Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого Собіни І.М.

Суддів: Григоренко М.П., Ковальчук
Н.М.

Секретар судових засідань Демчук
Ю.Ю.

З участю прокурора,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
прокурора міста Рівне в інтересах
відділу державної автомобільної
інспекції м. Рівне УМВС України в
Рівненській області на заочне рішення
Рівненського міського суду від 13
червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання права власності,

в с т а н о в и л
а:

В травні 2013 року ОСОБА_2 звернулась
до суду із вказаними позовними
вимогами.

Заочним рішенням Рівненського
міського суду від 13 червня 2013 року
позов задоволено повністю.

Визнано дійсним договір
купівлі-продажу транспортного засобу
марки DAEWOO LANOS TF69Y, 2006 року випуску, шасі
(кузов, рама) НОМЕР_2, НОМЕР_3, сірого
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1,
укладений 28 жовтня 2012 року між ОСОБА_2,
як покупцем та ОСОБА_4, як продавцем.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
транспортний засіб марки DAEVOO LANOS ТФ69Y,
2006 року випуску, шасі (кузов, рама)
НОМЕР_2,

Справа №22ц/787/384/2014
Головуючий у 1-й інстанції Доля В.А.

Суддя-доповідач Собіна І.М.

НОМЕР_3, сірого кольору, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

В поданій апеляційній скарзі
заступник прокурора міста Рівне вказує
на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Доводив, що між сторонами не було
укладено письмового договору про
купівлю-продаж легкового автомобіля,
як того вимагає п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України.

Вважає, що доводи позивача про те,
що ним був придбаний спірний
автомобіль на підставі довіреності та
розписок про отримання коштів, не слід
приймати до уваги з огляду на те, що
дані докази є неналежними та
недопустимими.

За довіреністю право власності на
спірне майно до повіреного не
переходить, а у останнього виникає лише
право на розпорядження майном
довірителя.

Спірний автомобіль не був знятий з
обліку в органах ДАІ, залишався
зареєстрованим за ОСОБА_4, заява від
останнього про зняття автомобіля з
обліку до реєструючого органу не
надходила, Не надходила така заява і
від ОСОБА_2, яка згідно з дорученням
мала на те повноваження і перешкод для
цього у неї не було.

Судом не може бути визнано дійсним
договір купівлі-продажу автомобіля,
оскільки відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК він
не підлягає обов"язковому
нотаріальному посвідченню.

Посилаючись на наведене прокурор
просив оскаржуване рішення скасувати і
ухвалити у справі нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів заслухавши доводи
та заперечення осіб, які беруть участь
у справі і з"явились в судове засідання
у межах апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, дійшла
висновку про її задоволення з таких
підстав.

Задовольняючі позовні вимоги
ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з
того, що 28 жовтня 2012 року ОСОБА_5 діючи
від імені ОСОБА_4 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності
від 16 жовтня 2012 року оформив на
позивачку та її чоловіка ОСОБА_3
нотаріально посвідчену довіреність з
правом володіння та розпорядження
автомобілем марки DAEWOO LANOS TF69Y, 2006 року
випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2,
НОМЕР_3, сірого кольору, реєстраційний
номер НОМЕР_1. Окрім того, 28 лютого 2012
року на підтвердження укладення
договору купівлі-продажу автомобіля
продавці надали позивачці
заяви-розписки про отримання від неї
коштів за автомобіль та безпосередньо
передали їй спірний автомобіль з
документами на нього.

Проте, з такими висновками суду
першої інстанції колегія суддів
погодитися не може виходячи з
наступного.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України
встановлено, що у письмовій формі
належить вчиняти: 3) правочини фізичних
осіб між собою на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, крім правочинів,
передбачених частино.1 статті 206 цього
Кодексу.

Доказів укладення письмового
договору купівлі-продажу автомобіля
сторони суду не надали.

Судом також не було враховано
Постанову Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року №1388 „Про
затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів", яка також
передбачає письмову форму договору
купівлі-продажу автомобілів.

Відповідно до п. 4 вказаної вище
постанови перед відчуженням
транспортний засіб повинен бути знятий
з обліку в підрозділі ДАІ.

Окрім того на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК
України не може бути визнано дійсним
договір купівлі-продажу автомобіля,
оскільки відповідно до закону він не
підлягає обов"язковому нотаріальному
посвідченню.

Виходячи з того, що судом допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права, постановлене
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст.
309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора міста Рівне задовольнити.

Заочне рішення Рівненського
міського суду від 13 червня 2013 року
скасувати.

ОСОБА_2 в задоволенні її позовних
вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено сторонами в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання ним законної сили.

Головуючий
І.М.Собіна

Судді:
М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук