Справа № 180/378/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді:
Янжули О.С.,

при секретарі:
Гащук І.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_6, Марганецька державна
нотаріальна контора про визнання
недійсним договору дарування 2/3 частки
квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до
Марганецького міського суду із
позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи
ОСОБА_4, ОСОБА_6, Марганецька державна
нотаріальна контора про визнання
недійсним договору дарування 2/3 частки
квартири.

В позові посилається на те, що 16
травня 2011 року було укладено договір
дарування 2/3 часток квартири між
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений
державним нотаріусом Марганецької
державної нотаріальної контори ОСОБА_6
та зареєстрований в реєстрі за № 1173
відповідно до якого він та ОСОБА_4
подарували донці ОСОБА_4 - ОСОБА_2 по 1/3
частині квартири, належної їм на праві
особистої приватної власності, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На момент укладення спірного
договору він діяв під впливом своєї, на
той час, дружини ОСОБА_4, яка запевняла
його, що оформляється договір
довічного утримання, а в дійсності був
укладений договір дарування. На момент
підписання договору він не міг дати
належну оцінку своїм діям в силу своєї
освіти, похилого віку - 82 роки на момент
підписання договору та наявність
захворювання.

Просить суд визнати недійсним договір
дарування 2/3 частки квартири від 16
травня 2011 року, укладеного між ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого
державним нотаріусом Марганецької
державної нотаріальної контори ОСОБА_6
та зареєстрованого в реєстрі за № 1173.

Застосувати наслідки недійсності
правочину, передбачені ст.. 229 ЦК
України.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру виданого ОСОБА_2
на підставі зазначеного договору
дарування.

Позивач та його представник в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги просили суд задовольнити їх у
повному обсязі.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні просили в
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому
засіданні позов не визнала, проти його
задоволення заперечувала.

Треті особи ОСОБА_6 та представник
Марганецької державної нотаріальної
контори в судове засідання не
з'явились, надали заяви про розгляд
справи за їх відсутності.

Суд вислухавши сторін, свідків,
вивчивши матеріали справи, вважає за
необхідне позов задовольнити частково,
виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 16 травня 2011
року було укладено договір дарування 2/3
часток квартири між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, посвідчений державним
нотаріусом Марганецької державної
нотаріальної контори ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі за № 1173
відповідно до якого позивач - ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 подарували донці ОСОБА_4 - ОСОБА_2
по 1/3 частині квартири, належної їм на
праві особистої приватної власності,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується копією договору а.с.6.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч.2 ст. 203 ЦК України
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

Оскільки, ОСОБА_5 в період
укладення договору дарування, а саме 16
травня 2011 року виявляв ознаки
хронічного стійкого психічного
розладу у формі сосудистої деменції, та
за своїм психічним станом в той період
часу він не міг розуміти значення своїх
дій та керувати ними, що
підтверджується висновком
судово-психіатричної експертизи № 76
від 13 травня 2014 року (а.с.57-60) та думкою
спеціаліста від 06 грудня 2013 року
(а.с.7-12), суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5
визнавши недійсним договір дарування
від 16 травня 2011 року в частині
безоплатної передачі у власність
дарувальником - ОСОБА_5 обдарованому -
ОСОБА_2, належної йому на праві
особистої приватної власності 1/3
частки квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, та застосувати
наслідки недійсності правочину,
визнавши недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_2 на
підставі договору дарування від 16
травня 2011 року, укладеного між ОСОБА_5
Дмитровичем, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, в
частині щодо права власності 1/3 частки
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5.

Позовні вимоги в частині визнання
недійсності договору дарування від 16
травня 2011 року в щодо безоплатної
передачі у власність дарувальником -
ОСОБА_4 обдарованому - ОСОБА_2, належної
їй на праві особистої приватної
власності 1/3 частки квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та
застосування наслідки недійсності
правочину, визнавши недійсним
свідоцтво про право власності на
квартиру що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_2 на підставі
договору дарування від 16 травня 2011
року, укладеного між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, в частині щодо права власності
1/3 частки квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4
не підлягають задоволенню, оскільки:

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі вищевикладеного не
підлягають задоволенню позовні вимоги
в частині визнання недійсним договору
дарування в частині безоплатної
передачі у власність дарувальником -
ОСОБА_4 обдарованому - ОСОБА_2, належної
їй на праві особистої приватної
власності 1/3 частки квартири.

Крім того, ОСОБА_4 не являється по
справі відповідачем а є третьою особою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_5 судовий збір в межах
задоволених позовних вимог у розмірі
162, 40 гривень.

Керуючись ст.ст. 16, 202, 203, 215, 229, 316,
319, 321 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 73, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, - суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи
ОСОБА_4, ОСОБА_6, Марганецька державна
нотаріальна контора про визнання
недійсним договору дарування 2/3 частки
квартири - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування 2/3
частки квартири від 16 травня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, посвідченого державним
нотаріусом Марганецької державної
нотаріальної контори ОСОБА_6 та
зареєстрованого в реєстрі за № 1173 в
частині безоплатної передачі у
власність дарувальником - ОСОБА_5
обдарованому - ОСОБА_2, належної йому на
праві особистої приватної власності 1/3
частки квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_2 на
підставі договору дарування від 16
травня 2011 року, укладеного між ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, в частині щодо права
власності 1/3 частки квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_5.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) судовий
збір у розмірі 162, 40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О. С. Янжула