Справа № 265/5885/14-ц
Провадження № 2/265/2429/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

при секретарі - Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,

третя особа - орган опіки та піклування
Орджонікідзевської районної
адміністрації міста Маріуполя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
третя особа - орган опіки та піклування
Орджонікідзевської районної
адміністрації міста Маріуполя,
посилаючись на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. В цій квартирі
зареєстровані його син ОСОБА_4, його
дружина ОСОБА_2, яка з 2011 року мешкає в
іншому місці, її син ОСОБА_3 та його
онук ОСОБА_2 Відповідачка ОСОБА_2 зі
своїм сином ОСОБА_3 не проживає в його
квартирі вже більше одного року,
комунальні платежі не сплачує, а він це
робить самостійно, що ставить його в
скрутне матеріальне становище.
Перешкод в користуванні жилим
приміщенням він відповідачам не чинив.
Просить суд визнати відповідачів
такими, що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги повністю підтримав,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві та просив задовольнити
позов повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала
повністю і не заперечувала проти
визнання її та її неповнолітнього сина
такими, що втратили право користування
квартирою позивача. Також пояснила
суду, що її неповнолітній син ОСОБА_3
проживав в місті Кривому Розі з її
братом. Однак вона не спілкується з ним
тривалий час і їй невідомо де саме та з
ким проживає її син на сьогодні.

Представник третьої особи - ОСОБА_6 в
судовому засіданні заперечувала проти
визнання відповідача ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право
користування квартирою позивача, так
як на даний час невідомо місце його
знаходження, навчання,та те, чи має
дитина взагалі якесь житло для
проживання.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд дійшов висновку про те, що позовна
заява підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на житло, квартира
АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності ОСОБА_1.

Як видно з копії особового рахунку у
вказаній квартирі, крім позивача,
зареєстровані з 23.09.2008 року
відповідачка ОСОБА_2 та її
неповнолітній син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно акту ЖКП «Азовжитлокомплек»
від 12.06.2014 року, в квартирі АДРЕСА_1,
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зареєстровані, але з 2012 року за
даною адресою не проживають.
Інформацію викладену в акті
підтвердили сусіди позивача,
мешканець квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_7,
мешканка квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_8 та
мешканка квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_9

Згідно ст.41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, це
право є непорушним.

Згідно ст.319 Цивільного кодексу України
власник володіє, користується і
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного
кодексу України член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником
житла або законом.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2
відсутня за місцем своєї реєстрації в
квартирі АДРЕСА_1 з 2012 року більше
одного року, то є підстави для
визнання її такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності понад
встановлені законом строки.

Однак, щодо визнання таким, що втратив
право користування зазначеним
житловим приміщенням неповнолітнього
ОСОБА_3, то в цій частині позову суд
вважає за необхідне відмовити,
оскільки згідно зі ст.18 Закону України
«Про охорону дитинства» держава
забезпечує право дитини на проживання
в таких санітарно-гігієнічних та
побутових умовах, що не завдають шкоди
її фізичному та розумовому розвитку.
Діти - члени сім'ї наймача або власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

Статтею 6 Європейської конвенції про
здійснення прав дітей 25.01.1996 року,
ратифікованої Законом № 69-Y від 03.08.2006
року передбачено, що під час розгляду
справи, що стосується дитини, перед
прийняттям рішення судовий орган
визначає, чи має він достатньо
інформації для прийняття рішення в
найвищих інтересах дитини, і в разі
необхідності одержує додаткову
інформацію, зокрема від суб'єктів
батьківської відповідальності.

Даючи оцінку доказам, які надані
сторонами, суд приходить до
переконання, що у судовому засіданні
не знайшов підтвердження належними та
допустимими доказами факт не
проживання неповнолітньої дитини саме
без поважних причин понад один рік у
квартирі, яка належить позивачу на
праві приватної власності. Крім цього
судом взагалі неможливо встановити
місцезнаходження дитини на час
розгляду справи, перевірити відомості
про наявність іншого житла у
неповнолітнього.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.41 Конституції України, ст.405 ЦК
України, ст.ст.11,60, 209, 213- 215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, третя особа - орган опіки
та піклування Орджонікідзевської
районної адміністрації міста
Маріуполя - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Суддя Орджонікідзевського районного
суду

міста Маріуполя Донецької області

Л.В.Копилова