Справа № 182/1828/13-ц
Провадження № 2/0182/236/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.02.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

представника позивача Михнюка О.А.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Нікополі
цивільну справу за позовом Приватного
підприємства „Таврія" до ОСОБА_3,
Фермерського господарства „Скорук
М.А.", Управління Держземагенства у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області, третя особа
- Товариство з обмеженою
відповідальністю „Дніпропетровська
обласна земельна агенція", про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, скасування його державної
реєстрації, визнання поновленим
договору оренди землі, зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів, в якому
просить визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки, загальною
площею 8,9212 га, укладеного між
Фермерським господарством „Скорук
М.А." і ОСОБА_3, та скасувати його
державну реєстрацію; визнати договір
оренди земельної ділянки, загальною
площею 8,9212 га, укладений 09.02.2007 року між
Приватним підприємством „Таврія" та
ОСОБА_3, поновленим та зобов'язати
останнього вчинити дії щодо укладення
з ПП „Таврія" додаткової угоди,
передбаченої ст.33 Закону України „Про
оренду землі".

В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач посилається на
наступне. До 23.03.2012 року, за договором
оренди від 09.02.2007 року, ПП „Таврія"
користувалось земельною ділянкою, яка
належить ОСОБА_3 Однак, всупереч
передбаченого законом переважного
права на поновлення договору оренди
земельної ділянки, відповідач уклав
договір оренди із Фермерським
господарством „Скорук М.А.". Вважає, що
договір оренди між Фермерським
господарством „Скорук М.А." і ОСОБА_3
слід визнати недійсним, відповідно до
ст.15 Закону України „Про оренду землі",
оскільки земельна ділянка знаходиться
в загальному масиві, що
використовувало ПП „Таврія", а межі
земельної ділянки ОСОБА_3 не визначені
та не встановлені, що є істотною умовою
договору оренди. Оскільки договір
оренди між Фермерським господарством
„Скорук М.А." і ОСОБА_3 слід визнати
недійсним, вважає, що, згідно ст.33
Закону України „Про оренду землі", є
підстави для визнання договору оренди
земельної ділянки, загальною площею
8,9212 га, укладеного 09.02.2007 року між
Приватним підприємством „Таврія" і
ОСОБА_3, поновленим та зобов'язати
останнього вчинити дії щодо укладення
з ПП „Таврія" додаткової угоди.

В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити в
повному обсязі. Суду надав пояснення,
згідно письмових пояснень на аркушах
справи № 57-60.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності, проти позову заперечує,
оскільки вважає, що ПП „Таврія" немає
ніякого відношення до договору оренди
між ним та ФГ „Скорук М.А.". Даний
договір від 26.03.2012 року зареєстрований
27.03.2012 року у встановленому законом
порядку, на сьогоднішній день є чинним.
Умови вищевказаного договору оренди
його повністю задовольняють, підстав
для визнання його недійсним немає,
орендну плату від орендаря отримав.
Вважає, що ПП „Таврія" є сторонньою
особою, яка немає права брати участь у
справі про визнання правочину
недійсним, так як не є стороною
договору, законні права та інтереси
якої ними не порушені (а.с.28).

Представник Фермерського
господарства „Скорук М.А." в судовому
засіданні проти задоволення позову
категорично заперечувала, згідно
наданих нею заперечень на аркушах
справи № 30-32.

Представник Управління
Держземагентства у Нікопольському
районі Дніпропетровської області
надав до суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності (а.с.42).

Представник ТОВ
„Дніпропетровська обласна земельна
агенція" у судове засідання не з'явився,
був повідомлений належним чином,
причини неявки суду не відомі.

Вислухавши представників
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
наступного.

В судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_3 на праві
власності належить земельна ділянка,
площею 8, 9212 га, розташована в АДРЕСА_1,
цільовим призначенням - ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, за Державним актом на
право власності на земельну ділянку
Серії ЯА № 187043, виданого 03.03.2006 року на
ім'я ОСОБА_3 на підставі розпорядження
голови Нікопольської районної
державної адміністрації № 85-р-05 від
02.02.2005 року (а.с.39). Як вбачається з акту
відновлення та узгодження меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та Державного акту на право
власності на земельну ділянку Серії ЯА
№ 187043 від 03.03.2006 року, межі земельної
ділянки встановлено (а.с.36), земельній
ділянці присвоєно кадастровий номер №
:01:003:0111 (а.с.39). 09.02.2007 року між ПП
„Таврія" та ОСОБА_3 був укладений
Договір оренди земельної ділянки,
загальною площею 8,9212 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, терміном на п'ять років
(а.с.4). Договір зареєстрований у
Нікопольському відділі ДРФ центру ДЗК,
про що в Державному реєстрі земель
вчинено запис від 23.03.2007 року за №
09. Строк договору закінчився
23.03.2012 року. Не маючи наміру
продовжувати договір оренди землі з ПП
„Таврія", ОСОБА_3 надіслав ПП „Таврія"
заяву з проханням після збору врожаю 2011
року не займати земельну ділянку,
згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку Серії ЯА
№ 187043 (а.с.33). Ця заява була отримана ПП
„Таврія" 15.08.2011 року вхід. № 64. Позивач в
обґрунтування позову додав до позову
лист-повідомлення від 10.02.2012 року № 46,
згідно якого ОСОБА_3 повідомлявся про
переважне право позивача на укладення
договору оренди на новий строк та намір
скористатись своїм переважним правом,
про що надсилався проект додаткової
угоди (а.с.6,7). Однак доказів отримання
ОСОБА_3 вказаного листа-повідомлення та
проекту додаткової угоди позивач суду
не надав. Тому посилання позивача на те,
що ОСОБА_3, не надавши заперечень на
лист-повідомлення, погодився на
продовження оренди земельної ділянки є
безпідставними.

Крім того, допитана в
судовому засіданні в якості свідка
ОСОБА_4, яка була уповноважена
власником ПП „Таврія" роз"яснювати
пайовикам умови укладення нових
договорів та оформляти такі договори
та додаткові угоди на продовження
строків оренди, також не змогла
підтвердити факт отримання ОСОБА_3
додаткової угоди та повідомлення ПП
„Таврія". Натомість вона пояснила, що
ОСОБА_3 взагалі не бажав їх слухати і
нічого в них не брав. Тому вони не
змогли вручити йому проект додаткової
угоди і роз"яснити умови такої угоди.
Тільки навздогін кричали йому, але він
їх не слухав.

26.03.2012 року ОСОБА_3 уклав
договір оренди спірної земельної
ділянки із Фермерським господарством
„Скорук М.А." (а.с.34, 35). Зазначений
договір 27.03.2013 року був зареєстрований
у відділі Держземагентства у
Нікопольському районі, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 27.03.2012 року за № 04093.

Враховуючи викладене, суд
вважає, що, оскільки згоди ОСОБА_3 на
продовження договору оренди з ПП
„Таврія" не було, що підтверджується
заявою - попередженням Орендодавця
(а.с.33), заздалегідь направленою на ПП
„Таврія", та укладенням договору
оренди із іншим орендарем, то посилання
позивача на положення статті 33 Закону
України „Про оренду землі", яке
передбачає випадки продовження
орендарем користування земельною
ділянкою за відсутності
заперечення-повідомлення орендодавця
в місячний строк після закінчення
договору оренди про заперечення у
поновленні договору оренди землі як
мовчазну згоду на його поновлення, є
безпідставними.

Відповідно до ст.627 ЦК
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Ст.41 Конституції України
гарантує громадянину право
розпоряджатися своєю власністю.

Посилання позивача на
знаходження земельної ділянки у
загальному масиві та незаконність
складання акту визначення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), який є невід'ємною
частиною договору, не може бути
прийнято до уваги, оскільки доказів
того, що суміжні власники
уповноважували його представляти їх
інтереси при визначенні меж земельної
ділянки, в тому числі оспорювати їх
встановлення, суду не представлені.
Сама незаконність складання акту
визначення меж земельних ділянок, на
яку позивач вказує, посилаючись на ст.15
Закону України „Про оренду землі" та як
на підставу визнання недійсним
договору оренди землі, укладеного між
Фермерським господарством
„Скорук М.А." і ОСОБА_3, стороною якого
позивач не є, не порушує права позивача,
а тому підстав для задоволення вимог
про визнання недійсності договору та
скасування його державної реєстрації
немає.

Враховуючи викладене, суд
вважає за необхідне у задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.10, 11, 15, 60, 209,
212-215, 218 ЦПК України, ст.15, 20, 33, 35 Закону
України „Про оренду землі", -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову
Приватного підприємства „Таврія" до
ОСОБА_3, Фермерського господарства
„Скорук М.А.", Управління
Держземагенства у Нікопольському
районі Дніпропетровської області,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю „Дніпропетровська
обласна земельна агенція", про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, скасування його державної
реєстрації, визнання поновленим
договору оренди землі, зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

На рішення суду може
бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал