Справа №: 398/6937/13-цЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" січня 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі: головуючого
судді Тимченко Л.М.

при секретарі
Міщенко С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Олександрії
цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а
н о в и в :

ПАТ «ВТБ Банк» (надалі Позивач або
банк) у серпні 2013 року звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі
Відповідач) про стягнення
заборгованості за кредитним
договором, мотивуючи свої вимоги тим,
що згідно умов укладеного договору № R
9 B від 28 грудня 2011 року ОСОБА_1
отримав кредит в сумі 50 000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом з кінцевим терміном
повернення 28 грудня 2014 року. Відповідач
не виконує свої зобов'язання, кредитні
кошти не повернув, внаслідок чого
виникла заборгованість станом на 06
грудня 2013 року в сумі 103 638 грн. 36 коп., в
тому числі: 43 574грн. 91 коп. - борг за
кредитом, 17 794 грн. 47 коп. - борг за
процентами, 20 051грн. 08 коп. - пені за
несвоєчасну сплату процентів та 22 468
грн. 37 коп. - пені за несвоєчасне
повернення кредиту.

В судовому засіданні представник
позивача на позовних вимогах
наполягає, посилаючись на викладені
обставини та просить суд стягнути саме
вказану суму. Проти заочного рішення не
заперечує.

Інтереси позивача в суді по
довіреності представляла Шепенко А.О.

Відповідач двічі в судове засідання
не з'явився, будучи належним чином
повідомленим про дату та час розгляду
справи в суді. Про причину неявки до
суду відповідач суд не повідомив, заяв
та клопотань до суду від нього не
надійшло. Суд вважає, що відповідач
була належним чином повідомленою про
дату розгляду справи в суді, оскільки
до суду повернулись поштові
повідомлення із відміткою пошти «за
закінченням строку зберігання».

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши докази у
сукупності з іншими матеріалами
справи, з'ясувавши обставини, на які
позивач посилається як на підставу
своїх вимог, оцінивши досліджені в
судовому засіданні докази, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

За згодою позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

За змістом ст. 10 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Правовідносини сторін
врегульовані ст.ст. 610-612, 614, 615, 617, 625, 1054,
1055 ЦК України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства. Отже,
об'єктом захисту є порушене, невизнане
або оспорюване право чи цивільний
інтерес, саме вони є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту. Такі способи захисту
передбачені відповідно статтею 16 ЦК
України.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов ти вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

За змістом ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його не
виконанням або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. У разі
порушення виконання зобов'язання
наступають правові наслідки,
встановлені договором або договором,
зокрема і сплата неустойки.

За змістом ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, згідно умов
укладеного договору № R 9 B від 28
грудня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит в
сумі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення 28 грудня 2014 року.
Відповідач не виконує свої
зобов'язання, кредитні кошти не
повернув, внаслідок чого виникла
заборгованість станом на 06 грудня 2013
року в сумі 103 638 грн. 36 коп., в тому числі:
43 574грн. 91 коп. - борг за кредитом, 17 794
грн. 47 коп. - борг за процентами, 20 051грн.
08 коп. - пені за несвоєчасну сплату
процентів та 22 468 грн. 37 коп. - пені за
несвоєчасне повернення кредиту.

Судом також встановлено, що
сторонами було дотримано форми
кредитного договору. Позивачем
заздалегідь вжито заходів для
повернення кредиту.

Суд вважає, що відповідач
ухиляється від взятих на себе
зобов'язань по сплаті заборгованості
по кредиту. Звернення до суду з вимогою
про повернення всіх сум за кредитним
договором у зв'язку з порушенням умов
договору є наслідком невиконання чи
неналежного виконання боржником своїх
договірних зобов'язань. Суд враховує,
що це є спосіб цивільно-правової
відповідальності боржника.

За викладених обставин суд вважає,
що сума боргу за договором кредиту
підлягає стягненню з відповідача на
користь Банку повністю, а позовні
вимоги щодо стягнення пені підлягають
задоволенню частково.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. У разі
порушення виконання зобов'язання
наступають правові наслідки,
встановлені договором або договором,
зокрема і сплата неустойки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (пені,
штрафу) застосовується позовна
давність один рік Стягненню підлягає
розмір пені за період за один рік з 05
грудня 2012 року по 06 грудня 2013 року. В
задоволенні позовних вимог про
стягнення пені за весь період
нарахування - не підлягає задоволенню.

Суд приймає до уваги п. 31
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтвердженні судові
витрати. З відповідача суд вважає
необхідним стягнути судовий збір.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 4- 11, 15, 16, 22, 509, 526, 530, 546,
610-612, 614, 615, 617, 625, 651, 1054, 1055 ЦК України,
ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 77, 84-88,212-215, 224 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и
в:

Позовну заяву задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» заборгованість за кредитним
договором № R 9 B від 28 грудня 2011
року, станом на 06 грудня 2013 року в сумі
101 897 грн. 03 коп., в тому числі: 43 574грн. 91
коп. - борг за кредитом,

17 794 грн. 47 коп. - борг за
процентами,

19 177 грн. 06 коп. - пені за
несвоєчасну сплату процентів ,

21 350 грн. 59 коп. - пені за
несвоєчасне повернення кредиту.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» судові витрати в сумі 773
грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави судові витрати в сумі 245 грн. 16
коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Копію рішення направити
відповідачу не пізніше п'ятиденного
строку.

На рішення може бути подана апеляція
до апеляційного суду Кіровоградської
області через Олександрійський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
проголошення.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду
Тимченко Л.М.