Справа №
Номер провадження 2-о/530/99/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Зіньківський
районний суд Полтавської області в
складі: головуючого - судді Должко С.Р.,
при секретарі Кравченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Зіньків справу за
заявою

ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2,
Загрунівська сільська рада,
Зіньківського району, Полтавської
області про встановлення факту
родинних відносин, -

В С
Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернулася в
Зіньківський районний суд Полтавської
області із заявою про встановлення
факту родинних відносин.

В заяві ОСОБА_1 вказала, що вона
народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селищі
Золочів, Харківської області. Її
батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рідними брати заявниці були ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Батьки ОСОБА_1 проживали однією сім»єю
без реєстрації шлюбу. Братів заявниці
батько записав на своє ім»я, а у
свідоцтві про її народження у розділі
«батьки» батьком вказано «ОСОБА_3». Як
пояснювала сама мати заявниці, це було
зумовлено тривалим відрядженням
батька на час реєстрації народження
доньки. А для реєстрації дитини,
народженої від батьків, які не
перебувають у шлюбі, потрібна заява
обох. Зазначене встановлено нормою ст..
55 Кодексу про шлюб та сім»ю України, яка
діяла на час реєстрації народження
заявниці.

Вказана норма встановлювала, що при
народженні дитини у матері, яка не
перебуває в шлюбі, якщо немає спільної
заяви батьків і рішень суду про
встановлення батьківства, запис про
батька дитини в книзі записів
народжень проводиться за прізвищем
матері, ім»я, по-батькові та
національність батька дитини
записуються за її вказівкою.

Таким чином, заявницю було записано на
прізвище матері «ОСОБА_2», а запис про
батька містить прізвище матері
«ОСОБА_3», ім»я по-батькові вказано
«ОСОБА_3».

Після смерті батька, за його останнім
місцем проживання АДРЕСА_2 відкрилася
спадщина. Як спадкоємець за законом
заявниця баажає прийняти спадщину
батька, подавши до Зіньківської
державної нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини. 28.10.2014 року
нотаріусом було заведено спадкову
справу за номером 283 та за № 56703238 у
спадковому реєстрі.

В судовому засіданні заявниця, заяву
підтримала повністю та просила її
задовольнити. Надала пояснення
аналогічні викладеним в заяві.

Суд, заслухавши пояснення заявника,
заінтересованої особи,зачитавши заяву
представника Загрунівської сільської
ради, Зіньківського району,
Полтавської області дослідивши наявні
матеріали справи та оцінивши їх в
сукупності, приходить до висновку, що
заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цивільно-процесуального кодексу
України.

Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України,
- цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України "Про
міжнародне приватне право". Якщо
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, передбачено інші
правила, ніж встановлені цим Кодексом,
застосовуються правила міжнародного
договору. Провадження в цивільних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи. Закон, який
встановлює нові обов'язки, скасовує чи
звужує права, належні учасникам
цивільного процесу, чи обмежує їх
використання, не має зворотної дії в
часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі", - рішення суду як
найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
України принципу верховенства права. У
зв'язку з цим суди повинні неухильно
додержувати вимог про законність і
обґрунтованість рішення у цивільній
справі (частина перша статті 213 ЦПК).
Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).
Якщо є суперечності між нормами
процесуального чи матеріального права,
які підлягають застосуванню при
розгляді та вирішенні справи, то
рішення є законним, якщо судом
застосовано відповідно до частини
четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають
вищу юридичну силу. У разі наявності
суперечності між нормами законів
(кодексів), що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той з них,
який прийнято пізніше. При
встановленні суперечностей між
нормами права, які підлягають
застосуванню при розгляді та вирішенні
справи, суду також необхідно
враховувати роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
постанові від 1 листопада 1996 року № 9
"Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя".
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в
селищі Золочів, Харківської області,
свідоцтво про народження серії НОМЕР_1
(а.с.6). Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_2 (а.с.13).

Рідними брати заявниці були ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_7
(а.с.10-12).

Відповідно до довідки Золочівської
селищної ради Харківської області,
батьки ОСОБА_1 проживали однією сім»єю
без реєстрації шлюбу (а.с.20). Братів
заявниці батько записав на своє ім»я, а
у свідоцтві про її народження у розділі
«батьки» батьком вказано «ОСОБА_3». Як
пояснила в судовому засіданні мати
заявниці, це було зумовлено тривалим
відрядженням батька на час реєстрації
народження доньки. А для реєстрації
дитини, народженої від батьків, які не
перебувають у шлюбі, потрібна заява
обох. Зазначене встановлено нормою ст..
55 Кодексу про шлюб та сім»ю України, яка
діяла на час реєстрації народження
заявниці.

Як спадкоємець за законом заявниця
бажає прийняти спадщину батька,
подавши до Зіньківської державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. 28.10.2014 року
нотаріусом було заведено спадкову
справу за номером 283 та за № 56703238 у
спадковому реєстрі (а.с.19).

Керуючись ст. ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223, 234-235
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа
ОСОБА_2, Загрунівська сільська рада,
Зіньківського району, Полтавської
області про встановлення факту
родинних відносин - задовольнити
повністю.

Встановити факт того, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, жителька АДРЕСА_1 є рідною
донькою, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5
в АДРЕСА_2.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня його
проголошення, апеляційна скарга
апеляційному суду подається через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області
С.Р.Должко