Справа № 749/1294/14
Номер провадження 2/749/331/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р.
м. Щорс

Щорський районний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого-судді
Лихошерста В.В.

з участю: секретаря
Мирошниченко А.М.

прокурора
Асоско Я.В.

представника органу опіки та
піклування Кривошей Л.О.

представника служби у справах дітей
Біби І.М.

представника позивачки
ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Щорсі справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_4 про позбавлення батьківських
прав відносно дитини ОСОБА_7, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивачка ОСОБА_6
(третя особа: Суничненська сільська
рада) звернулася в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_4 про позбавлення
батьківських прав в зв'язку з його
ухиленням від виконання батьківських
обов'язків по вихованню і утриманню
дитини.

В обгрунтування позовних вимог
позивачка посилається на те, що 20
лютого 2009 року вона розірвала шлюб з
відповідачем, який є батьком її дочки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає
разом з нею та знаходиться на її
утриманні. Відповідач жодного зв'язку з
нею та дочкою не підтримує, участі у
вихованні дочки не приймає, не
піклується про її здоров'я, фізичний,
духовний та моральний розвиток, не
забезпечує дочку матеріально, не
сплачує аліменти.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позов.

Відповідач позов не визнав посилаючись
на те, що він після розірвання шлюбу
приймав участь у вихованні та
утриманні дитини, сплачував аліменти, а
останні два роки аліменти не
відраховуються не з його вини. З
дитиною він не бачиться, оскільки
позивачка та її мати перешкоджають
цьому.

Представник органу опіки та піклування
- Суничненської сільської ради
Кривошей Л.О. вважає, що відповідача
слід позбавити батьківських прав,
оскільки він не цікавиться життям та
навчанням дитини, самоусунувся від її
виховання та утримання.

Представник служби у справах дітей
Біба І.М. покладається на думку суду,
оскільки дитина на обліку у службі у
справах дітей не перебуває.

Прокурор вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона -
дружина відповідача, який турбується
про дочку від попереднього шлюбу,
допомагав їй матеріально, відвідував,
аж доки позивачка та її мати не стали
перешкоджати цьому та налаштовувати
дитину проти нього.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона
мати позивачки. Відповідач вже 2 роки і 7
місяців, як не цікавиться дочкою, не
відвідує її, матеріально не утримує, не
сплачує аліментів. Дитина проживає з
нею, а мати дитини - позивачка по справі
на заробітках в Російській Федерації.

Суд, вислухавши сторін,
представників органу опіки та
піклування, служби у справах дітей,
прокурора, свідків, дослідивши
письмові докази, приходить до
наступного.

20 лютого 2009 року сторони розірвали
шлюб. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу
дитина лишилася проживати з матір'ю, а в
даний час проживає з бабою, оскільки
мати працює за межами України. Дитина
знаходиться на утриманні матері.
Відповідач понад два роки жодного
зв'язку з дочкою не підтримує, участі у
вихованні дочки не приймає, не
піклується про її здоров'я, фізичний,
духовний та моральний розвиток, не
забезпечує дочку матеріально. Він має
іншу сім'ю, постійне місце проживання
та роботи.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги до прав та свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу, своєї
Батьківщини. Батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Передача дитини на виховання
іншим особам не звільняє батьків від
обов'язків батьківського піклування
щодо неї.

Ст. 157 Сімейного Кодексу України
передбачає, що той із батьків, який
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164
Сімейного Кодексу України мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в
п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.03.2007 року № 3 „Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно її
утримують, та ін.), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Згідно п.18 даної постанови,
зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

Частиною 1 статті 9 Конвенції про
права дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року
(набрала чинності для України 27 вересня
1991 р.), передбачено, що Держави-учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини, яке може
бути необхідним у тому чи іншому
випадку, наприклад, коли батьки
жорстоко поводяться з дитиною або не
піклуються про неї.

Суб'єктивне право дружини на
материнство та суб'єктивне право
чоловіка на батьківство є водночас їх
правом та обов'язком щодо одне одного
та дитини.

Позбавлення батьківських прав є
одним із заходів сімейно-правової
відповідальності, що настає при винній
поведінці батьків (одного з батьків) на
підставах і у порядку, передбачених
законом.

Відповідач дійсно неналежно виконує
батьківські обов'язки по вихованню і
утриманню неповнолітньої дитини, не
проявляє щодо неї належної
батьківської турботи.

Однак, однією з причин того, що
відповідач не приймає участі у
вихованні та утриманні дитини, є
перешкоди з боку позивачки. Із
заробітку відповідача протягом 2012-2014
року не стягуються аліменти не з вини
відповідача, який змінив місце роботи.
Відповідач позитивно характеризується
за місцем роботи та проживання. Він
вживає заходів щодо налагодження
контакту з дитиною, участі у її
вихованні та утриманні.

Орган опіки та піклування -
Суничненська сільська рада зробив
висновок, що відповідача слід
позбавити батьківських прав. Однак, як
з'ясовано в судовому засіданні,
висновок був зроблений без належного
з'ясування обставин справи, виклику
сторін.

Жодних заходів до відповідача щодо
неналежного виконання ним
батьківських обов'язків з боку органу
опіки та піклування не вживалося.

За таких обставин суд вважає, що
позбавлення батьківських прав
відповідача є передчасним, не
відповідає інтересам дитини. Тому, в
задоволенні позову слід відмовити,
попередивши відповідача про
необхідність зміни ставлення до
виховання дитини та покласти на орган
опіки та піклування контроль за
виконанням ним своїх батьківських
обов'язків.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 166 ч. 2, 167, 180 - 184
Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3-6, 10,
11, 15, 31, 67-73, 208-218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до
ОСОБА_4 про позбавлення батьківських
прав відносно дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про
необхідність зміни ставлення до
виховання дитини ОСОБА_7.

Покласти на орган опіки та
піклування - виконавчий комітет
Суничненської сільської ради
Щорського району Чернігівської
області контроль за виконанням ОСОБА_4
своїх батьківських обов'язків відносно
дитини ОСОБА_7.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Чернігівської області через суд, який
постановив рішення.

Суддя:
В.В.Лихошерст