"27" листопада 2014 р.
Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
Вишгородський районний суд Київської
області в складі

головуючого – судді ОСОБА_1,при
секретарі ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді скаргу ПАТ «КБ
«Південкомбанк» на постанову
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Солом’янського районного управління
юстиції в м. Києві по відкриття
виконавчого провадження та накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборон його відчуження, стягувач –
ОСОБА_3,

встановив:

представник ПАТ «КБ
«Південкомбанк» звернувся до суду з
даною скаргою і порушує питання про
скасування постанови ВДВС
Солом’янського РУЮ в м. Києві від 31
липня 2014 року про відкриття
виконавчого провадження та постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 31 липня
2014 року, посилаючись на те, що державний
виконавець без законних на те підстав
відкрив виконавче провадження
всупереч вимог п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки з 23 травня 2014 року в ПАТ «КБ
«Південкомбанк» запроваджена
тимчасова адміністрація.

Представник скаржника до
суду не прибув, надіслав клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

Представник ВДВС Солом’янського РУЮ в
м. Києві та стягувач в суді проти скарги
заперечили.

Заслухавши учасників
судового розгляду і дослідивши
матеріали скарги, суд згідно вимог ст.
386 ЦПК України розглянув скаргу і
дійшов наступного.

Встановлено, що виконавчий
лист №363/2442/14-ц виданий 24 липня 2014 року
про стягнення грошового вкладу згідно
депозитного договору та моральної
шкоди у розмірі 500 000 грн. з ПАТ «КБ
«Південкомбанк» на користь ОСОБА_3
знаходиться на виконанні у ВДВС
Солом’янського РУЮ в м. Києві.

Постановою державного
виконавця від 31 липня 2014 року на
підставі заяви стягувача за вказаним
виконавчим листом відкрито виконавче
провадження в порядку ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження» та
накладено арешт на майно боржника
відповідно до вимог ст. 57 Закону
України «Про арешт майна боржника».

Згідно вимог ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

18 серпня 2014 року до ВДВС
Солом’янського РУЮ в м. Києві із заявою
звернувся боржник про повернення
виконавчого документа та скасування
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, посилаючись на те, що
згаданий банк рішенням правління НБУ
від 23 травня 2014 року віднесено до
категорії неплатоспроможних та
запроваджено в ньому тимчасову
адміністрацію.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі
здійснення тимчасової адміністрації
неплатоспроможного банку або
ліквідації банку відповідно до
Закону України "Про

систему гарантування вкладів фізичних
осіб".

19 серпня 2014 року постановою державного
виконавця виконавче провадження
зупинено.

Таким чином оскаржувані
постанови державного виконавця
винесено відповідно до Закону, в межах
його повноважень. Порушення прав чи
свобод заявника судом не виявлено.

Що стосується посилання заявника на
вимоги ч. 5 ст. 36 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» про те, що примусове стягнення
коштів та майна банку, звернення
стягнення на майно банку, накладення
арешту на кошти та майно банку під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється, то зазначена норма
знайшла своє відображення саме в п. 9 ч. 1
ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження».

Державний виконавець в такому випадку
мусить зупинити виконавче провадження
в силу імперативних вимог п. 9 ч. 1 ст. 37
Закону України «Про виконавче
провадження», які є спеціальними для
цих правовідносин.

Підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження та повернення
виконавчого документу державний
виконавець згідно вимог Закону України
«Про виконавче провадження» в даному
випадку не мав.

З цих підстав, мотиви скарги
не можна визнати обґрунтованими, а тому
вона задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 209, 210 і 387 ЦПК
України,

ухвалив:

у задоволенні поданої
скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області протягом 5 днів
з дня її проголошення шляхом подання в
зазначений строк апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд. Якщо
ухвалу постановлено без участі особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом 5 днів з дня
отримання копії цієї ухвали.

Суддя