22-ц/775/1397/2014(м)
Головуючий у І інстанції Подліпенець
Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Ткаченко Т.Б.,

Мальцевої Є.Є.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Володарського районного суду
Донецької області від 12 серпня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про
визнання правочину недійсним та
стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до
відповідача товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» в якому
просив визнати недійсною угоду №363081
від 10 червня 2011 року з усіма додатками,
укладену між ним та відповідачем та
стягнути з відповідача сплачені за цим
договором грошові кошти в розмірі 60 339
грн. 23 коп. В обґрунтування своїх вимог
посилався на несправедливі умови
договору, оскільки оспорюваний
правочин містить невигідні для нього
умови, відповідач сформулював договір
в односторонньому порядку на свою
користь чим створив істотний дисбаланс
між правами та обов'язками сторін без
врахування його інтересів як споживача
послуг. Вважав, що порушений принцип
рівності сторін договору, його умови є
несправедливими, а діяльність
відповідача пов'язана із утворенням
пірамідальної схеми що є нечесною
підприємницькою практикою.

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 12 серпня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
цим обставинам та на неправильне
застосування судом норм матеріального
права.

Представник товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» в
судове засідання апеляційного суду не
з'явився, про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним чином
судовою повісткою (а.с. 121), тому суд
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
розглянув справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, який просив скаргу
задовольнити, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що при укладанні договору
відповідач надав достовірну
інформацію щодо його обставин, цей
договір не суперечить положенням
Закону України «Про захист прав
споживачів» і не містить несправедливі
умови, здійснювана товариством з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» підприємницька практика не є
нечесною, умови оспорюваного договору
не можна вважати несправедливими.

З таким висновком суду не погодитися не
можна.

Як встановлено судом, 10 червня 2011 року
між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» було
укладено угоду № 363081 з додатками №1 та
№2, предметом якої є надання позивачеві
послуг через систему придбання у
групах «АвтоТак» автомобіля Chevrolet Aveo,
вартістю 89 920 грн. (а.с. 15-19).

Відповідно до ст. 2 зазначеного
договору товариство з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО»
гарантує учаснику (позивачу) права на
отримання автомобіля за умовами
виконання учасником всіх зобов'язань,
передбачених угодою.

Статтею 3 Угоди передбачено, що
товариство з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО»
зобов'язується забезпечити отримання
автомобіля учасником системи згідно з
умовами угоди.

Таким чином, зобов'язання відповідача
щодо передачі позивачу автомобіля
чітко передбачені умовами угоди.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст.19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
забороняються як такі, що вводять в
оману: утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції.

Оспорювана позивачем угода укладена в
рамках створеної відповідачем системи
продажу автомобілів «АвтоТак», яка
полягає у створенні групи покупців, які
бажають придбати товар високої
вартості, зокрема автомобіль, та які
стають учасниками системи.

Системою встановлені відповідні
механізми, які забезпечують придбання
кожним із учасників автомобіля шляхом
сплати його ціни невеликими
щомісячними внесками протягом
декількох років.

Відповідач надає учасникам послуги, що
направлені на придбання автомобіля на
основі системи «АвтоТак», та полягають
у формуванні груп учасників,
організації і проведенні в групах
асигнаційних актів, та інших послуг,
передбачених угодою.

Після формування групи учасників
залучення інших учасників (споживачів)
не відбувається.

Відповідно до ст. 2 оспорюваного
договору товариство з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО»
гарантує учаснику системи, що він
одержить право на отримання
автомобіля, за умови що учасник системи
виконує всі зобов'язання, які
випливають з цієї угоди.

Учасник системи повинен отримати
автомобіль, за умови виконання
зобов'язань, встановлених угодою (ст. 5
договору).

Тобто, кінцевим результатом укладених
угод з учасником певної групи є
отримання автомобіля всіма учасниками,
за умов дотримання ними встановлених
договором умов. Споживач сплачує саме
за одержання послуги, яка споживається
в процесі її виконання.

Право на отримання автомобіля
надається за механізмами,
передбаченими угодою та відповідно до
платежів, здійснених самим учасником, а
не відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Відповідач отримує оплату саме за
рахунок продажу продукції - надання
послуг, а не за рахунок залучення інших
споживачів.

Крім того, після отримання учасником
автомобіля та реєстрації його на
власне ім'я останній зобов'язаний і
надалі сплачувати внески до повного
виконання зобов'язань за угодою -
повної оплати вартості автомобіля,
оплати послуг відповідача та страхових
внесків.

За таких обставин, у діяльності
відповідача не вбачається ознак
нечесної підприємницької практики.

Законом України від 2 червня 2011 року №
3462-ІV «Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
ринків фінансових послуг» (введено в
дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч.
1 ст. 4 Закону України «Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг» та доповнено п. 111,
відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) (далі - Нацкомфінпослуг),
затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676
«Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах») (далі -
Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення,
сутність, правовий статус учасників (і
вимоги до них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід
зробити висновок про те, що діяльність
таких груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групі - це
фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Відповідно до додатку № 2 Угоди система
«АвтоТак» - це торговельна марка
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг АВТО ПРОСТО з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах. Кожна укладена угода
включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в групі.
Після формування групи учасників
залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатку
№ 2 до Угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем
автомобіля здійснюється виключно
відповідно до платежів, здійснених ним
самим, і незалежно від платежів інших
клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного,
законодавець розрізняє ознаки, що
застосовуються до поняття
«пірамідальна схема» та «придбання
товарів у групах». Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній
ознаці відсутності «пірамідальної
схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів» -
це товарність схеми, тобто
передбачення надання споживачу товару
в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у
групах придбання товарів для кожного
споживача (крім останнього)
відбувається, у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами-учасниками є тільки в часі
одержання товару кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку товар
одержать усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш «активними», за
умови виконання ними умов договору.

Ураховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО»
отримало відповідний дозвіл (ліцензію)
на здійснення діяльності (надання
фінансової послуги) щодо «придбання
товарів у групах» у Нацкомфінпослуг,
яка здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг, не
можна вважати обґрунтованими доводи
скарги про те, що така діяльність
здійснюється товариством нелегітимно,
у тому числі й до введення законом
ліцензування такої діяльності.

Оскільки підстав вважати, що розподіл
фонду групи проходить по пірамідальній
схемі немає, тому визначені ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
умови для визнання угоди недійсною
відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо
несправедливих умов договору
необґрунтовані та спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
продавець (виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими.

Визначення поняття «несправедливі
умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18
цього Закону - умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Умови договору, які можуть
бути несправедливими визначено у ч. 3
ст. 18 цього Закону.

Крім того, для кваліфікації умов
договору несправедливими необхідна
наявність одночасно таких ознак:
по-перше, умови договору порушують
принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч.
3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови
договору призводять до істотного
дисбалансу договірних прав та
обов'язків сторін; по-третє, умови
договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до ст. 13 додатку №2 до угоди
позивач до отримання автомобілю має
право розірвати угоду за власним
бажанням, про що має повідомити АВТО
ПРОСТО у письмовій формі. Поверненню
підлягають тільки чисті внески,
сплачені за угодою.

Вказані умови узгоджені сторонами
угоди при підписанні останньої та
відповідних додатків до неї. При цьому,
ознак несправедливості у вказаних
умовах не вбачається.

Доводи апеляційної скарги щодо надання
позивачеві недостовірної інформації
про умови договору необґрунтовані та
спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до ст. 10 договору
позивач підтвердив, що отримав усі
коректно викладені пояснення від
представника відповідача, уважно
прочитав та зрозумів договір та
додатки до нього, що засвідчив своїм
підписом.

Доказів в підтвердження своїх доводів
в цій частині позивачем в порушення ч. 3
ст. 10 ЦПК України суду не надано, а тому
підстав вважати, що наданням
недостовірної інформації були
порушені права позивача, не має.

Крім цього, умови договору узгоджені
його сторонами при підписанні
останнього та відповідних додатків до
нього.

Доводи апеляційної скарги не приводять
судову колегію до висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які є
підставою для скасування або зміни
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Володарського районного суду
Донецької області від 12 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді