Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/293/14
Головуючий у 1-й інстанції: Троценко
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 19 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
дитину та на жінку, з якою проживає
дитина,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом,
який уточнила, вказавши, що з грудня 2010
року з відповідачем знаходились у
фактичних шлюбних відносинах, від яких
мають неповнолітню дитину ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є
відповідач.

В даний час вони разом не проживають,
дитина знаходиться на її утриманні, у
зв'язку з чим вона просила стягнути з
відповідача аліменти на дитину в
розмірі 1000 грн.

Враховуючи той факт, що дитина мешкає з
нею, просила також стягнути з
відповідача 1000 грн. щомісяця на своє
утримання до досягнення дитиною трьох
років.

В судовому засіданні позов підтримала
в повному обсязі, пояснивши, що
наполягає на стягненні аліментів саме
у твердій грошовій сумі, оскільки
підприємство, де працює відповідач,
який є його засновником і директором,
сам встановлює собі заробітну плату,
залежить від зовнішніх факторів,
зокрема, це риболовецьке підприємство,
розмір доходу якого залежить і від
погодних у мов, і від коливання курсу
долару, тому просила зважити на ці
обставини. Не дивлячись на те, що
відповідач платить аліменти ще на
інших дітей, вона добре знає його
фінансові можливості, останній має
можливість оплачувати і зйомну
квартиру і дорогий автомобіль, тому та
сума аліментів, яку вона просила з
нього стягнути, є для нього прийнятною.

Відповідач в судове засідання не
явився, в заяві просив розглянути
справу без його участі, позовні вимоги
визнав частково, згоден платити
аліменти на утримання дитини у розмірі
1/6 частки від доходу, від утримання
позивачки відмовляється, оскільки шлюб
між ними не був зареєстрований і вона
на набула прав дружини.

Представник відповідача ОСОБА_4
підтримав доводи відповідача і
пояснив, що той вже платить аліменти на
двох дітей, що робить неможливим,
виходячи з тієї суми заробітку, яка
вказана у довідці з місця його роботи,
сплачувати аліменти у тому розмірі, що
просила ОСОБА_5, оскільки в цьому разі
загальний розмір аліментів буде
перевищувати 50% від його заробітку, що
заборонено законом.

Також вважав, що підстав для отримання
аліментів на своє утримання позивачка
не має, оскільки зі ОСОБА_3 не
знаходились у зареєстрованому шлюбі, а
право на утримання до досягнення
дитиною трьох років має лише дружина, з
якою дитина мешкає.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 19
листопада 2013 року стягнуто зі ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився в
м.Українську Донецької області
податковий номер НОМЕР_1 на користь
ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 800 грн.
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до повноліття
дитини, відраховуючи термін від дня
звернення до суду 08.02. 2013 року.

Стягнуто зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
народився в м. Українську Донецької
області податковий номер НОМЕР_1 на
утримання ОСОБА_5 аліменти в розмірі 500
грн. до досягнення дитини - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку,
починаючи стягнення з дня подачі заяви
до суду - 08. 02. 2013 року.

Стягнуто зі ОСОБА_3 судовий збір на
користь держави в сумі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
особі представника ОСОБА_4, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду змінити,
визначивши розмір аліментів щодо
утриманні дитини у частці від доходу
батька на рівні 1/6 частки щомісячно, але
не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
і до повноліття дитини, відраховуючи
термін від дня звернення до суду 08.02.2013
року, в іншій частині відмовити у
задоволені позовних вимог.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення учасників апеляційного
розгляду, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення.

Ухвалюючи рішення про стягнення зі
ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини та
на своє утримання у твердій грошовій
сумі, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до ч.3 ст.181, ч..1 ст.184
СК України, якщо платник має
нерегулярний, мінливий дохід, суд може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

При цьому, в обгрунтування свого
висновку, суд послався на бажання
ОСОБА_5 отримувати аліменти саме у
твердій грошовій сумі. При цьому судом
враховано її доводи про те, що ОСОБА_3 є
директором ТОВ «Тальвар» та те, що
основним видом діяльності товариства
зазначено морське рибальство, і що
дохід при цьому виді діяльності
залежить від багатьох факторів,
зокрема від погодних умов, коливання
курсу долару тощо, тому його можна
вважати мінливим. Ці пояснення суд
вважав такими, що заслуговують на
увагу.

З такими висновками суду першої
інстанції судова колегія погодитися не
може.

Судом вірно встановлено, та не
заперечується сторонами, що ОСОБА_3
працює директором ТОВ «Тальвар».

При цьому, з ч.1 ст.184 СК України,
вбачається можливість призначення
аліментів у твердій грошовій сумі саме,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення.

Отже в нормі права мова чітко йде
саме про дохід платника аліментів,
тобто фізичної особи - у даному випадку
батька дитини, а не про дохід юридичної
особи, де працевлаштований вказаний
суб'єкт.

Відповідно до ст.180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. Факт
ненадання ОСОБА_3 позивачці допомоги
на утримання дитини не спростовується
сторонами.

З матеріалів справи (а.с.24)
вбачається, що відповідач працює
директором ТОВ «Тальвар» та отримує
заробітну плату, її розмір після
відрахувань становить 1252 грн. ,23 коп. на
місяць.

Доказів, які б спростовували вказані
доводи відповідача, позивачкою не
надано, а тому судова колегія вважає, що
у суду не було підстав для визначення
розміру аліментів у твердій грошовій
сумі та приходить висновку про
визначення частки доходів, що підлягає
стягненню.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини(аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст..183 СК України
частка заробітку (доходу) матері,
батька,, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів, що
підлягають стягненню з ОСОБА_7, судова
колегія виходить з положень ст..182 СК
України, згідно до яких при визначенні
розміру аліментів, суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів
інших дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Крім того, судом не враховано, що
відповідно до ч. 2 ст.183 СК України, що
якщо стягуються аліменти на
двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) матері, батька на їх

утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України на
відповідача покладено обов'язок щодо
утримання трьох дітей, і всі вони є
рівними в своїх правах.

З заробітку (доходу) ОСОБА_3 вже
здійснюється відрахування аліментів у
розмірі 1/3 частки від усіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно на
утримання малолітніх дітей - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, за
виконавчим листом, що видано Київським
районним судом м.Донецька від 04.04.2011
року, тобто по 1/6 частці на дитину.

Судом при ухваленні рішення не
взято до уваги, що відповідно до ч.3 ст. 61
ЦПК України, обставина щодо можливості
сплачувати відповідачем аліменти в
твердій грошовій сумі вже встановлена
рішенням суду, що набрало законної
сили.

Виходячи з викладеного, колегія
суддів приходить висновку, що рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення аліментів на дитину слід
змінити, визначивши розмірі аліментів
щодо утриманні дитини у частці від
доходу батька на рівні 1/6 частки
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, відраховуючи термін
від дня звернення до суду 08.02.2013 року до
досягнення найстаршою дитиною
ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_4, повноліття.

Що стосується стягнення аліментів
на позивачку, то при вирішенні цього
питання колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно з ч.2 ст.91 СК України жінка та
чоловік, які не перебувають у шлюбі
між собою, мають право на утримання в
разі проживання з нею, ним їхньої
дитини, відповідно до частин другої -
четвертої статті 84 та статей 86 і 88
цього Кодексу.

Апелянт ОСОБА_3 посилається на те,
що суд вирішив питання про стягнення
утримання на позивачку до досягнення
дитиною 3-х річного віку в розмірі 500
грн., виходив з того, що право жінки на
утримання від батька дитини є
абсолютним, і відповідач зобов'язаний в
усякому разі надавати їй матеріальну
допомогу.

При цьому в ст.75 СК України, чітко
зазначено, вказана допомога надається,
за умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.

Отже всупереч твердженню суду,
вказане право все ж таки є не
абсолютним правом жінки, а залежить від
реальної можливості чоловіка надавати
таку допомогу.

Зважаючи на те, що надані по справі
докази не свідчать про можливість
відповідача щомісяця сплачувати на
утримання позивачки по 500 грн.,
приймаючи до уваги фактичні обставини
справи, просив у задоволенні цієї
частини позовних вимог відмовити.

Колегія суддів частково
погоджується з доводами апелянта про
відсутність у відповідача реальної
можливості сплачувати допомогу на
позивачку у твердому розмірі 500 грн. на
місяць.

Разом з тим, колегія суддів вважає,
що з урахуванням сімейного стану
відповідача, та інших обставин,
відповідач в змозі надавати позивачці
допомогу на її утримання в розмірі 1/6
частки доходу відповідача до
досягнення малолітньою дитиною
трирічного віку, починаючи стягнення з
дня подачі заяви до суду - 08. 02. 2013 року, у
зв'язку з чим рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає
зміні.

Керуючись ст.ст.303, 304,307,309,313,316,317, 319
ЦПК України , колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 19 листопада 2013 року у цій
справі змінити.

Стягнути зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
який народився в м.Українську
Донецької області податковий номер
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 на утримання
дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в
розмірі 1/6 частки щомісячно зі всіх
видів заробітку, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, відраховуючи
термін від дня звернення до суду 08.02.2013
року до досягнення найстаршою дитиною
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4,, повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
який народився в м.Українську
Донецької області податковий номер
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на
її утримання щомісячно по 16 частці
його доходу(заробітку) до досягнення
дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трирічного віку, починаючи стягнення з
дня подачі заяви до суду - 08. 02. 2013 року.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: