Справа № 2-5013/11
Провадження № 4-с/185/58/14
У Х В А Л А

іменем України

06 листопада 2014 року

м.
Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання
Воротник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду скаргу
ОСОБА_1 на дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області ОСОБА_2, заінтересована особа -
ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із скаргою на дії державного
виконавця. В обґрунтування скарги
зазначила, що рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 лютого 2012 року з неї на
користь ОСОБА_3 стягнуто борг за
договором позики. При виконанні цього
рішення державним виконавцем ВДВС
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_2 22.04.2014 року
було складено акт опису та арешту
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою: Дніпропетровська область,
м.Павлоград, вул.Сташкова, 1/1б, та
винесено постанову про призначення
експерта для визначення вартості
майна.

Посилаючись на те, що право власності
на вказане приміщення за нею не
зареєстровано, ОСОБА_1 просила визнати
неправомірними дії державного
виконавця щодо опису та арешту
нежилого приміщення, а також визнати
неправомірними і скасувати акт опису
та арешту майна від 22.04.2014 року і
постанову державного виконавця про
призначення експерта для визначення
вартості описаного майна від 12.05.2014
року.

У судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала скаргу з підстав викладених
у скарзі, просила її задовольнити у
повному обсязі.

Державний виконавець у судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні скарги з підстав того, що
його дії були правомірними та
відповідали діючому законодавству.

Представник заінтересованої особи в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення скарги. Також суду пояснив,
що ОСОБА_1 є власником зазначеного
майна, а тому дії державного виконавця
є правомірними.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що у
задоволенні скарги на дії державного
виконавця слід відмовити за наступних
підстав.

За правилами ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів. Державний
виконавець зобов'язаний вжити заходів
до примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

У судовому засіданні встановлено, що у
провадженні ВДВС Павлоградського МРУЮ
Дніпропетровської області знаходиться
на виконанні виконавчий лист №2-5013
виданий 06 березня 2012 року
Павлоградським міськрайонним судом
Дніпропетровської області про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3Д
суми боргу.

22.04.2014 року державним виконавцем було
складено акт опису та арешту належного
ОСОБА_1 нежитлового приміщення,
розташованого за адресою:
Дніпропетровська область, м.Павлоград,
вул.Сташкова, 1/1б, та 12.05.2014 року
винесено постанову про призначення
експерта для визначення вартості
майна.

Як вбачається з матеріалів справи, за
договором купівлі-продажу нежитлового
приміщення від 17.10.2008 р., ОСОБА_1
придбала нежитлове приміщення,
розташоване за адресою:
Дніпропетровська область, м.Павлоград,
вул.Сташкова, 1/1б. Зазначений договір
посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_4 та зарестровано 17 жовтня 2008 року
у Державному реєстрі правочинів за
№3193143, що підтверджується витягом з
реєстру /а.с. 28-30/.

Згідно зі ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.334 ЦК України (в
редакції, що діяла на момент спірних
правовідносин) право власності на
майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення;
якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності на майно виникає з моменту
такої реєстрації.

Вказані норми встановлюють особливий
порядок виникнення права власності за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.
При цьому, за змістом даних норм,
державна реєстрація договору та
державна реєстрація майна (прав
власності на майно), яка здійснюється
на підставі Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень», не є
тотожними поняттями. Реєстрація
речових прав, на відміну від державної
реєстрації договору, не має
правовстановлюючого значення.

Договір купівлі-продажу, укладений
17.10.2008 року між ОСОБА_1, як покупцем та
Фондом комунального майна
Павлоградської міської ради, як
продавцем, був нотаріально посвідчений
та зареєстрований відповідно до
чинного законодавства в Державному
реєстрі правочинів.

Відповідно до Інструкції про ведення
Державного реєстру правочинів,
затвердженого наказом МЮ України від 18
серпня 2004 року №86/5, який діяв на момент
укладення зазначеного вище договору
купівлі-продажу, державна реєстрація
правочину проводиться нотаріусом
шляхом унесення відповідної
інформації до Державного реєстру
правочинів одночасно з його
нотаріальним посвідченням.

Таким чином, право власності ОСОБА_1 на
нежитлові приміщення, що є предметом
договору, укладеного 17.10.2008 року,
виникло в момент його посвідчення та
державної реєстрації в Державному
реєстрі правочинів.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що державний виконавець при
складанні зазначеного акту та
призначенні експерта для визначення
вартості описаного майна діяв з
додержанням вимог законодавства, тому
підстави для задоволення скарги ОСОБА_1
відсутні.

Керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області ОСОБА_2, заінтересована особа -
ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала суду, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

М. М. Перекопський

Згідно з оригіналом. Суддя
М.М. Перекопський