Справа № 304/1202/13-ц
Провадження № 2/304/15/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 рокум. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Чепурнова В. О.,

при секретарі - Багара Н.М.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

представників відповідачки - ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
розірвання договору купівлі-продажу
овочесховища та повернення його
власнику, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася з первісним позовом
до ОСОБА_5 про визнання права власності
на нерухоме майно, а саме овочесховище
загальною площею 603,15 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
припинення права власності
відповідача на земельну ділянку, на
якій розташоване вказане овочесховище.

До початку розгляду справи по суті
ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд
розірвати договір купівлі-продажу
овочесховища, укладений 24 липня 2008
року, загальною площею 603,15 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1. Крім того
просить зобов'язати ОСОБА_2 повернути
вказане зерносховище йому як власнику.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24
липня 2008 року між ним та ОСОБА_2 був
укладений договір купівлі-продажу
овочесховища, загальною площею 603,15
кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 2.1. та п. 2.2. даного
договору він продав, а ОСОБА_2 купила
вказане овочесховище за ціною 145 221 грн.,
яка була еквівалентна 30 000 доларів США.
Початок розрахунків по даному договору
повинен був проводитися з 24 липня 2010
року по 24 червня 2011 року, ОСОБА_2 повинна
була сплачувати йому щомісяця борг у
гривнях, сума якого повинна
відповідати 2 500 доларів США по
встановленому НБУ офіційному
валютному курсу на день проведення
кожного розрахунку згідно погодженого
графіку. Позивач відповідно до умов
договору протягом 3-х днів передав
ОСОБА_2 овочесховище. Однак ОСОБА_2
порушила умови договору щодо
своєчасного та повного погашення
заборгованості за проданий товар,
повну ціну за товар не сплатила. У
зв'язку з вищенаведеним просить суд
визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування вказаним овочесховищем
та повернути овочесховище власнику -
ОСОБА_5

В судовому засіданні ОСОБА_2 заявила
клопотання про залишення її первісного
позову до ОСОБА_5 без розгляду.

Ухвалою Перечинського районного суду
Закарпатської області від 23 січня 2014
року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
визнання права власності на нерухоме
майно залишено без розгляду (а. с. 115).

В судовому засіданні до початку
розгляду справи по суті представник
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 позов змінив
та просив суд розірвати договір
купівлі-продажу овочесховища,
укладений між сторонами 24 липня 2008
року, загальною площею 603,15 кв. м., що
знаходиться в АДРЕСА_1 та зобов'язати
ОСОБА_2 повернути вказане овочесховище
ОСОБА_5 як власнику.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що вона повністю розрахувалася з
ОСОБА_5 за вказане овочесховище по
договору купівлі-продажу від 24 липня 2008
року, про що свідчать копії розписок,
які вона надала суду.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 24
липня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був
укладений договір купівлі-продажу
овочесховища, загальною площею 603,15 кв.
м., що знаходиться в АДРЕСА_1, за ціною 145
221 гривень, посвідчений приватним
нотаріусом Перечинського районного
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 1646 (а. с.
8-9), а також підписано графік погашення
заборгованості по даному договору
купівлі-продажу (а. с. 62). Дані обставини
визнані сторонами в судовому засіданні
та не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що
овочесховище, що находиться в АДРЕСА_1
належить позивачу ОСОБА_5 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Перечинського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
22 березня 2006 року реєстраційний № 660,
зареєстрованого в КП «Ужгородське
МБТІ» 11 липня 2006 року в книзі №1, номер
запису 70, реєстраційний №8659093 (а. с. 8).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач протягом 3-х днів з моменту
укладення договору купівлі-продажу
передав приміщення овочесховища та
належну до нього земельну ділянку у
користування відповідачки. Дана
обставина визнана сторонами в судовому
засіданні та не оспорюється.

В судовому засіданні також
встановлено, що в той же день - 24 липня
2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був
кладений договір позики грошових
коштів на суму 484 000 гривень, що на день
підписання цього договору за офіційним
курсом НБУ складало суму, еквіваленту
100 000 доларів США, посвідчений приватним
нотаріусом Ужгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за № 2163 (а.
с.60), а також підписано графік погашення
боргу по договору позики (а. с. 63). Дані
обставини також визнані сторонами в
судовому засіданні та не оспорюються.

В якості заперечення на позов ОСОБА_2
надала суду копії боргових розписок, що
були досліджені судом. Відповідно до їх
змісту ОСОБА_5 взяв у ОСОБА_2 гроші, а
саме: від 24 жовтня 2008 року на суму 12 875
гривень (а. с. 10); від 16 жовтня 2008 року на
суму 3 500 доларів США (а. с. 11); від 02
травня 2009 року на суму 20 000 гривень (а. с.
12); від 28 березня 2009 року на суму 20 000
гривень (а. с. 13); від 24 лютого 2010 року на
суму 20 000 гривень (а. с. 14); від 29 січня 2010
року на суму 24 763 гривні (а. с. 15); від 09
травня 2009 року на суму 10 000 гривень (а. с.
16); від 16 травня 2009 року на суму 10 000
гривень (а. с. 17); від 25 березня 2010 року на
суму 15 000 гривень (а. с. 18); 19 вересня 2009
року на суму 6 741 доларів США (а. с. 19); 11
квітня 2009 року на суму 16 000 гривень (а. с.
20).

Відповідачка ОСОБА_2 та її представники
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні
стверджували, що зазначені вище
боргові розписки відносяться до
спірного договору купівлі-продажу і
свідчать про повне та дострокове
виконання відповідачкою ОСОБА_2 своїх
зобов'язань перед ОСОБА_5

Представник позивача - ОСОБА_1 в
судовому засіданні повністю заперечив
той факт, що надані відповідачкою
боргові розписки стосуються спірного
договору купівлі-продажу. В своїх
письмових поясненнях представник
позивача зазначає, що надані
відповідачкою розписки не можуть бути
належним доказом у справі, оскільки не
містять інформації щодо предмета
доказування, а саме належного
виконання договору купівлі-продажу від
24 липня 2008 року. Вважає доведеним той
факт, що між позивачем та відповідачкою
24 липня 2008 року було укладено ще один
договір, а саме договір позики на суму
100 000 доларів США. Саме про погашення
цього боргу свідчать одинадцять
розписок, які надані суду
відповідачкою. В самому тексті
розписок вказано, що відповідачка
погашає борг, а не сплачує гроші в
рахунок виконання договору
купівлі-продажу овочесховища, на
відміну від копій розписок ОСОБА_5, які
надані суду та свідчать про виконання
відповідачкою саме договору
купівлі-продажу в інший час.

Разом з тим, представник позивача
ОСОБА_5 - ОСОБА_1 в судовому засіданні
визнав той факт, що ОСОБА_2 на момент
розгляду даної справи судом сплатила
за договором купівлі-продажу
овочесховища кошти в сумі,
еквівалентній 27 155,10 доларів США,
боргуючи йому таким чином 2 844,90 доларів
США, що дорівнює 23 214,40 гривень за
офіційним курсом НБУ та надав суду з
цього приводу копії відповідних
розписок, які просив приєднати до
матеріалів цивільної справи (а. с. 46-59).

Допитана в якості свідка в судовому
засіданні ОСОБА_8 з приводу обставин
укладення вищезазначених розписок
пояснила суду, що вона була
безпосереднім свідком того, як ОСОБА_2
передавала гроші ОСОБА_5, про що вона
власноручно засвідчила в даних
розписках. Зазначені в розписках
грошові суми передавалися ОСОБА_2
ОСОБА_5 в рахунок погашення
заборгованості по договору позики від
24 липня 2008 року, і ні в якому разі по
договору купівлі-продажу овочесховища.
Про це також свідчить той факт, що
зазначені грошові суми сплачені ОСОБА_2
до моменту початку платежів, які
передбачені в договорі купівлі-продажу
овочесховища, адже він спеціально
укладався з відстроченням платежів на
два роки, а перший платіж по цьому
договору повинен був бути здійсненний
ОСОБА_2 ОСОБА_5 починаючи з 24 липня 2010
року. В той же час погашення
заборгованості по договору позики
ОСОБА_2 повинна була починати з 24 липня
2008 року та закінчити погашення 24 червня
2010 року. Свідок також повідомила, що на
момент розгляду справи в суді ОСОБА_2
сплатила ОСОБА_5 в рахунок погашення
заборгованості по договору
купівлі-продажу овочесховища грошову
суму, яка приблизно дорівнює 27 тисяч
доларів США, однак зазначила, що в цих
розписках точно вказувалося, що гроші
ОСОБА_5 отримував за договір
купівлі-продажу овочесховища. Свідок
також повідомила, що оригінали цих
розписок ОСОБА_5 надав ОСОБА_2, а у себе
залишив лише їх ксерокопії.

У зв'язку із вищенаведеним суд
критично оцінює пояснення ОСОБА_2,
згідно яких, зазначені вище боргові
розписки стосуються виключно
погашення нею заборгованості саме за
спірним договором купівлі-продажу
овочесховища від 24 липня 2008 року,
оскільки в них відсутнє посилання на
те, в погашення якого саме боргового
зобов'язання ОСОБА_5 були отримані
вказані грошові суми, враховуючи
одночасне існування між сторонами двох
боргових зобов'язань - за договором
купівлі-продажу від 24 липня 2008 року (а.
с. 8-9) та договором позики від 24 липня 2008
року (а. с. 63).

Крім того, надані відповідачкою ОСОБА_2
розписки відносяться до періоду часу
починаючи з 24 жовтня 2008 року і до 24
вересня 2010 року, в той час як графіком
погашення боргу по спірному договору
купівлі-продажу початок платежів
визначений датою 24 липня 2010 року і
закінчення - 24 червня 2011 року (а. с. 62), а
сума, яка сплачена відповідачкою за
цими розписками в сумі складає 230596,00
гривень, що на 85375,00 гривень перевищує
ціну овочесховища, яка вказана в
спірному договорі купівлі-продажу від
24 липня 2008 року.

На підставі вищенаведеного суд дійшов
висновку, що надані відповідачкою
ОСОБА_2 в судовому засіданні одинадцять
копій боргових розписок не
відносяться до заявленого в позовних
вимогах предмету доказування, оскільки
відносяться до виконання нею договору
позики від 24 липня 2008 року і відповідно
до ст. 58 ЦПК України не можуть вважатися
належними доказами (а. с. 10-20).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦПК
України суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку
встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до ст. 3 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю» від 19 лютого 1993 року валюта
України є єдиним законним засобом
платежу на території України.

Відповідно до п. «г» ч. 4 ст. 5, ст. 16
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про систему валютного регулювання та
валютного контролю» від 19 лютого 1993
року резидентам заборонено
використовувати іноземну валюту на
території України в якості засобу
платежу без наявності індивідуальної
ліцензії Національного банку України.
В той же час відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК
України сторони можуть визначити
грошовий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті.

В порушення вказаних норм закону
відповідачкою ОСОБА_2 надані суду копії
розписок з виправленнями без уточнень
від 19 вересня 2009 року та від 16 жовтня 2009
року, предметом розрахунків по яких
була іноземна валюта у вигляді доларів
США на суму 6 741 доларів США та 3 500
доларів США відповідно (а. с. 11, 19).

За таких обставин на підставі
вищенаведеного суд дійшов висновку, що
надані в судовому засіданні ОСОБА_2
розписки є неналежними та
недопустимими доказами в розумінні ст.
ст. 58, 59 ЦПК України і не можуть бути
взяті до уваги судом з цих міркувань.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 655 ЦК України закріплює
законодавче визначення договору
купівлі-продажу, згідно з яким одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору
купівлі-продажу є умови про предмет та
ціну.

Ціна товару - це грошова сума, яка
підлягає сплаті покупцем за одержану
від продавця річ.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна
в договорі встановлюється за
домовленістю сторін.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК
України) оплата товару за договором
купівлі-продажу здійснюється після
його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до п. 2 ст. 692 ЦК України
покупець повинен виконати свій
обов'язок щодо оплати одразу в повному
обсязі, тобто сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього
положення, застосувавши розстрочення
платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

З урахуванням вищенаведеного суд
дійшов висновку, що за своєю правовою
природою договір купівлі-продажу від 24
липня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 є договором купівлі-продажу
товару в кредит із розстроченням
платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 695 ЦК України
істотними умовами договору про продаж
товару в кредит з умовою про
розстрочення платежу є ціна товару,
порядок, строки і розміри платежів. У
випадку, якщо договором
купівлі-продажу передбачена оплата
товару через певний час після його
передачі покупцю, покупець повинен
провести оплату в строк, передбачений
договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 695 ЦК України з
моменту передання товару, проданого в
кредит, і до його оплати продавцю
належить право застави на цей товар.

Якщо покупець не виконує свого
обов'язку щодо оплати переданого йому
товару в установлений договором
купівлі-продажу строк, продавець
набуває право вимоги такої оплати (ч. 3
ст. 692 ЦК України), або розірвання
договору з підстав, передбачених ст. 651
ЦК України. Саме таку правову позицію
висловив Верховний Суд України в своїй
постанові у справі № 6-46цс12 від 06 червня
2012 року.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачкою ОСОБА_2 порушена істотні
умови договору купівлі-продажу від 24
липня 2008 року, а саме вона не сплатила у
встановлений договором строк повної
ціни проданого товару, внаслідок чого
позивач був позбавлений того, на що він
розраховував при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 695 ЦК України якщо
покупець не здійснив у встановлений
договором строк черговий платіж за
проданий товар, продавець має право
відмовитися від договору і вимагати
повернення товару.

На підставі наведеного та керуючись ст.
632, 651, 655, 692 ЦК України, постановою
Верховного Суду України від 06 червня 2012
року в справі № 6-46цс-12, ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання
договору купівлі-продажу овочесховища
та повернення його власнику -
задовольнити.

Договір купівлі-продажу овочесховища,
загальною площею 603,15 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Перечинського районного нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі за № 1646 - розірвати.

Овочесховище, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 і належить на праві
приватної власності ОСОБА_5 - повернути
власнику.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: Чепурнов В. О.