АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Сп. № 22-ц-796/1384/2014
Головуючий у 1-ін.- Гриньковська Н.Ю.
Доповідач - Слободянюк С.В.
21 січня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
головуючого судді - Слободянюк
суддів - Лапчевської О.Ф.,
при секретарі - Мурга М.В.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішенням Шевченківського
районного суду м.Києва від 30 жовтня 2013
року за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Банк
«ТАВРИКА» про стягнення
заборгованості за договором
банківського вкладу та відшкодування
У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до публічного акціонерного
товариства «Банк «ТАВРИКА» (далі БАНК)
про стягнення заборгованості за
договором банківського вкладу та
відшкодування збитків.
Позивач зазначав, що 02 листопада 2012
року уклав з БАНКом договір
банківського строкового вкладу
(Депозитний договір) зі строком
зберігання грошових коштів в сумі 299
230,00 грн. до 01 лютого 2013 року.
Через 40 дні після закінчення дії
договору йому було повернуто частку
банківського вкладу у розмірі 200 000,00
грн. Згідно довідки БАНКу його визнано
кредитором 4-ої черги на суму 119 118,55 грн.
Позивач просить стягнути з БАНКу 119
118,55 грн. заборгованість за депозитним
договором та 11 911,85 грн. пені, яку
передбачено умовами договору.
Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 30 жовтня 2013 року у
позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції , позивач ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати оскаржуване
рішення, ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Справу розглянуто без участі третьої
особи - Управління праці та
соціального захисту населення
Солом*янської районної в м.Києві
державної адміністрації, якою подано
заяву від 10 січня 2014 року про розгляд
справи без участі її представника.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав
апеляційну скаргу, уповноважена особа
Фонду на ліквідацію АТ «Банк « ТАВРИКА»
- Соловйова Н.А. апеляційну скаргу не
визнала.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.47 України «Про
банки та банківську діяльність» від 07
грудня 2000 №2121-111 із змінами, до
банківських послуг належить, зокрема,
залучення у вклади (депозити) коштів та
банківських металів від необмеженого
кола юридичних і фізичних осіб.

Згідно із ст.55 цього Закону відносини
банку з клієнтом регулюються
законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
між клієнтом та банком. Банк
зобов'язаний докладати максимальних
зусиль для уникнення конфлікту
інтересів клієнту банку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, 02 листопада 2012р. між
Публічним акціонерним товариством
«Банк «Таврика» та ОСОБА_2 було
укладено договір банківського
строкового вкладу «Море відсотків»
№МК7995 % в кінці терміну, виплата через
касу банку. За цим договором
відповідач прийняв від позивача
грошові кошти у розмірі 299230,00грн.
строком зберігання до 01 лютого 2013р. з
відсотковою ставкою 27,00 % річних (а.с.5-7).

Постановою Правління НБУ від 20 березня
2013 року № 97 відкликано банківську
ліцензію ПАТ «Банк «ТАВРІКА» (а.с.32).

На підставі даної постанови НБУ,
виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення № 17 від 20 березня 2013
року про починання процедури
ліквідації ПАТ «Банк «ТАВРІКА» (а.с.17).

Матеріали справи містять копію
протоколу засідання правління БАНКу
від 23 листопада № ПР/23/11/1012/01, з якої
вбачається, що, з посиланням на
Постанову НБУ від 23 листопада 2012 року
№ 906, з 16 год 50 хв, БАНК припиняє
будь-які операції з клієнтами (а.с.26).

Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» від 23 лютого 2012 № 4452-VI,
із змінами (далі - Закон) під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.6 ст.36
Закону, обмеження, встановлене пунктом
1 частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо
виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників. Зазначені виплати
здійснюються в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом.

Отже, згідно з ч.1 ст.26 Закону, Фонд
гарантує кожному вкладнику банку
відшкодування коштів за його вкладом.
Фонд відшкодовує кошти в розмірі
вкладу, включаючи відсотки, нараховані
на день прийняття рішення Національним
банком України про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних та
початку процедури виведення Фондом
банку з ринку, але не більше суми
граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами, встановленого на
дату прийняття такого рішення,
незалежно від кількості вкладів в
одному банку. Сума граничного розміру
відшкодування коштів за вкладами не
може бути меншою 200000 гривень.
Зобов'язання з виплати відсотків за
вкладами, нарахованих під час
здійснення тимчасової адміністрації,
задовольняються відповідно до
черговості, встановленої пунктом 4
частини першої статті 52 цього Закону.

Судом встановлено, що 13 березня 2013р.
через уповноважений банк АТ
«Імексбанк» позивачем за рахунок
коштів Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб було отримано грошову
суму у розмірі 200000,00грн., з яких
189404,31грн. - сума вкладу, 10595,69грн. - сума
відсотків, нарахованих до 20 грудня 2012р.,
що не заперечувалося позивачем.

20 березня .2013р. Виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на підставі Постанови Правління
Національного банку України від 20
березня 2013р. № 97 «Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ
«Банк «Таврика» (а.с.32), прийнято
рішення № 17 про початок здійснення
процедури ліквідації ПАТ «Банк
«Таврика», а рішенням від 20 березня 2013р.
№18 призначено уповноважену особу
Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк
«Таврика» - начальника відділу
тимчасової адміністрації та
ліквідації неплатоспроможних банків
Фонду Соловйову H.A.(а.с.33).

Судом встановлено, що станом на 29
березня 2013р. залишок коштів за
Депозитним договором, з урахуванням
виплаченої відповідачу суми у розмірі
200000,00грн., складає 119115,66грн., з яких 109825,69
грн. - сума вкладу, 9289,97грн. - сума
відсотків, нарахованих з 21 грудня 2012р.
по 20 березня 2013р., що підтверджується
довідкою уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію банку Соловйової H.A. за
вих.11-01/1405 від 01 квітня 2013р. (а.с.17).

Так, згідно з п.2 ч.1, 5, 6 ст.77 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» та положень ст.44 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» банк може бути
ліквідований у разі відкликання
Національним банком України
банківської ліцензії з власної
ініціативи або за пропозицією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб.
Національний банк України не пізніше
дня, наступного за днем прийняття
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію банку,
повідомляє про це банк та надсилає
рішення до Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб. Фонд гарантування
вкладів фізичних осіб у день отримання
рішення Національного банку України
про ліквідацію банку набуває прав
ліквідатора банку та розпочинає
процедуру його ліквідації відповідно
до Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, з дня прийняття рішення
про відкликання ліцензії та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію наступають певні правові
наслідки, у тому числі припиняється
нарахування процентів, діяльність
банку завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій, закриттям кореспондентських
рахунків банку, діючим залишається
тільки рахунок, відкритий банку для
здійснення ліквідаційної процедури.

Крім цього, згідно п.4 ч.1 ст.48 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» уповноважена
особа Фонду складає реєстр
акцептованих вимог кредиторів та
здійснює заходи щодо задоволення вимог
кредиторів.

Відповідно до п.1,2 ч.5 ст. 49 зазначеного
Закону, протягом 20 днів з дня
затвердження реєстру акцептованих
вимог кредиторів, уповноважена особа
Фонду письмово сповіщає кредиторів про
акцептування їх вимог, а також, щотижня
публікує оголошення про день і місце,
де можна ознайомитися з реєстром
акцептованих вимог кредиторів, та про
дату затвердження цього реєстру
виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно з ч.9 ст. 111 Цивільного кодексу
України виплата грошових сум
кредиторам юридичної особи, що
ліквідується, у тому числі за
податками, зборами, єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та іншими
коштами, що належить сплатити до
державного або місцевого бюджету,
Пенсійного фонду України, фондів
соціального страхування, провадиться у
порядку черговості, встановленому
статтею 112 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 112 Цивільного кодексу
України встановлено черговість
задоволення вимог кредиторів: 1) у першу
чергу задовольняються вимоги щодо
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров*я
або смертю, та вимоги кредиторів,
забезпечені заставою чи іншим
способом; 2) у другу чергу
задовольняються вимоги працівників,
пов'язані з трудовими відносинами,
вимоги автора про плату за
використання результату його
інтелектуальної, творчої діяльності; 3)
у третю чергу задовольняються вимоги
щодо податків, зборів (обов'язкових
платежів); 4) у четверту чергу
задовольняються всі інші вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб», кошти, одержані в
результаті ліквідації та реалізації
майна банку, спрямовуються
уповноваженою особою Фонду на
задоволення вимог кредиторів у
відповідній черговості. Відповідно до
п.4 ч.1 ст.52 Закону, позивача визнано
кредитором четвертої черги.

У разі наявності вимог до банку, щодо
якого застосована ліквідаційна
процедура, Закон передбачає певний
спосіб захисту прав такого кредитора,
який зобов'язаний заявити
уповноваженій особі Фонду на
ліквідацію банку про свої вимоги до
банку, які уповноважена особа у разі їх
підтвердження акцептує та відносить до
певної черги погашення.

Листом № 1478/4 від 11 липня 2013р.
уповноважена особа Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб на ліквідацію
ПАТ «Банк «Таврика» повідомила
позивача, що відповідно його заяви про
визнання вимог кредитора від 15 квітня
2013р., включена до реєстру акцептованих
вимог кредиторів та підлягає
задоволенню в сумі 119118,55грн., згідно до 4
черговості, відповідно до ч.1 ст.52
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
(а.с.18).

Суд першої інстанції, відмовляючи у
стягненні з відповідача відшкодування
збитків завданих внаслідок
неповернення банківського вкладу у
строк, передбачений Депозитним
договором, правильного зазначав, що
згідно з ч.5 п.З ст.36 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб під час тимчасової адміністрації
не здійснюється нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань перед
кредиторами та зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Доводи апеляційної скарги стосовного
того, що БАНК на даний час не
ліквідовано, тому не вбачається
підстав для відмови у виплаті
депозитних коштів, не приймаються до
уваги, оскільки за матеріалами справи
розпочата процедура ліквідації БАНКу;
постановою НБУ відкликано банківську
ліценцію; БАНКом припинено здійснення
банківських операції з клієнтами.

Безпідставними є посилання в
апеляційній скарзі на те, що Постанова
НБУ № 548 від 20 грудня 2012 року,
на підставі якої в ПАТ «Банк «Таврика»
запроваджено тимчасову адміністрацію,
не має юридичної сили з тих підстав, що
постанова не зареєстрована і
Міністерстві юстиції України.

Даних про те, що вказана постанова НБУ
в установленому законом порядку
визнана недійсною суду не надано.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про відмову у позові.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги, доводи якої
правильність висновку суду першої
інстанції не спростовують і на його
правильність не впливають.

Керуючись ст..ст.303,307,308, 313 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 30 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: