РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2014 року
Суддя Першотравневого районного суду
Донецької області Скудін В.Е. при
секретарі Хоружий Є.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ПАТ "УкрСіббанк"" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, про стягнення заборгованості
за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2008 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
"УкрСиббанк" (надалі -Банк, Позивач) та
ОСОБА_1 (надалі - Позичальник,
Відповідач-1), укладено Договір про
надання споживчого кредиту №0
(надалі - Кредитний договір).

Згідно і вимогами Закону України "Про
акціонерні товариства" № 5І4-УІ від
17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут
АКІБ "УкрСиббанк", відповідно до яких
нове повне найменування Банку стаю:
Публічне акціонерне товариство
"УкрСиббанк". Згідно з положеннями
Цивільного кодексу України та Закону
України "Про акціонерні товариства"
дані зміни не с реорганізацією або
ліквідацією юридичної особи АКІБ "
УкрСиббанк".

Відповідно до умов Кредитного
договору, Позивач надав Відповідачу-1
кредит (грошові кошти) в іноземній
валюті в сумі 49 900,00 (сорок дев'ять тисяч
дев'ятсот) доларів США 00 центів, а
Відповідач-1 зобов'язався повернути
наданий кредит уповному обсязі не
пізніше 12.05.2015 року, якщо тільки не буде
застосовано інший термін повернення
кредиту відповідно до умов Договору, та
сплачувати протягом 30 (тридцяти)
календарних днів, рахуючи з дати видачі
кредиту, проценти за користування
кредитом у розмірі 13,50% річних. По
закінченню цього строку та кожного
наступного місяця, кредитування
процентна ставка підлягає перегляду
дку, якщо Банк не повідомив
Позичальника про зміну розміру строку
кредитування в порядку передбаченому
Кредитним договором, застосовується
розмір процентної ставки, діючий за цим
Договором в попередньому місяці.

Також, сторони домовились, що за
умовами Кредитного договору може бути
встановлений новий розмір процентної
ставки за користування кредитом у разі
настання будь - якої з обставин,
передбачених Договором. Сторони
досягли згоди, що за користування
кредитними коштами понад встановлений
Договором строк, Банк автоматично
нараховує проценти на прострочену суму
основного боргу за процентною ставкою
в розмірі збільшеному вдвічі від
ставки визначеної за користування
кредитом (п.п. 1.1. - 1.3.2. Кредитного
договору).

Згідно до умов Кредитного договору
Позичальник зобов'язався повертати
кредит та сплачувати плату за кредит
шляхом щомісячної сплати ануїтетних
платежів в день сплати ануїтетного
платежу. Розмір ануїтетного платежу
складає 925,00 (дев'ятсот двадцять п'ять)
доларів США 00 центів. День сплати
ануїтетного платежу 12 число кожного
календарного місяця строку
кредитування, розмір ануїтетного
платежу може змінитися у випадку зміни
процентної ставки відповідно до умов
Договору.

24 квітня 2009 року між Банком та
Позичальником було укладено Додаткову
угоду №1 до Кредитного договору, якою
сторони домовились про:

-зміну кінцевого терміну повернення
кредиту за Договором, а саме:
Позичальника зобов'язався повернути
кредиту у повному обсязі в термін не
пізніше 12.05.2017 року, тільки не буде
застосовано інший термін повернення
кредиту відповідно до умов Договору;

- зміну розміру ануїтетного платежу, а
аме: у період з 12.05.2009 року по 12.10.2009 року
розмір ануїтетного платежу складає 513,72
дол. США; у період з 12.11.2009 до кінця
терміну дії Договору розмір
ануїтетного платежу складає 805,00 дол.
США.

В подальшому, 11 жовтня 2010 року між
сторонами за Кредитним договором було
укладено Додаткову угоду №2, якою
сторони досягли згоди щодо зміни
розміру ануїтетного платежу, а саме: у
період з 12.10.2010 року по 12.07.2011 року
розмір ануїтетного платежу складає 475,58
дол. США; у період з 12.08.2011 року по 12.05.2016
року розмір ануїтетного платежу
складає 805,00 дол. США; у період з 12.06.2016 до
кінця терміну дії Договору розмір
ануїтетного платежу складає 1 395,00 дол.
США

Принцип повернення, строковості та
платності означає, що кредит має бути
поверненим позичальником банку
визначений у кредитному договорі строк
з відповідною сплатою за його
користування.

Станом на 01.09.2014 року заборгованість
Відповідача-1 по поверненню кредитних
коштів, сплаті процентів за
користування кредитом, становить 45 175,84
(сорок п'ять тисяч сто сімдесят п'ять)
доларів США 84 цента, що за курсом НБУ
станом на 01.09.2014 року становить 592 441,02
(п'ятсот дев'яносто дві тисячі
чотириста сорок одну) гривню 02 копійки.

Сума заборгованості Відповідача-1 по
сплаті пені за порушення термінів
повернення кредиту та сплати процентів
за кредит станом на 01.09.2014 року
становить 1 973,15 (одну тисячу дев'ятсот
сімдесят три) долара США 15 центів, що за
курсом НБУ станом на 01.09.2014 року
становить 25 876,11 (двадцять п'ять тисяч
вісімсот сімдесят шість) гривень 11
копійок

Всупереч умов Кредитного договору
Відповідач-1 з лютого 2013 року не
здійснює платежів для погашення суми
заборгованості по кредиту у
встановлений Договором строки та
розмірі, також мас значну
заборгованість по сплаті нарахованих
процентів за користування кредитними
коштами, чим порушує взяті на себе
договірні зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

З метою забезпечення своєчасного і
повного виконання зобов'язань
Відповідача-1 за Кредитним договором,
між Позивачем та ОСОБА_2 (надалі -
Поручитель, Відповідач-2) було укладено
Договір поруки №201918 від 12.05.2008 року
(надалі - Договір поруки).

Відповідно до умов Договору поруки,
Відповідач-2 зобов'язався відповідати у
повному обсязі за виконання
Відповідачем-1 усіх зобов'язань, що
виникли з Кредитного договору.
Відповідальність Відповідача-1 та
Відповідача-2 є солідарною (п.1.4.
Договору поруки).

24 квітня 2009 року та 11 жовтня 2011 року між
Банком та Поручителем було укладено
Договір про внесення змін №1 та Договір
про внесення змін №2 до Договору
поруки, якими Відповідач-2 надав згоду
забезпечувати порукою змінене основне
зобов'язання.

В судове засідання позивач надав суду
письмову заяву про розгляд справи за їх
відсутність, проти винесення заочного
рішення не заперечує, позов підтримує у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1,який згідно
доручення представляю інтереси
відповідача-2 (ОСОБА_2), позов не визнав
та пояснив що у травні 2008 року отримав
кредит у доларах і не виходячи з
відділення банку обміняв долари на
гривні, що вийшло 242.015.00 грн(сума
кредиту у гривні).Хотів кредит у
гривнях,але працівники банку
переконали його взяти у доларах.
Вважає,що вони не мали права видавати
кредит у доларах. Шість років сплачував
відповідно договору суми і таким чином
сплатив 365.846.00 гривень, куди входять
123.831.00 гривень, сума процентів за
користування кредитом. На початку 2013
року перестав сплачувати, бо відсутні
кошти, все що міг продав. Крім того
вважає, що у банку були зобов,язані його
попередити про ризик у зв,язку зі
зміною курсу долара. На протязі 6 років
добросовісно сплачував кредит і
питання про зміну умов договору перед
банком не ставив. Питання про
розірвання договору не ставив також.
Вважає,що оскільки отримав 242.015.00
гривень , а виплатив 365.846.00 гриивень(що
підтверджується банком),то умови
договору виконав.

Суд вислухавши відповідачів,
дослідивши матеріали надані суду,
вважає,що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

При вирішенні спору суд виходить з
положень статей 41, 42, 99 Конституції
України, статті 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а
також враховувати, що кредитні
відносини врегульовано, зокрема,
главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК), законами України:
від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ "Про
банки і банківську діяльність"; від 2
жовтня 1992 року № 2654-XII "Про заставу";
від 5 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку";
від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист
прав споживачів"; від 18 листопада 2003
року № 1255-IV "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень"; від
19 червня 2003 року № 979-IV "Про іпотечне
кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати"; від 1 липня 2004
року № 1952-IV "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень"; Декретом Кабінету Міністрів
України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю" (далі - Декрет про
валютне регулювання) та іншими
нормативно-правовими актами, у тому
числі виданими Національним банком
України у межах своїх повноважень,
визначених Законом України від 20
травня 1999 року № 679-XIV "Про Національний
банк України". Згідно зі статтею 99
Конституції України грошовою одиницею
України є гривня. Вказана стаття
визначає правовий статус гривні, але не
встановлює сферу її обігу, а статтею 192
ЦК передбачено, що іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Банк як фінансова установа, отримавши
у встановленому законом порядку
(статті 19, 47 Закону України "Про банки і
банківську діяльність") банківську та
генеральну ліцензії на здійснення
валютних операцій або письмовий дозвіл
на здійснення операцій із валютними
цінностями, який до переоформлення
Національним банком України
відповідних ліцензій на виконання
вимог пункту 1 розділу II Закону України
від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання діяльності
банків" є генеральною ліцензією на
здійснення валютних операцій, має
право здійснювати операції з надання
кредитів у іноземній валюті (пункт
2 статті 5 Декрету про валютне
регулювання).

У разі якщо кредит правомірно наданий в
іноземній валюті та кредитодавець
(позивач) просить стягнути кошти в
іноземній валюті, суд у резолютивній
частині рішення зазначає про стягнення
таких коштів саме в іноземній валюті,
що відповідає вимогам частини третьої
статті 533 ЦК.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
Кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові, у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання в повному обсязі.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання мають
виконуватися належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо
договором позики встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини, позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Згідно з п. 8.1. Кредитного договору, за
порушення термінів повернення кредиту,
та/або процентів за кредит, та/ або
комісій, Відповідач-1 сплачує Позивачу
додатково до встановленої процентної
ставки за кредит пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу, сума якого
(еквіваленту) розраховується за
офіційним обмінним курсом НБУ гривні
до валюти заборгованості станом на
дату нарахування такої пені.

Статтею 554 ЦК України визначено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Так, в зв'язку з невиконанням
Позичальником умов Кредитного
договору, Позивачем 29.04.2014 року на
адресу Відповідача-1 та Відповідача-2
були направлені вимоги про усунення
порушень умов Кредитного договору, які
були вручені адресатам 06.05.2014 року,
проте станом на сьогоднішній день
Відповідачем-1 та Відповідачем-2
зобов'язання, щодо погашення
заборгованості по наданому кредиту та
сплаті процентів за користування ним -
не виконані (копії вимог відповідачам,
з доказами їх відправлення та
отримання - додаються).

Вказане свідчить,що позивач зі свого
боку виконав умови договору.

Посилання відповідачів на підвищення
курсу долара,після отримання ними
кредиту, як на незаконну підставу
позивача вимагати повернення суми
кредиту по діючому курсу, є без
підставним, бо у сторін договірні
відносини. Умови договору підписані
відповідачами.

Як зазначив законодавець з цього
приводу, "Саме по собі
зростання/коливання курсу іноземної
валюти не є достатньою підставою для
розірвання кредитного договору на
підставі статті 652 ЦК, оскільки
зазначене стосується обох сторін
договору, й позичальник при належній
завбачливості міг виходячи з динаміки
зміни курсів валют із моменту введення
в обіг національної валюти та її
девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті.

При цьому суди повинні з'ясувати
виконання банками чи іншими
фінансовими установами положення
статей 11, 18, 21 Закону України "Про захист
прав споживачів", а також пункту 3.8
Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених постановою
Правління Національного банку України
від 10 травня 2007 року № 168,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 25 травня 2007 року № 541/13808
(щодо договорів, укладених після
набрання постановою чинності), де
передбачено обов'язок банків у разі
надання кредиту в іноземній валюті під
час укладення кредитного договору
попередити споживача, що валютні
ризики під час виконання зобов'язань за
цим договором несе споживач.

Обратне відповідачем у судовому
засіданні не доведено.

При розгляді таких справ суди повинні
враховувати, зокрема, висновки,
викладені у Рішенні Конституційного
Суду України від 10 листопада 2011 року №
15-рп/2011 (справа про захист прав
споживачів кредитних послуг).
Зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом
(частина перша статті 598 ЦК). Такі
підстави, зокрема, зазначені у статтях
599- 601, 604- 609 ЦК.( п.16,17 постанови №5
Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин").

Таким чином, аналізуючи наведене суд
приходить до висновку,що вимоги
позивача не суперечать договору.

Крім того 24 квітня 2009 року між Банком
та Позичальником було укладено
Додаткову угоду №1 до Кредитного
договору, якою сторони домовились про:

-зміну кінцевого терміну повернення
кредиту за Договором, а саме:
Позичальника зобов'язався повернути
кредиту у повному обсязі в термін не
пізніше 12.05.2017 року, тільки не буде
застосовано інший термін повернення
кредиту відповідно до умов Договору;

Керуючись ст.ст. 16, 526, 530, 533, 546, 549, 575, 577,
589, 590, 599, 610, 611, 612, 627, 629, 632, 1046, 1048, 1049, 1050,
1054 ЦК України, ст.. 208,210,213,215,218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ "УкрСиббанк"" до
ОСОБА_1,ОСОБА_2, про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,- задовольнити.

Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
(рахунок № 0113 в АТ "УкрСиббанк", м.
Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) з ОСОБА_1
( код платника НОМЕР_1) та ОСОБА_2( код
платника НОМЕР_2) солідарно суму боргу
по поверненню кредитних коштів,
процентів за користування кредитом за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 12.05.2008 року в
розмірі 45 175,84 (сорок п'ять тисяч сто
сімдесят п'ять) доларів США 84 цента, що
за курсом НБУ станом на 01.09.2014 року
становить 592 441,02 (п'ятсот дев'яносто дві
тисячі чотириста сорок одну) гривню 02
копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
Публічного Акціонерного товариства
"УкрСиббанк" (рахунок №0113 в АТ
"УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005, код
09807750) солідарно суму сплаченого
судового збору - 3 654,00 (три тисячі
шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.Є .Скудін.