інстанції Мельник О.О.Провадження №
22-ц/780/1167/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 50
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 17 грудня 2013 року у справі за заявою
ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 23 травня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод енергетичного
обладнання «ДАН» про визнання дій
неправомірними, покладення
зобов'язання видати наказ про
звільнення з певних підстав, оформити
трудову книжку та за зустрічним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод енергетичного
обладнання «ДАН» до ОСОБА_1 про
покладення зобов'язання надати трудову
книжку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2011 року позивач
звернулася до суду з позовом та просила
визнати дії відповідача
неправомірними та такими, що не
відповідають вимогам законодавства
про працю щодо регулювання порядку
звільнення працівника з роботи, а саме:
не видачі наказу про її звільнення з
роботи після затримки трудової книжки
до 26.06.2007 року; затримки видачі належним
чином оформленої трудової книжки по
день звернення до суду з позовом;
зобов'язати товариство видати наказ
про її звільнення з роботи та здійснити
належне оформлення трудової книжки
після видачі наказу про її звільнення
та зобов'язати відповідача, відповідно
до акту про нещасний випадок на
виробництві по формі Н-1, виданого
комісією спеціального розслідування
Державного комітету України по
промисловому нагляду від 08.02.2011 року,
зазначити як підставу для звільнення
порушення власником законодавства про
працю, а також зобов'язати відповідача
видати наказ про звільнення датою
ухвалення судового рішення у справі та
допустити негайне виконання рішення
суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
після скасування рішення суду про
поновлення ОСОБА_1 на роботі та відмови
у задоволенні позовних вимог
останньої, трудові відносини з
підприємством продовжувалися,
оскільки оформлення належним чином
трудової книжки не відбулося. ОСОБА_1
отримувала заробітну плату, а також
відбулася зміна умов праці у зв'язку з
поновленням її на роботі. Наказ № 46/2-к
про скасування наказу про поновлення
ОСОБА_1 є нікчемним та порушує її права.
Даний наказ по даний час позивачем не
отримано, запис до трудової книжки не
здійснено.

У лютому 2012 року відповідач
звернувся до суду з зустрічним позовом
та просив зобов'язати ОСОБА_1 надати
підприємству трудову книжку для
внесення запису про скасування наказу
від 15.04.2008 року про поновлення позивача
на посаді економіста
фінансово-економічного відділу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
після внесення до трудової книжки
запису про поновлення ОСОБА_1 на роботі
згідно рішення суду від 15.04.2008 року
позивач забрала трудову книжку для
перевірки та не повернула її, у зв'язку
з чим товариство не має можливості
оформити належним чином трудову книжку
та скасувати запис про поновлення
ОСОБА_1 на роботі.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 23 травня 2012 року ОСОБА_1 відмовлено
у задоволенні позову. Зустрічний позов
ТОВ «Завод енергетичного обладнання
«ДАН» задоволено.

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 23.05.2012 року.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 17 грудня 2013 року заяву ОСОБА_1 про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами задоволено частково.
Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 23.05.2012 року за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод енергетичного
обладнання «ДАН» про визнання дій
неправомірними, покладення
зобов'язання видати наказ про
звільнення та оформити трудову книжку
та за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Завод
енергетичного обладнання «ДАН» до
ОСОБА_1 про покладення зобов'язання
надати трудову книжку - скасовано. У
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод
енергетичного обладнання «ДАН» про
визнання дій неправомірними,
покладення зобов'язання видати наказ
про звільнення з певних підстав,
оформити трудову книжку - відмовлено.
Зустрічний позов ТОВ «Завод
енергетичного обладнання «ДАН»
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 надати
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Завод
енергетичного обладнання «ДАН» свою
трудову книжку для внесення запису про
скасування наказу від 15.04.2008 № 28-к «Про
поновлення ОСОБА_1 на посаді економіста
фінансово-економічного відділу.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та ухвалити нове
рішення про задоволення позову. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що в актах та листах
були виявлені факти, що мали місце з
січня по червень 2007 року, та якими
встановлені порушення законодавства
про працю, за результатами перевірки.
Роботодавцем порушено вимоги ст. 32 КЗпП
України. Нововиявленими обставинами є
наявність трудових відносин, незаконне
відсторонення від роботи, затримка
видачі трудової книжки з вини
роботодавця.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно
наказу від 19.12.2006 року № 125-к прийнята на
посаду економіста ТОВ «Калина»
(правонаступником якого є ТОВ «Завод
енергетичного обладнання «ДАН») з
двомісячним випробувальним терміном
(Т.1, а.с.25).

Згідно наказу від 30.01.2007 року № 12-к
позивача звільнено з посади на
підставі ст. 28 КЗпП України як таку, що
не пройшла випробувального строку (Т.1,
а.с.26).

Не погоджуючись зі звільненням ОСОБА_1
зверталася до суду за захистом своїх
прав. Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 18.01.2008 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено, останню поновлено на
роботі та стягнуто з товариства на
користь позивача середньомісячний
заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішення суду допущено до негайного
виконання (Т.1, а.с.29).

Згідно наказу від 15.04.2008 року № 28-к
ОСОБА_1 поновлено на посаді економіста
підприємства, а згідно пункту 2 цього ж
наказу змінено місце розташування її
робочого місця (Т.1, а.с.27).

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 24.06.2008 року рішення суду від
18.01.2008 року скасовано, а у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в
повному обсязі зважаючи на пропуск
шестимісячного строку звернення до
суду за захистом своїх прав,
визначеного ст. 233 КЗпП України (Т.1,
а.с.30). Зазначене рішення суду
апеляційної інстанції залишено без
зміни ухвалою колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 17.12.2008 року.

Згідно наказу від 24.06.2008 року № 46/2-к
наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1
на посаді економіста від 15.04.2008 року №
28-к скасовано (Т.1, а.с.28).

15.04.2008 року підприємством внесено запис
в трудову книжку ОСОБА_1 про поновлення
її на роботі, і ця книжка передана
безпосередньо ОСОБА_1 для ознайомлення,
про що свідчить комісійний Акт від
15.04.2008 року (Т.1, а.с.90).

З матеріалів справи вбачається, що
попередній наказ про поновлення ОСОБА_1
на роботі скасовано.

Внаслідок перевірки заяв ОСОБА_1,
спрямованих до інспекції з охорони
праці, згідно висновку останньої
позивач працювала на підприємстві в
грудні 2006 року 9 днів, а в січні 2007 року
пропрацювала 8,5 годин та 13 днів
перебувала на лікарняному (Т.1, а.с.185-186).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні первісного позову суд
першої інстанції виходив з того, що
витяги з актів перевірки та приписи, що
стали підставою для скасування рішення
у зв'язку з нововиявленими обставинами,
не порушують права позивача та не
стосуються предмету даного спору.

Колегія суддів погоджується по суті з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 235 КЗпП
України у разі визнання формулювання
причини звільнення неправильним або
таким, що не відповідає чинному
законодавству, у випадках, коли це не
тягне за собою поновлення працівника
на роботі, орган, який розглядає
трудовий спір, зобов'язаний змінити
формулювання і вказати в рішенні
причину звільнення у точній
відповідності з формулюванням чинного
законодавства та з посиланням на
відповідну статтю (пункт) закону.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить
зазначити підставою для звільнення
порушення власником законодавства про
працю. Однак, позивач не заявляла вимог
про визнання свого звільнення
незаконним і була звільнена з роботи як
така, що не витримала випробування.
Судовими рішеннями, які набрали
законної сили, ОСОБА_1 було відмовлено у
задоволенні позову про поновлення на
роботі.

Посилання позивача на зміну без її
згоди істотних умов праці, колегія
суддів не може взяти до уваги, оскільки
зазначена обставина, виходячи з
позовних вимог позивача (т. 1 а.с. 241) не
має значення для правильного вирішення
справи. Так, ОСОБА_1 не приступила до
роботи на новому робочому місці,
оскільки була звільнена з інших
підстав. Зазначене звільнення
незаконним визнано не було і позивачу
було відмовлено в поновленні на роботі.
Отже відсутні будь-які законні
підстави до зміни формулювання причин
звільнення та самої підстави
звільнення.

Крім того, наказ, яким було, змінено
робоче місце позивача, скасований у
повному обсязі, зважаючи на зміст
наказу від 24.06.2008 року № 46/2-к (Т.1, а.с.27-28).

Згідно пунктів 4.1, 4.2 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої спільним
наказом Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.1993 року № 58
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний видати працівнику його
трудову книжку в день звільнення з
внесеним до неї записом про звільнення.
При затримці видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органу працівникові сплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу. Днем звільнення в
такому разі вважається день видачі
трудової книжки. Якщо працівник
відсутній на роботі в день звільнення,
то власник або уповноважений ним орган
в цей день надсилає йому поштове
повідомлення із вказівкою про
необхідність отримання трудової
книжки.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач неодноразово направляв
ОСОБА_1 повідомлення про необхідність
отримання трудової книжки та повного
розрахунку по заробітній платі разом з
копією наказу від 24.06.2008 року, а тому
вимога позивача щодо встановлення
неправомірності дій відповідача щодо
несвоєчасної видачі трудової книжки є
безпідставною (Т.1, а.с.183-184а).

Оформлення належним чином трудової
книжки ОСОБА_1 після 15.04.2008 року
неможливо зважаючи на те, що остання
перебуває у самого позивача, про що
обґрунтовано зазначає у своєму рішенні
суд першої інстанції.

Витяги з актів перевірок та приписи від
10.05.2012 року та від 24.07.2012 року, що стали
підставою для скасування рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 23.05.2012 року за
нововиявленими обставинами (Т.2 а.с.45-51),
жодним чином не стосуються предмету
позову ОСОБА_1 та встановлюють
порушення Інструкції про порядок
ведення трудових книжок, допущені
підприємством, однак зважаючи на зміст
позовних вимог, не впливають на права
ОСОБА_1 та не можуть бути
підтвердженням обґрунтованості вимог
позивача про що обґрунтовано зазначив
суду в своєму рішенні.

Доводи апеляційної скарги щодо
невірної оцінки судом встановлених у
справі нововиявлених обставин колегія
суддів не може взяти до уваги, оскільки
судом дана відповідна оцінка усім
доводам та обґрунтуванням позивача.

Рішення суду в частині задоволення
зустрічного позову не оскаржувалось, а
відтак, в апеляційному порядку не
переглядається.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції відповідає фактичним
обставинам справи та ухвалене з
дотриманням норм матеріального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 17 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.