Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №288/226/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Широкової
Л.В.,

суддів
Матюшенка І.В., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання Ходаківській
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 07 жовтня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до Корнинської селищної ради
Попільнянського району Житомирської
області, третя особа - ОСОБА_2 про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю та за
позовом ОСОБА_2 до Корнинської селищної
ради Попільнянського району
Житомирської області, треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності на житловий будинок,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з даним позовом, мотивуючи його
тим, що з 2002 року разом із батьком
проживав у будинку АДРЕСА_1. Після
смерті батька, ОСОБА_3 звернувся до
Корнинської селищної ради та
Бердичівського МБТІ, щоб оформити
право власності на спірний будинок,
проте отримав відмову так як будинок є
власністю колгоспу «Ленінська Правда».
Позивач зазначав, що його батько
працював у колгоспі, а тому вважав, що
житло належить останньому. ОСОБА_3
неодноразово звертався до Корнинської
селищної ради з клопотаннями про
визнання за ним права власності на дане
домоволодіння, оскільки проживає у
ньому понад 12 років, безперервно
користується даним майном. У
клопотаннях було відмовлено у зв'язку
із відсутністю таких повноважень у
селищної ради. Виходячи з наведеного,
позивач 19.02.2014 року уточнив свої
позовні вимоги та просив суд визнати за
ним право власності на будинок по
АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

03 березня 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду із позовом до
Корнинської селищної ради
Попільнянського району Житомирської
області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання права власності на
житловий будинок, що знаходиться по
АДРЕСА_2. Свої позовні вимоги
мотивувала тим, що 03.03.1993 року КСП
«Ленінська Правда», правонаступниками
якого з 22.02.2000 року є
сільськогосподарський виробничий
кооператив «Граніт», згідно рішення
засідання правління та профкомітету
вирішили продати їй вищевказаний
житловий будинок. Позивачка зазначала,
що на момент продажу будинку, такі
угоди оформлялися селищною радою, а
тому договір у неї не зберігся, тільки
запис у господарській книзі. Рішенням
Корнинської селищної ради від 26.12.1997
року ОСОБА_2 було передано у власність
земельну ділянку по АДРЕСА_2 для
ведення підсобного господарства та
будівництва будинку, у розмірі 0,21 га.
Документів, що підтверджують право
власності у ОСОБА_2 на спірне
домоволодіння та земельну ділянку
відсутні, тому остання звернулася до
суду з даним позовом.

Ухвалою Попільнянського
районного суду Житомирської області
від 21.08.2014 року вищезазначені позови
об'єднані в одне провадження.

Рішенням Попільнянського районного
суду Житомирської області від 07 жовтня
2014 року позови ОСОБА_3 та ОСОБА_2
залишені без задоволення за
безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні її позовних вимог та
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення її позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
рішення суду є незаконним та таким, що
ухвалене з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Судом не
встановлено усіх обставин, що мають
значення для справи, не досліджено та
не надано належної оцінки доказам по
справі, висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 224, ст. ст.
226,227,47 ЦК УРСР, 1963 року, який діяв станом
на 03.03.1993року, за договором
купівлі-продажу жилого будинку
продавець зобов'язується передати
покупцеві у власність жилий будинок, а
покупець зобов'язується прийняти його
у власність і сплатити за нього
обумовлену договором грошову суму.

Договір купівлі-продажу будинку
повинен бути укладений у письмовій
формі та нотаріально посвідчений, якщо
хоча б однією із сторін є громадянин.

Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору.

Договір підлягає реєстрації у
виконкомі місцевої Ради народних
депутатів.

Якщо одна із сторін повністю
або частково виконала угоду, що
потребує нотаріального посвідчення, а
друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_2 не надала
доказів на підтвердження укладення
договору купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_2.

При цьому суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
недопустимі докази: протокол спільного
засідання правління та профкомітету
КСП «Ленінська правда» від 03.03.1993 року
№3 про продаж будинку. Як вбачається з
копії цього документу, 03 березня 1993
року на спільному засіданні правління
та профкомітету КСП «Ленінська правда»
слухали заяву доярки ОСОБА_2 про продаж
їй хати та вирішили її продати. Проте,
з цього протоколу не вбачається яку
саме хату було вирішено продати, чи
були сплачені за неї грошові кошти, та
чи була вона продана останній.

Відповідно до положень
цивільного законодавства на час
ухвалення рішення загальним зборами
КСП договір купівлі-продажу будинку
підлягав обов'язковому нотаріальному
посвідченню. Без такого посвідчення
він є недійсним і не породжує прав та
обов'язків для сторін у договорі.

У позові позивач не посилається
на те, що КСП ухилявся від
нотаріального оформлення договору, не
надає доказів на підтвердження цієї
обставини, тому суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
недопустимі докази, на які посилався
позивач.

Протягом тривалого часу ОСОБА_2 не
зверталася ні до КСП «Ленінська
правда» ні до його правонаступника СВК
«Граніт»,СФГ «Граніт», в нотаріальну
контору чи до суду з вимогами
нотаріального оформлення договору
купівлі-продажу, не надала суду доказів
сплати вартості будинку.

Відмовляючи у задоволені
позовних вимог ОСОБА_2, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
спірне домоволодіння не перейшло у
власність останній.

Судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, досліджено докази, які їх
підтверджують, ухвалено законне та
обґрунтоване судове рішення, підстави
до скасування якого в межах доводів
апеляційної скарги апелянта відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи не спростовують висновків суду
першої інстанції, рішення суду є
законним, обґрунтованим, та таким, що
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи у спірному будинку, а
саме по АДРЕСА_2 проживає без
реєстрації сім'я ОСОБА_3 Проте,
технічний паспорт у справі
виготовлений на ім'я останнього на
будинок по АДРЕСА_1, який за даними КП
«Бердичівське МБТІ» на праві власності
належить колгоспу «Ленінська
правда»(а.с.104). Крім того, як вбачається
з розписки ОСОБА_2 від 23.03.2005 року цю
колгоспну хату вона передала ОСОБА_5 за
400,00 грн.(а.с.48).

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 07 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: