОБА_2
припиненим з 31.10.2008 року. Вирішено
питання судових витрат. В решті вимог
відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про розірвання договору іпотеки
від 22.04.2006 року та змінити його в цій
частині задовольнивши вказану вимогу.

Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
зокрема положення ст. 651 ЦК України. Суд
не звернув увагу ту обставину, що банк
внісши зміни до договору іпотеки
порушив вимоги чинного законодавства,
не повідомив про це іпотекодавця та не
дотримався письмової форми.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах ст. 303 ЦПК України
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню із наступних підстав.

Судом встановлено, що договір іпотеки
від 22.04.2004 року був укладений між
позивачем, як іпотекодавцем та
відповідачами ПАТ "Західінкомбанк" та
ОСОБА_3 ( а.с.6-7). Договором передбачено
право банку звернути стягнення на
предмет іпотеки у випадку, якщо в
момент настання термінів виконання
якого-небудь із зобов'язань,
передбачених кредитним договором, вони
не будуть виконані і письмова вимога
майновому поручителю іпотекодавцю про
усунення порушень залишиться без
задоволення (п.6.6. договору іпотеки).

Предметом іпотеки є нерухоме майно, що
належить ОСОБА_2 Іпотекою
забезпечується вимоги позивача, що
випливають з кредитного договору від
22.04.2004 року та додатковими до нього
договорами (а.с.5,9-10), за яким
іпотекодержатель (кредитор) надав
ОСОБА_3 кредит в сумі 100 тисяч гривень
під 23% річних зі строком остаточного
повного погашення до 22.04.2009 року. За
договором поруки від 22.04.2004 року (а.с.8)
позивач зобов'язалась перед кредитором
відповідати за виконання ОСОБА_3 всіх
зобов'язань позичальника, що
випливають з кредитного договору від
22.04.2004 року та додаткових до нього
договорів.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що рішенням
від 28.12.2011 року позов ПАТ
„Західінкомбанк" до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
був задоволений повністю. В рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 22.04.2004 року на користь
публічного акціонерного товариства
"Західінкомбанк" в розмірі 91 748,03 грн.
звернуто стягнення на предмет іпотеки:
житловий будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 85,6 кв.м., житловою площею 62,1 кв.м.,
який належить ОСОБА_2, шляхом продажу
на прилюдних торгах(а.с.42-43 ). Прилюдні
торги відбулись 10.08.2012 року (а.с.11),
відповідач ОСОБА_4 набув право
власності на вищевказаний будинок в
результаті реалізації предмета
іпотеки, 20.08.2012 року здійснено державну
реєстрацію права власності ОСОБА_4 на
вказаний будинок (а.с.11-13).

Зміст договору, як угоди (правочину)
складає сукупність визначених на
розсуд сторін та погоджених ними умов,
в яких закріплюються їх права і
обов'язки, що складають зміст
договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку. У
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором, як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554
ЦК України). Отже, порука є спеціальним
додатковим заходом майнового
характеру, спрямованим на забезпечення
виконання основного зобов'язання.
Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель (чч.
1, 2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 України
порука припиняється, зокрема, у разі
зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Зі змісту вказаної
норми вбачається, що до припинення
поруки призводять такі зміни умов
основного зобов'язання без згоди
поручителя, які призвели до збільшення
обсягу відповідальності останнього.
Таке збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: збільшення
розміру процентної ставки за
користування кредитом; установлення
нових умов щодо порядку зміни
процентної ставки в бік збільшення;
розширення змісту основного
зобов'язання щодо дострокового
повернення кредиту та плати за
користування ним; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення) розміру неустойки тощо.

Також, вірним є висновок суду щодо
позовних вимог про розірвання договору
іпотеки з 31.10.2008 року, оскільки як
роз'яснено у п. 23 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
при вирішенні спорів за участю
майнових поручителів суди мають
виходити з того, що відповідно до ст. 11
Закону України "Про заставу", ст. ст. 1, 11
Закону України "Про іпотеку" майновий
поручитель є заставодавцем або
іпотекодавцем.

Відповідно до ст. 546 ЦК України застава
(іпотека) та порука є різними видами
забезпечення, тому норми, що регулюють
поруку (ст. ст. 553-559 ЦК України) не
застосовуються до правовідносин
кредитора з майновим поручителем,
оскільки він відповідає перед
заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки.

Таким чином, не можуть бути задоволені
позовні вимоги про розірвання договору
іпотеки у зв'язку із зміною основного
зобов'язання без згоди іпотекодавця.

Ухвалення рішення про припинення
поруки, не тягне за собою юридичних
наслідків у вигляді виникнення підстав
для розірвання договору іпотеки,
визнання недійсними результати
прилюдних торгів по реалізації
житлового будинку, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
вказане нерухоме майно та скасування
реєстрації права власності на
вищевказаний будинок за відповідачем
ОСОБА_4

У відповідності до положень ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку, апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Враховуючи, що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду,
не ґрунтуються на доказах та законі,
колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції перевіривши доводи
сторін, в повному обсязі визначився із
характером спірних правовідносин і
постановив законне і обґрунтоване
рішення, правильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права,
тому підстав для його скасування та
ухвалення нового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 17 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий
Судді