Справа № 357/9883/13-ц Головуючий у І
інстанції Голуб А.В.Провадження №
22-ц/780/478/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК» на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 03 грудня 2013 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

встановила:

у липні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом який
обгрунтовував тим, що 27.02.2008 між АБ
«БРОКБІЗНЕСБАНК», правонаступником
якого являється ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК»,
та ОСОБА_2 був укладений Кредитний
договір № 21.

Згідно з умовами вказаного Кредитного
договору, банк надав ОСОБА_2 грошові
кошти у розмірі 39 600,00 доларів США на
строк з 27 лютого 2008 року по 26 лютого 2018
року зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 13,5%
річних на споживчі цілі. Позивач
вказував на те, що банк виконав свої
зобов»язання в повній мірі. Однак
ОСОБА_2 не виконувалися належним чином
умови вищевказаного Кредитного
договору, оскільки останній не
сплачував проценти та порушував
встановлений графік щодо погашення
основного боргу.

Вказував, що з метою стягнення наявної
у ОСОБА_2 заборгованості по кредиту, по
процентах, а також неустойки (пені) за
несвоєчасне погашення заборгованості
по кредиту та по процентах станом на
17.10.2011 року банк змушений був
звернутися з позовом до
Білоцерківського міськрайонного суду,
якими позов Банку було задоволено, і з
ОСОБА_2 на користь Банку було стягнено
заборгованість за Кредитним договором
в сумі 34 432,50 дол. США, що в еквіваленті
до національної валюти України станом
на 22.11.2011 р. складає 274 926,29 грн., та
неустойку (пеню) за несвоєчасне
повернення кредиту та процентів в сумі
17 874,35 грн., а також судові витрати в сумі
1 875,02 гpн., всього 294 675,66 грн. Вказане
рішення набрало законної сили 06 лютого
2012 року.

Зазначав, що 20 лютого 2012 року банку
видано виконавчий лист № 2-734/2011, який на
даний час знаходиться на примусовому
виконанні у міському відділі ДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції, 21 березня 2012 року
вказаним відділом було відкрито
виконавче провадження №31828465 і на даний
час вищезазначена сума заборгованості
у виконавчому провадженні №31828465
ОСОБА_2 у повному обсязі не погашена.

27.02.2008 р. в якості забезпечення за
кредитними зобов»язаннями ОСОБА_2 між
банком та ОСОБА_1 було укладено
іпотечний договір, зареєстрований в
реєстрі за №1042, відповідно до умов
якого предметом іпотеки є квартира під
АДРЕСА_1 .

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 27.02.2008 р.,
посвідченої приватним нотаріусом
Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 та зареєстрованої в
реєстрі за №1041, ОСОБА_2 дав згоду на
укладання договору іпотеки його
дружиною - ОСОБА_1, на придбану ними під
час зареєстрованого шлюбу квартиру під
АДРЕСА_1, право власності іпотекодавця
ОСОБА_1 на вищевказану квартиру, яка
являється предметом іпотеки
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири, який
посвідчений приватним нотаріусом
Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6 14.09.2006 за реєстровим
№6155.

Також позивач посилався на те, що на
адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позивачем
направлялися претензійні листи з
вимогами погасити кредитну
заборгованість.

Позивач вказував, що на час подання
даного позову, з моменту отримання
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначених вище
листів-вимог, встановлений для його
виконання термін минув, але
заборгованість перед банком не
погашена, а тому позивач вважає, що у
нього є всі підстави для звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Станом на 18 травня 2013 року ОСОБА_2 не
виконуються зобов»язання в частині
погашення кредиту та процентів по
Кредиту, в результаті чого виникла
заборгованість, яка складається з:
заборгованості за основним
зобов»язанням, що становить 30 812,64 дол.
США, що при перерахунку в національну
валюту за курсом НБУ 1$= 7,99300 грн.
становить 246 285,43 грн.; заборгованості за
несплаченими процентами, що становить 3
244,75 дол. США, що при перерахунку в
національну валюту за курсом НБУ 1$= 7,99300
грн. становить 25 935,29 грн.;
заборгованості за нарахованою
неустойкою по основній заборгованості,
що складає 8 305,22 дол. США, що при
перерахунку в національну валюту за
курсом НБУ 1$= 7,99300 грн. становить 66 383,62
грн.; заборгованості за нарахованою
неустойкою по несплаченим процентам -
956,37 дол. США, що при перерахунку в
національну валюту за курсом НБУ 1$= 7,99300
грн. становить 7 644,27 грн.; штрафу в сумі 20
000 грн. відповідно до п. 8.1 ст. 8
Іпотечного договору за порушення
п.п.5.3.12 п. 5.3 ст. 5 у розмірі 5% від
вартості Предмету іпотеки, що
визначена в Іпотечному договорі сумою
400 000,00 грн.

Позивач вказував на те, що загальна
заборгованість ОСОБА_2 за кредитом, яка
відповідно до вимог чинного
законодавства підлягає стягненню
становить 43 318,98 дол. США, що при
перерахунку в національну вaлюту за
курсом НБУ l$= 7,99300 грн. та з урахуванням
штрафу 20 000,00 грн. за порушення умов
Іпотечного договору, становить 366 248,61
грн.

В рішенні Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 25.01.2012 загальна сума заборгованості
ОСОБА_2 по кредиту, по процентах, а також
неустойки (пені) за несвоєчасне
погашення заборгованості по кредиту та
по процентах становить 34 432,50 дол. США,
що в еквіваленті до національної
валюти України станом на 22 листопада 2011
року складає 274 926,29 грн., та неустойка
(пеня) за несвоєчасне повернення
кредиту та процентів в сумі 17 874,35 грн.,
всього 292 800,64 грн., а за період з 23.11.2011 р.
по 18.05.2013 р. ОСОБА_2 по кредиту, по
процентах, а також неустойки (пені) за
несвоєчасне погашення заборгованості
по кредиту та по процентах позивачем
було донараховано 8 886,48 дол. США, що при
перерахунку в національну валюту за
курсом НБУ 1 $=7,99300 грн. та з урахуванням
штрафу 20 000,00 грн. за порушення умов
Іпотечного договору, становить 91 029,63
грн.

Позивач посилався на те, що сторонами
була узгоджена оціночна вартість
предмета іпотеки, яка становить 400 000,00
грн., але позивач не погоджується із
даною оціночною вартістю предмета
іпотеки, зазначеною в іпотечному
договорі від 27.02.2008р., оскільки
внаслідок використання цієї квартири
упродовж п»яти років її вартість могла
змінитись, а тому виникає необхідність
щодо проведення суб»єктом оціночної
діяльності нової оцінки на стадії
оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Тому, позивач просив звернути
стягнення на заставлене майно -
квартиру під АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1 на праві власності, та визначити
спосіб реалізації - проведення
прилюдних торгів у порядку виконавчого
провадження з визначенням початкової
ціни продажу предмету іпотеки на
підставі оцінки, проведеної суб»єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій, в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 за кредитним
договором № 21 від 27 лютого 2008 року
перед ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», яка станом
на 18 травня 2013 року становить 43 318,98 дол.
США, що при перерахунку у національну
валюту за курсом НБУ станом на 18 травня
2013 року 1$ = 7,99300 грн. та з врахуванням
штрафу 20 000,00 грн. за порушення умов
Іпотечного договору, становить 366 248,61
грн.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, зобов»язавши звільнити даних
мешканців квартири під АДРЕСА_1,
протягом одного місяця з дня набрання
рішення законної сили; стягнути з
ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем
судового збору у розмірі 3 441,00 грн.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 жовтня 2013 року позов задоволено
частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки -
квартиру під АДРЕСА_1 та має наступні
характеристики: загальна корисна площа
- 81,0 кв.м., житлова площа - 45,6 кв.м.,
кількість кімнат - 3, що належить ОСОБА_1,
на праві власності, та визначити спосіб
реалізації - проведення прилюдних
торгів у порядку виконавчого
провадження з визначенням початкової
ціни продажу предмету іпотеки на
підставі оцінки, проведеної суб»єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій, в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 за кредитним
договором №21 від 27 лютого 2008 року перед
ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», яка становить 31
164,87 доларів США, що еквівалентно 249 100,80
грн. та 94 027,89 гривень та складається із:
заборгованості за основним
зобов»язанням - 30 812,64 доларів США, що
еквівалентно 246 285,43 грн.;
заборгованості по несплаченим
процентам - 352,23 доларів США, що
еквівалентно 2 815,37 грн.; заборгованості
за нарахованою неустойкою по основній
заборгованості - 66 383,62 грн.;
заборгованості за нарахованою
неустойкою по несплаченим процентам - 7
644,27 грн.; штрафу 20 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» 3 441,00 грн., судового
збору.

В задоволенні іншої частини позову
відповлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати в частині відмови у
виселенні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 та зобов»язанні звільнити даних
мешканців квартири під АДРЕСА_1,
протягом одного місяця з дня набрання
рішення законної сили, та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між АБ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №21 від
27.02.2008 року.

В п.1.1. вказаного кредитного договору
зазначено, що на умовах визначених цим
договором, банк надає позичальнику
грошові кошти у розмірі 39 600 доларів США
на строк з 27.02.2008 року по 26.02.2018 року зі
сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 13,5% річних на
споживчі цілі.

Згідно до п.1.2 кредитного договору,
кредит надається банком у готівковій
формі через касу банку на підставі
заяви позичальника.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору,
позичальник здійснює повернення
кредиту у готівковій або безготівковій
формі на відкритий банком позичальнику
позичковий рахунок згідно з графіком,
наведеним у додатку №2, який є
невід»мною частиною цього договору.

Згідно до п.2.3 кредитного договору,
проценти за користування кредитом
нараховуються та сплачуються
наступним чином: 2.3.1. проценти
нараховуються в межах терміну
користування кредитом, що визначений
п.1.1 цього договору, на суму фактичного
залишку заборгованості за кредитом, із
розрахунку фактичної кількості днів у
місяці та році. 2.3.2. Нарахування
процентів за користування кредитом
здійснюється у валюті кредиту
щомісячно за поточний календарний
місяць в останній робочий день місяця.
2.3.3. При розрахунку процентів
враховується день надання кредиту і не
враховується день повернення кредиту.
2.3.4. Проценти за поточний календарний
місяць сплачуються позичальником
щомісяця не пізніше 10 числа наступного
місяця на рахунок вказаний банком, в
готівковій формі через касу банку або в
безготівковій формі.

АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» було повністю
виконане своє зобов»язання, щодо
надання ОСОБА_2 кредиту в розмірі 39 600,00
доларів США. Наведене підтверджується
поясненнями представників позивача,
ОСОБА_2, та не заперечувалося іншими
учасниками процесу, а також вказане
підтверджується копією заявки на
видачу готівки №121 від 27.02.2008 року.

Встановлено, що ОСОБА_2 не виконував
належним чином умови вищевказаного
Кредитного договору №21 від 27.02.2008 року,
а тому позивач звернувся до
Білоцерківського міськрайонного суду
з позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.

Відповідно до рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
від 25.01.2012 року за позовом ПАТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі
Білоцерківського центрального
відділення Київської філії АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості позов ПАТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» було задоволено та
стягнено з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі
Білоцерківського центрального
відділення Київської філії АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за
кредитним договором в сумі 36 617,13 дол.
США, що в еквіваленті до національної
валюти України станом на 22.11.2011 рік
складає 292 800, 64 грн. та неустойку (пеню)
за несвоєчасне повернення кредиту та
процентів в сумі 17 874,35 грн., а також
судові витрати в сумі 1 875,02 грн., всього
312 550,01 грн.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду від 03.02.2012 року
судом внесені виправлення в рішення
суду від 25.01.2012 року відповідно до яких
вважати що в рішенні зазначено:
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі
Білоцерківського центрального
відділення Київської філії АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за
кредитним договором в сумі 34 432,5 дол.
США, що в еквіваленті до національної
валюти України станом на 22.11.2011 рік
складає 274 926, 29 грн. та неустойку (пеню)
за несвоєчасне повернення кредиту та
процентів в сумі 17 874,35 грн., а також
судові витрати в сумі 1 875,02 грн., всього
294 675,66 грн.

Вищевказане рішення суду від 25.01.2012
року набрало законної сили 06.02.2012 року і
на підставі вищевказаного рішення суду
Білоцерківським міськрайонним судом
20.02.2012 року було видано виконавчий лист
про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі
Білоцерківського центрального
відділення Київської філії АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за
кредитним договором в сумі 34 432,5 дол.
США, що в еквіваленті до національної
валюти України станом на 22.11.2011 рік
складає 274 926, 29 грн. та неустойку (пеню)
за несвоєчасне повернення кредиту та
процентів в сумі 17 874,35 грн., а також
судові витрати в сумі 1 875,02 грн., всього
294 675,66 грн. 21.03.2012 року державним
виконавцем міського відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Чечуй А.М. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження про
примусове виконання виконавчого листа
№2-724 від 20.02.2012 року про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК»
в особі Білоцерківського центрального
відділення Київської філії АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за
кредитним договором в сумі 34 432,5 дол.
США, що в еквіваленті до національної
валюти України станом на 22.11.2011 рік
складає 274 926, 29 грн. та неустойку (пеню)
за несвоєчасне повернення кредиту та
процентів в сумі 17 874,35 грн., а також
судові витрати в сумі 1 875,02 грн., всього
294 675,66 грн.

Згідно до розрахунку заборгованості
наданого позивачем станом на 18.05.2013
року заборгованість ОСОБА_2 за
Кредитним договором від 27.02.2008 року №21
складається з наступного:
заборгованість за основним
зобов'язанням - 30 812,64 дол. США, що при
перерахунку в національну валюту за
курсом НБУ 1$= 7,99300 грн. становить 246 285,43
грн.; заборгованість за несплаченими
процентами - 3 244,75 дол. США, що при
перерахунку в національну валюту за
курсом НБУ 1$= 7,99300 грн. становить 25 935,29
грн.; заборгованість за нарахованою
неустойкою по основній заборгованості
- 66 383,62 грн., заборгованість за
нарахованою неустойкою по несплаченим
процентам - 7 644,27 грн.; штраф 20 000
відповідно до п. 8.1 ст.8 іпотечного
договору за порушення п.п.5.3.12 п. 5.3 ст. 5 у
розмірі 5% від вартості предмету
іпотеки, що визначена в Іпотечному
договорі сумою 400 000,00 грн.

Відповідно до довідки наданої
позивачем від 14.11.2013 року за №142/046/01027,
станом на 14.11.2013 року прострочена
заборгованість ОСОБА_2 по кредиту
становить - 30 812,64 доларів США, про
прострочених відсотках - 352,23 доларів
США. Суд приймає до уваги вказану
довідку від 14.11.2013 року, оскільки з неї
вбачається, що ОСОБА_2 було частково
погашено позивачу прострочені
відсотки і суд вважає, що станом на
14.11.2013 року ОСОБА_2 має заборгованість
за кредитним договором №21 від 27.02.2008
року, яка становить 31 164,87 доларів США,
що еквівалентно 249 100,80 грн., яка
складається із: заборгованості за
основним зобов»язанням - 30 812,64 доларів
США, що еквівалентно 246 285,43 грн.;
заборгованості по несплаченим
процентам - 352,23 доларів США, що
еквівалентно 2 815,37 грн., а також станом
на 18.05.2013 року ОСОБА_2 має
заборгованість в сумі 94 027,89 гривень,
яка складається із: заборгованості за
нарахованою неустойкою по основній
заборгованості - 66 383,62 грн.;
заборгованості за нарахованою
неустойкою по несплаченим процентам - 7
644,27 грн.; штрафу 20 000 грн. відповідно до
п.8.1 ст.8 іпотечного договору за
порушення п.п.5.3.12 п.5.3 ст.5 Іпотечного
договору у розмірі 5% від вартості
предмету іпотеки, що визначена в
Іпотечному договорі сумою 400 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердив у суді, що
він має вищевказану заборгованість за
вищевказаним кредитним договором в
сумі 31 164,87 доларів США, що еквівалентно
249 100,80 грн., яка складається із:
заборгованості за основним
зобов»язанням - 30 812,64 доларів США, що
еквівалентно 246 285,43 грн.;
заборгованості по несплаченим
процентам - 352,23 доларів США, що
еквівалентно 2 815,37 грн., та
заборгованість в сумі 94 027,89 гривень,
яка складається заборгованості за
нарахованою неустойкою по основній
заборгованості - 66 383,62 грн.;
заборгованості за нарахованою
неустойкою по несплаченим процентам - 7
644,27 грн., інші відповідачі наведене не
заперечували.

Відповідачі по справі не погоджувалися
із нарахуванням позивачем штрафу в
сумі 20 000 грн. відповідно до п.8.1 ст.8
іпотечного договору за порушення
п.п.5.3.12 п. 5.3 ст.5 іпотечного договору у
розмірі 5% від вартості Предмету
іпотеки, що визначена в іпотечному
договорі сумою 400 000,00 грн.

Згідно до п.8.1. іпотечного договору від
27.02.2008 року, за невиконання або
неналежне виконання взятих на себе
зобов»язань передбачених п.5.3. цього
договору іпотекодержатель має право
вимагати від іпотекодавця сплати штраф
у розмірі 5% від вартості предмету
іпотеки, що визначена в цьому Договорі.

Так відповідно до п.5.3.12 Іпотечного
договору від 27.02.2008 року, іпотекодавець
зобов»язаний не здійснювати
реєстрацію інших осіб, в тому числі
неповнолітніх та малолітніх осіб, за
місцезнаходженням предмета іпотеки
без попереднього письмового дозволу
іпотекодержателя.

ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтвердила, що без письмового дозволу
позивача було здійснено 20.03.2008 року
реєстрацію у неповнолітнього сина
ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, таким чином
ОСОБА_1 порушила вимоги п.5.3.12
Іпотечного договору за що передбачені
штрафні санкції.

В судовому засіданні також
встановлено, що між АБ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_1 27.02.2008 року
був укладений іпотечний договір.
Вказаний іпотечний договір був
нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 в реєстрі №1042.

В п.1.1. вказаного іпотечного договору
зазначено, що іпотекодавець з метою
забезпечення виконання основного
зобов»язання, що випливає з кредитного
договору №21 від 27.02.2008, цим передає в
іпотеку, а іпотекодержатель приймає в
іпотеку предмет іпотеки.

Відповідно до п.1.2 іпотечного договору,
іпотекодавець цього договору
забезпечує як виконання основного
зобов»язання за кредитним договором,
так і вимоги іпотекодержателя щодо
відшкодування: витрат, пов»язаних з
пред»явленням вимоги за основним
зобов»язанням зверненням стягнення на
предмет іпотеки; витрат на утримання і
збереження предмета іпотеки; витрат на
страхування предмета іпотеки, у
випадку передбаченому п.4.5 цього
договору; збитків, завданих внаслідок
порушення основного зобов»язання та
умов цього договору.

Згідно до умов вищевказаного
іпотечного договору, предметом іпотеки
є: квартира під АДРЕСА_1 та має наступні
характеристики: загальна корисна площа
- 81,0 кв.м., житлова площа - 45,6 кв.м.,
кількість кімнат - 3 (три), має коридор,
ванну, туалет, кухню, кладову, лоджії,
поверх - 9 (дев»ятий).

Відповідно до п.1.3 вказаного іпотечного
договору, право власності іпотекодавця
на предмет іпотеки підтверджується:
договором купівлі-продажу квартири,
посвідчений приватним нотаріусом
Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6 14.09.2006 р. за реєстром
№6155, зареєстрований в Державному
реєстрі правочинів згідно витягу №2890516
від 15.09.2006 р., номер правочину 1571556,
зареєстрований в Білоцерківському
МБТІ в реєстрі прав власності на
нерухоме майно згідно витягу №11859311 від
18.09.2006 р., реєстраційний номер 13841, номер
запису 13585 в книзі № 123. Узгоджена
сторонами оціночна вартість предмета
іпотеки становить 400 000 (чотириста
тисяч) гривень.

Згідно до заяви ОСОБА_2 від 27.02.2008 р., яка
нотаріально посвідчена ОСОБА_5
приватним нотаріусом Білоцерківського
міського нотаріального округу
Київської області та зареєстрована в
реєстрі за №1041, ОСОБА_2 дав згоду на
укладання договору іпотеки його
дружиною - ОСОБА_1, на придбану ними під
час зареєстрованого шлюбу квартиру під
АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.5 вказаного іпотечного
договору, відповідно до умов цього
договору предмет іпотеки залишається у
володінні та користуванні
іпотекодавця з урахуванням обмежень,
встановлених цим договором.

Згідно до ст.3 Закону України «Про
іпотеку», іпотека виникає на підставі
договору, закону або рішення суду. До
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, застосовуються
правила щодо іпотеки, яка виникає на
підставі договору, якщо інше не
встановлено законом. Взаємні права і
обов»язки іпотекодавця та
іпотекодержателя виникають з моменту
державної реєстрації іпотеки
відповідно до закону. Іпотекою може
бути забезпечене виконання дійсного
зобов»язання або задоволення вимоги,
яка може виникнути в майбутньому на
підставі договору, що набрав чинності.
Іпотека має похідний характер від
основного зобов»язання і є дійсною до
припинення основного зобов»язання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору. У разі порушення боржником
основного зобов»язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет
окремого права чи вимоги на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає
відповідно до закону, таке право чи
вимога має пріоритет над вимогою
іпотекодержателя лише у разі його/її
виникнення та реєстрації до моменту
державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

За ст. 26 ЦК України, зобов»язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов»язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов»язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. В ч.3 цієї ж статті вказано, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України
«Про іпотеку», у разі порушення
основного зобов»язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов»язань, вимога про виконання
порушеного зобов»язання у не менш ніж
тридцяти денний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. А в ч. 2 цієї ж статті вказано,
що положення частини першої цієї
статті не є перешкодою для реалізації
права іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 неодноразово отримувала від
позивача письмові вимоги про усунення
порушених зобов»язань за Кредитним
договором від 27.02.2008 року №21 та
попереджалася про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
вимог позивача, наведене підтвердила в
суді і ОСОБА_1

В п.5.1.1. іпотечного договору вказано, що
іпотекодержатель набуває право
звернути стягнення на предмет іпотеки
у випадку, якщо при настанні строку
виконання основного зобов»язання або
його частини, воно не буде виконане.

А в п.5.1.2. іпотечного договору
зазначено, що іпотекодержатель набуває
право вимагати дострокового виконання
основного зобов»язання, а в разі його
невиконання - отримати задоволення
своїх вимог з вартості предмета
іпотеки, у випадку порушення
позичальником основного зобов»язання
за кредитним договором чи
іпотекодавцем зобов»язань за цим
договором, а також у випадках,
передбаченим чинним законодавством
України.

Відповідно до п.7.1. іпотечного договору,
у випадку невиконання або неналежного
виконання позичальником основного
зобов»язання по кредитному договору в
цілому або в його частині та/або
невиконання або неналежного виконання
іпотекодавцем обов»язків встановлених
цим договором, в цілому або в тій чи
іншій частині, іпотекодержатель має
право вимагати дострокового виконання
основного зобов»язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно до п.7.3 іпотечного договору,
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі: рішення суду;
виконавчого напису нотаріуса; передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов»язання по кредитному
договору в порядку, встановленому
статтею 37 Закону України «Про іпотеку»
та умовами цього договору; продажу
іпотекодержателем від свого імені
предмета іпотеки будь-якій особі на
підставі договору купівлі-продажу в
порядку, встановленому статтею 38
Закону України «Про іпотеку» та
умовами цього договору.

Відповідно до п.7.5.2. іпотечного
договору, у випадку набуття
іпотекодержателем права звернення
стягнення на предмет іпотеки
іпотекодержатель набуває право від
свого імені продати предмет іпотеки
будь-якій особі на підставі договору
купівлі-продажу з дотриманням умов
визначених в Законі України «Про
іпотеку». При цьому ціна продажу
предмета іпотеки встановлюється за
згодою між іпотекодержателем та
іпотекодавцем або на підставі оцінки
суб»єкта оціночної діяльності.

Згідно з ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний роз мір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації. Одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя виносить рішення про
виселення мешканців за наявності
підстав, передбачених законом, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення.

Відповідно до п. 42 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
резолютивна частина рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України «Про іпотеку», так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК
України. Зокрема, у ньому в
обов»язковому порядку має зазначатись
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ці на предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб»єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

Відповідно до витягу зі Статуту
Публічного акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК» (нова редакція),
затвердженого загальними зборами
акціонерів АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК»
протокол №04/12 від 19.12.2012 року, Публічне
акціонерне товариство
«БРОКБІЗНЕСБАНК» є правонаступником
Акціонерного банку «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Таким чином, суд правильно звернув
стягнення на предмет іпотеки на
вказане майно.

Щодо позовних вимог в частині
виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, зобов»язавши звільнити даних
мешканців квартири під АДРЕСА_1,
протягом одного місяця з дня набрання
рішення законної сили, то суд прийшов
до правильного висновку про відмову в
цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до довідки ОСББ
«Рось-Чкалова» з місця проживання про
склад сім»ї та прописку № 20 від 08.04.2013 р.
(форма № 3), у житловому приміщенні, що
знаходить ся за адресою: АДРЕСА_1
проживають 4 (чотири) членів сім»ї, а
саме: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (дата прописки -
20.03.2008 р.). Відповідачі по справі
підтвердили у суді, що вони
зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України,
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Допускається виселення в
адміністративному порядку з санкції
прокурора лише осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення або проживають
у будинках, що загрожують обвалом. В ч.3
вищевказаної статті вказано, що
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Згідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження», звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Як передбачено ч.1 ст.40 Закону України
«Про іпотеку», звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Частини 2 і 3 зазначеної статті
встановлюють певний порядок дій банку:
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов»язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз»яснено, що при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, статей
39 - 40 Закону України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення. При цьому
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
часткове задоволення позову, оскільки
вимога про виселення відповідачів є
необґрунтованою.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі про незаконність та
необгрунтованість рішення, неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
при його ухваленні, на переконання
колегії суддів апеляційної інстанції,
не знайшли свого підтвердження і
повністю спростовуються дослідженими
належними та допустимими доказами по
справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про часткове
задоволення позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК» відхилити, рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 03 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді