Справа № 265/4550/14-ц
Провадження № 2/265/2078/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

при секретарі Тушкановій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кадрове
агентство «Азов Персонал Сервіс» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, індексації
невиплаченої заробітної плати та
компенсації за несвоєчасно виплачену
заробітну плату, відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кадрове
агентство «Азов Персонал Сервіс»
(надалі ТОВ «Кадрове агентство «Азов
Персонал Сервіс») про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
індексації невиплаченої заробітної
плати та компенсації за несвоєчасно
виплачену заробітну плату,
відшкодування моральної шкоди, де
зазначив, що з 03.10.2009 року по 04.05.2011 року
перебував у трудових відносинах з
відповідачем. З моменту його
працевлаштування відповідачем при
виплаті заробітної плати не
проводилася передбачена Законом
України «Про індексацію грошових
доходів населення» індексація
заробітної плати. Оскільки на
теперішній час йому не виплачена
заборгованість індексації заробітної
плати з компенсацією, що він вважає
порушенням його трудових прав, тому
просив стягнути із відповідача на його
користь індексацію заробітної плати за
період з 03.10.2009 року по 04.05.2011 року в сумі
23670,23 грн., середній заробіток
(компенсація) за час затримки виплати
заробітної плати з 05.05.2011 року по час
винесення рішення в сумі 61974,08 грн. та
моральну шкоду в сумі 2000 грн.

Ухвалою суду від 28.07.2014 року явка
позивача ОСОБА_1 до судового засідання
була визнана обов'язковою (а.с.28).

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання
не з'явився, незважаючи на отримання
ухвали суду про обов'язковість явки,
зазначивши у позовній заяві про
розгляд справи у його відсутності,
позов підтримав, просив його
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Дослідивши письмові матеріали,
оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, даючи оцінку
доводам позивача та запереченням
відповідача, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16
Цивільного кодексу України , кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного
процесуального кодексу України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно із частиною 1 статті 58 ЦПК
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно із частиною 2 статті 59 ЦПК
України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Судом встановлено, що позивач з 03
жовтня 2009 року по 04 травня 2011 року
перебував у трудових відносинах з ТОВ
«Кадрове агентство» Азов Персонал
Сервіс», що підтверджується
відповідними записами в трудовій
книжці.

За цей період ому нараховувалася та
виплачувалася заробітна плата.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
оплату праці" заробітною платою є
винагорода у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про
оплату праці" в період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі ЗУ "Про
індексацію грошових доходів населення"
та Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 р. №
1078.

Індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру.

Структуру заробітної плати визначено у
статті 2 Закону України "Про оплату
праці", якою передбачено існування
основної заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004 р.
№ 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про
індексацію грошових доходів населення"
індексація грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який установлюється в
розмірі 101 відсотка.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України "Про
індексацію грошових доходів
населення", підприємства, установи та
організації підвищують розміри оплати
праці у зв'язку з індексацією за
рахунок власних коштів.

Відповідно до п. 4 «Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.07.2003
року № 1078 індексації підлягають
грошові доходи населення у межах
прожиткового мінімуму, встановленого
для відповідних соціальних і
демографічних груп населення. Частина
грошових доходів, яка перевищує
прожитковий мінімум, індексації не
підлягає. У разі несвоєчасної виплати
сум індексації грошових доходів
громадян провадиться їх компенсація
відповідно до законодавства.

У відповідності до п. 5 «Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.07.2003 року № 1078 у разі підвищення
розмірів мінімальної заробітної плати
…., а також у разі зростання грошових
доходів населення без перегляду їх
мінімальних розмірів місяць, в якому
відбулося підвищення, вважається
базовим при обчисленні індексу
споживчих цін для індексації грошових
доходів населення. Індексація грошових
доходів, отриманих громадянами за цей
місяць, не провадиться. З наступного
місяця здійснюється обчислення
наростаючим підсумком індексу
споживчих цін для проведення подальшої
індексації. У разі підвищення грошових
доходів населення випереджаючим
шляхом з урахуванням прогнозного рівня
інфляції базовим місяцем вважається
місяць, у якому мало місце таке
підвищення. Приклад обчислення суми
індексації у разі підвищення доходів
населення випереджаючим шляхом з
урахуванням прогнозного рівня
інфляції наведено у додатку 5.

На підтвердження своїх позовних вимог
позивач надав розрахунок суми
індексації за період з 03.10.2009 року по
04.05.2011 рік, однак із даного розрахунку
взагалі не вбачається, які місяці є
базовими, якім чином був проведений
розрахунок. Більш того, для проведення
розрахунку позивачем були використані
дані пенсійного фонду України, які не
відображають данні про проведення або
не проведення індексації відповідачем.

Тому суд не приймає даний розрахунок,
як доказ який свідчив би про несплату з
боку відповідача позивачу індексації
заробітної плати, інших доказів, які б
свідчили порушення з боку відповідача
положень «Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.07.2003
року № 1078, суду надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3
та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду жодних
доказів, які свідчили б про те, що
відповідачем були порушені вимоги
діючого законодавства при сплаті
позивачу заробітної плати за вказаний
ним час перебування у трудових
відносинах з ТОВ «Кадрове агентство
«Азов Персонал Сервіс».

У зв'язку з тим, що в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
заборгованості по індексації
заробітної плати з компенсацією
позивачці відмовлено, вимоги про
стягнення моральної шкоди теж
задоволенню не підлягають

У зв'язку із відмовою у задоволенні
позовних вимог, судові витрати по
справі відповідно до ст.88 ЦПК України
стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кадрове агентство
«Азов Персонал Сервіс» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
індексації невиплаченої заробітної
плати та компенсації за несвоєчасно
виплачену заробітну плату,
відшкодування моральної шкоди,
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі в 10-дений строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Мельник І.Г.