Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/4565/14Головуючий у 1-й
інстанції Гонтар А.Л. Суддя-доповідач
27 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мельник
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промислове
житлово-ремонтне підприємство " на
рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 23 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промислове
житлово-ремонтне підприємство " (надалі
- ТОВ «ПЖРП») про відшкодування
матеріальної шкоди завданої майну
фізичних осіб

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2, як
співвласник квартири АДРЕСА_1, яку
04.10.2013 року було залито внаслідок
прориву системи центрального опалення
на горищному приміщенні будинку, який
перебуває на утриманні ТОВ «ПЖРП»,
звернулась до суду із вищезазначеним
позовом, який у подальшому уточнила
(а.с.63) та в якому просила стягнути з
відповідача на її користь матеріальну
шкоду, пов'язану з ремонтом квартири, у
сумі 29 815,0 грн., а також за пошкоджені
меблі 4 644,0 грн., моральну шкоду 5 000,0 грн.,
за експертне дослідження 1 000,0 грн.,
понесені судові витрати у вигляді
судового збору 308,0 грн. та на правову
допомогу 2 000,0 грн.

Рішенням Дружківського міського суду
Донецької області від 23 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ "ПЖРП" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої майну
фізичних осіб задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "ПЖРП" на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду, завдану залиттям
квартири у розмірі 29 815,0 грн., моральну
шкоду в розмірі 2 000,0 грн., за експертне
дослідження 1 000,0 грн., судові витрати у
вигляді судового збору у сумі 308,0 грн.
та витрати на правову допомогу у
розмірі 568,40 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ТОВ "ПЖРП" про стягнення моральної
шкоди у розмірі 3 000,0 грн., матеріальної
шкоди за пошкоджену річ у розмірі 4 644,0
грн., судових витрат на правову
допомогу у розмірі 1 431,60 грн.
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права судом першої
інстанції при його ухваленні,
відповідач ТОВ «ПЖРП» просило рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким визнати ТОВ «ПЖРП»
неналежним відповідачем.

Належним чином повідомлені про час та
місце апеляційного розгляду цієї
справи усі особи, які беруть участь у
справі (а.с.141-143), у судове засідання
27.11.2014 року не з'явились, при цьому,
сторони клопотань про відкладення
розгляду цієї справи апеляційному суду
не подавали.

Відповідач ТОВ «ПЖРП» про причини
неявки свого представника у дане
судове засідання апеляційний суд не
повідомив.

Позивач ОСОБА_2 подала суду клопотання
про розгляд цієї справи апеляційним
судом за її відсутністю (а.с.137, 139),
просила рішення суду першої інстанції
у цій справі залишити без змін.

При вищевикладених обставинах, колегія
суддів апеляційного суду визнала
неповажною причину неявки усіх осіб,
які беруть участь у цій справі, та
ухвалила розглядати дану справу в
апеляційному порядку у даному судовому
засіданні за відсутністю останніх.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
відповідача ТОВ «ПЖРП» не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції,
задовольняючи частково позов позивача
у цій справі, керувався ст. 10-11, 58-60, 88,
212-215, 218 ЦПК України, ст. 22-23, 322, 382, 1166, 1167,
1192 ЦК України, Законом України від
24.06.2004 року № 1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги»,
постановою Пленуму ВСУ № 6 від 27
березня 1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» (із змінами і
доповненнями), «Правилами надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної і гарячої води і
водовідведення», затвердженими
постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630,
«Правилами утримання жилих будинків та
при будинкових територій»,
затвердженими наказом Державного
комітету з питань житлово-комунального
господарства України від 17 травня 2005
року № 76, та виходив з того, що саме ТОВ
«ПЖРП» є належним відповідачем у цій
справі та позовні вимоги позивача
ОСОБА_2, як співвласника вищезазначеної
квартири, є доведеними в частині
матеріальної шкоди, завданої залиттям
квартири у розмірі 29 815,0 грн., моральної
шкоди в розмірі 2 000,0 грн., вартості
експертного дослідження 1 000,0 грн.,
судових витрат у вигляді судового
збору у сумі 308,0 грн. та витрат на
правову допомогу у розмірі 568,40 грн.; і,
навпаки, решта позовних вимог позивача
(щодо моральної шкоди у розмірі 3 000,0
грн., матеріальної шкоди за пошкоджену
річ у розмірі 4 644,0 грн., судових витрат
на правову допомогу у розмірі 1 431,60 грн.)
є недоведеними, а тому в їх задоволенні
відмовлено.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки основані на
доказах, поданих сторонами, та оцінені
судом у відповідності до вимог ст. 212
ЦПК України, до встановлених
правовідносин вірно застосовані норми
матеріального права, відсутні
порушення норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення цієї справи.

Так, судом першої інстанції було
правильно встановлено, що позивач
ОСОБА_2 є співвласником квартири
АДРЕСА_1 (а.с.29-30).

Її квартира розташована на третьому
поверсі чотирьохповерхового будинку
(а.с. 29).

Згідно із актом від 04.10.2013 року (а.с.28)
обстеження зазначеної квартири
позивача, квартиру було залито в
результаті пориву системи
центрального опалення на горищному
приміщенні будинку, внаслідок чого
було пошкоджено майно позивачки,
виявлені сліди залиття у дитячій
кімнаті по усій площі стелі з переходом
на стіни до полу, ламінат на полу
деформований, у кухні залито стеля
загальною площею 10 кв.м., з переходом на
стіни, стіна з правого боку залита від
стелі до полу, ламінат деформований, у
залі залита стеля площею 8 кв.м. з
переходом на стіни, стіна біля
балконної двері залита від стелі до
полу, ламінат деформований.

Фактичні обставини та причина залиття
квартири позивача при вищевикладених
обставинах не спростовувались
відповідачем ТОВ «ПЖРП» у суді першої
інстанції та підтверджені
вищезазначеним актом.

При цьому, судом першої інстанції у цій
справі було правильно встановлено, що
виконавцем послуг з утримання будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1 з 01
жовтня 2008 року (а.с.68-71) є відповідач -
ТОВ "ПЖРП", що підтверджується
договором № 7 від 30 листопаду 2004 року,
який був укладений між Дружківською
міською радою, яка є органом по
управлінню житловим фондом, який
перебуває в комунальній власності
територіальної громади м. Дружківки та
ТОВ "ПЖРП".

Цей факт підтверджується також
рішенням виконавчого комітету
Дружківської міської ради від 13
вересня 2006 року № 985 «Про затвердження
протоколу засідання конкурсної
комісії по проведенню конкурсу по
утриманню житлового фонду та
прибудинкових територій».

Згідно із рішенням виконавчого
комітету Дружківської міської ради від
13 вересня 2006 року № 985 «Про
затвердження протоколу засідання
конкурсної комісії по проведенню
конкурсу по утриманню житлового фонду
та прибудинкових територій»
переможцем конкурсу по утриманню
житлового фонду та прибудинкових
територій визнано ТОВ "ПЖРП".

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України
від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги»
виконавець зобов'язаний, зокрема:
забезпечувати своєчасність та
відповідну якість житлово-комунальних
послуг згідно із законодавством та
умовами договору, в тому числі шляхом
створення систем управління якістю
відповідно до національних або
міжнародних стандартів; здійснювати
контроль за технічним станом
інженерного обладнання будинків,
квартир, приміщень; своєчасно
проводити підготовку жилого будинку і
його технічного обладнання до
експлуатації в осінньо-зимовий період;
утримувати в належному технічному
стані, здійснювати технічне
обслуговування та ремонт внутрішньо
будинкових мереж, вживати заходів щодо
ліквідації аварійних ситуацій,
усунення порушень якості послуг у
терміни, встановлені договором та/або
законодавством; вести облік вимог
(претензій) споживачів у зв'язку з
порушенням порядку надання
житлово-комунальних послуг, зміною їх
споживчих властивостей та
перевищенням термінів проведення
аварійно-відновлювальних робіт;
своєчасно за власний рахунок проводити
роботи з усунення виявлених неполадок,
пов'язаних з отриманням
житлово-комунальних послуг, що виникли
з його вини.

Згідно із додатком до договору від 01
жовтня 2008 року, між Власником -
Дружківською міською радою, що діє на
підставі Закону України «Про місцеве
самоврядування», Балансоутримувачем -
КП "СЄЗ" та Виконавцем - ТОВ «ПЖРП»
відповідно до Положення про порядок
конкурсного відбору підприємств для
утримання житлових будинків і при
будинкових територій, укладено договір
про передачу Власником Виконавцю
житлового фонду для утримання згідно з
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги». Пунктом 1.2
зазначеного договору ТОВ «ПЖРП»
визначено як Виконавець та Виробник
послуг з утримання будинків і
прибудинкових територій (а.с.68-71).

Відповідно до ст. 1 Закону України від
24.06.2004 року № 1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги» утримання
будинків і прибудинкових територій -
господарська діяльність, спрямована на
задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи щодо забезпечення
експлуатації та/або ремонту жилих та
нежилих приміщень, будинків і споруд,
комплексів будинків і споруд, а також
утримання прилеглої до них
(прибудинкової) території відповідно
до вимог нормативів, норм, стандартів,
порядків і правил згідно із
законодавством.

Відповідно до ст. 13 Закону України від
24.06.2004 року № 1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги» послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій - це
прибирання внутрішньо будинкових
приміщень та прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньо будинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо.

Згідно із ч. 2 ст. 21 Закону України від 24
червня 2004 року № 1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги»
виконавець зобов'язаний, зокрема:
забезпечувати своєчасність та
відповідну якість житлово-комунальних
послуг згідно із законодавством та
умовами договору, в тому числі шляхом
створення систем управління якістю
відповідно до національних або
міжнародних стандартів; здійснювати
контроль за технічним станом
інженерного обладнання будинків,
квартир, приміщень; своєчасно
проводити підготовку жилого будинку і
його технічного обладнання до
експлуатації в осінньо-зимовий період;
утримувати в належному технічному
стані, здійснювати технічне
обслуговування та ремонт
внутрішньобудинкових мереж, вживати
заходів щодо ліквідації аварійних
ситуацій, усунення порушень якості
послуг у терміни, встановлені
договором та/або законодавством; вести
облік вимог (претензій) споживачів у
зв'язку з порушенням порядку надання
житлово-комунальних послуг, зміною їх
споживчих властивостей та
перевищенням термінів проведення
аварійно-відновлювальних робіт;
своєчасно за власний рахунок проводити
роботи з усунення виявлених неполадок,
пов'язаних з отриманням
житлово-комунальних послуг, що виникли
з його вини.

П. 32 «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної і гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, обов'язок по
утриманню внутрішньобудинкових систем
теплопостачання, водопостачання,
водовідведення у належному технічному
стані, обов'язок здійснювати їх
технічне обслуговування та ремонт
покладено саме на виконавця. Він же
зобов'язаний проводити два рази на рік
перевірку стану внутрішньобудинкових
систем багатоквартирного будинку із
складенням відповідного акта; узгодити
із споживачем не пізніше ніж за три
робочих дні до проведення планових
робіт всередині житлового приміщення
час доступу до такого приміщення з
наданням йому відповідного письмового
повідомлення.

Зазначеним обов'язкам Виконавця послуг
кореспондують обов'язки споживача
оплачувати послуги в установлені
договором строки; забезпечувати доступ
до мережі, арматури, квартирних засобів
обліку, розподільчих систем
представника виконавця за наявності в
нього відповідного посвідчення: для
ліквідації аварій - цілодобово; для
встановлення і заміни
санітарно-технічного та інженерного
обладнання, проведення технічного і
профілактичного огляду, зняття
контрольних показників квартирних
засобів обліку - згідно з умовами
договору (пункт 30 Правил).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24
червня 2004 року № 1875-IV
внутрішньобудинкові системи - мережі,
арматура на них, прилади та обладнання,
засоби обліку та регулювання
споживання житлово-комунальних послуг,
які знаходяться в межах будинку,
споруди.

Згідно договору №7 від 30 листопаду 2004
року ТОВ "ПЖРП", як виконавець послуг з
утримання житлового будинку,
зобов'язаний здійснювати контроль за
технічним станом санітарно-технічного
та інженерного обладнання будинку,
приміщень, квартир, своєчасно
організовувати проведення підготовки
будинку і його санітарно-технічного та
інженерного обладнання до
експлуатації в зимовий період,
забезпечити утримання внутрішньо
будинкових мереж в належному
технічному стані, здійснювати їх
технічне обслуговування, ремонт (п. 2.3.7).

Відповідно до п. 5.1 «Правил утримання
жилих будинків та при будинкових
територій», затверджених наказом
Державного комітету з питань
житлово-комунального господарства
України від 17 травня 2005 року № 76
система центрального опалення жилого
будинку в опалювальний сезон повинна
працювати безперебійно і
забезпечувати нормативну температуру
повітря у всіх приміщеннях при
мінімальній витраті палива (п. 5.1.1).

Під час технічної експлуатації
системи опалення необхідно регулярно
проводити профілактичні огляди і
поточний ремонт системи; готувати
документацію для своєчасного
проведення капітального ремонту і
вчасно його проводити (а.с.5.1.9).

Згідно із додатком № 2 до п. 2.1.5 цих
Правил періодичність профілактичного
технічного обслуговування системи
центрального опалення в квартирах на
горищах, підвалах (підпіллях), на
сходових клітках встановлена 2 рази на
3-6 місяців.

Згідно додатку 5 до пункту 5.6.1 Правил
орієнтовна тривалість ефективної
експлуатації елементів жилих будинків,
а саме, трубопроводи (стояки) у:
закритих схемах складає - 30 років; у
відкритих схемах - 15 років.

Відповідачем - ТОВ "ПЖРП" не було
надано суду першої інстанції доказів
виконання ним своїх обов'язків щодо
профілактичного технічного
обслуговування системи опалення в
будинку АДРЕСА_1, у тому числі на горищі,
щодо забезпечення утримання системи
опалення в належному технічному стані
станом на час залиття квартири
позивача, своєчасного подання
документів проведення капітального
ремонту, незважаючи на те, що система
опалення знаходилась у незадовільному
стані.

Той факт, що обов'язок щодо
профілактичного технічного
обслуговування системи центрального
опалення покладено саме на виконавця
послуг з утримання будинку, тобто на
відповідача - ТОВ "ПЖРП", представник
останнього у суді першої інстанції не
спростовував. Також цей факт
підтверджується додатком до договору
від 01 жовтня 2008 року (а.с. 67).

На підтвердження розміру заподіяної
матеріальної шкоди 29 815,0 грн. в зв'язку з
пошкодженням її майна (квартири),
позивач надала суду висновок
експертного будівельно-технічного
дослідження № 1271/6 від 29 грудня 2013 року
(а.с.4-34).

Відповідач ТОВ «ПЖРП» не надав суду
першої інстанції доказів, які б
спростовували зазначений розмір
матеріальної шкоди та висновок
експертного дослідження.

Крім того, відповідачем ТОВ «ПЖРП»
клопотання про проведення будь-якої
експертизи, у тому числі щодо
визначення іншого розміру завданої
матеріальної шкоди позивачеві
залиттям квартири при вищевикладених
обставинах, у суді першої інстанції не
заявлялось.

Тому, враховуючи заявлені позивачем
вимоги у цій частині та наявні у справі
докази сторін, тобто з додержанням
вимог ст. ст. 10-11 ЦПК України, суд першої
інстанції правильно й стягнув на
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої залиттям квартири, з
відповідача - ТОВ "ПЖРП" на користь
позивача саме 29 815,0 грн.

В частині стягнення матеріальної шкоди
за пошкоджені речі у сумі 4 644,0 грн.,
позивачці суд першої інстанції
правильно відмовив, оскільки вона не
надала суду першої інстанції доказів
на підтвердження того, що дана річ була
пошкоджена.

Крім того, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що внаслідок
пошкодження квартири позивача,
останній заподіяна моральна шкода,
оскільки залиттям пошкоджено майно
останньої у вигляді квартири, позивач
вимушена була проживати в квартирі, яка
має незадовільний санітарний стан, що
потребувало та потребує від неї
додаткових зусиль для організації
свого життя, в тому числі звернення до
суду за захистом своїх порушених прав.

Однак, суд першої інстанції правильно
вважав розумним, виваженим та
справедливим розмір заподіяної
моральної шкоди 2 000,0 грн.

Що ж стосується доводів представника
відповідача ТОВ «ПЖРП» про те, що
відповідальність за залиття квартири
позивачки треба покласти на
Дружківську міську раду, так як вона
своєчасно не надала кошти на ремонт
системи опалення, то з цим суд першої
інстанції правильно не погодився,
оскільки своєчасність виявлення
несправності, своєчасне повідомлення
про внесення об'єктів до плану
капітального ремонту та якісне
обслуговування системи опалення
покладено на ТОВ "ПЖРП", що вказано у
договорі № 7 від 30 листопаду 2004 року та
його додатку.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених . Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В акті обстеження квартири позивача
від 04 жовтня 2013 року зазначено, що
причиною залиття квартири є порив
системи опалення, яка знаходиться у
незадовільному стані.

Відповідачем - ТОВ "ПЖРП" суду першої
інстанції не було надано у матеріали
цієї справи допустимих доказів
належного виконання ним своїх
обов'язків щодо профілактично
технічного обслуговування системи
опалення в будинку АДРЕСА_1, щодо
забезпечення утримання системи
опалення в належному технічному стані,
зокрема станом на час залиття квартири
позивача.

Доводи апеляційної скарги відповідача
ТОВ «ПЖРП» є такими, що не спростовують
висновків суду першої інстанції, а лише
відображають позицію відповідача,
висловлену останнім у запереченнях на
позов позивача у цій справі та яку він
та представники останнього вважають
такою, що є єдино вірною та єдино
можливою.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК
України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, лише якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК
України, у цій справі відсутні.

Апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК
України, у цій справі відсутні.

Суд першої інстанції розглядав дану
справу з додержанням вимог ст. ст. 10-11,
60-61 ЦПК України, тобто в межах заявлених
позивачем позовних вимог та на
підставі доказів сторін.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень
(ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення відповідача
ТОВ «ПЖРП» від доказування,
передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій
справі відсутні.

Та навпаки, фактичні обставини та
причина залиття квартири позивача у
цій справі не підлягають додатковому
доказуванню в силу вимог ст. 61 ч. 1 ЦПК
України.

ТОВ «ПЖРП» при вищевикладених
обставинах не надав суду першої
інстанції належних, допустимих доказів
в обґрунтування своїх заперечень проти
частини позовних вимог позивача, які
були задоволені за оскаржуємим
рішенням у цій справі, у тому числі щодо
його неналежності, як відповідача у цій
справі, за вищезазначеним позовом
позивача.

ТОВ «ПЖРП» в силу положень свого
Статуту (а.с.86-93) є юридичною особою, яка
здійснює свою діяльність на
комерційній основі на свій ризик.

Непроведення капітального ремонту
будинку, в якому розташована квартира
позивача, Дружківською міською радою у
певні строки через брак коштів, не
звільняє ТОВ «ПЖРП», як виконавця, від
обов'язку своєчасно та належним чином
здійснювати утримання цього будинку та
у тому числі системи центрального
опалення останнього, зокрема шляхом
проведення профілактичного технічного
обслуговування та поточних ремонтів
цієї системи.

Паспорт про готовність до роботи в
опалюваний період 2013-2014 року
вищезазначеного будинку (а.с.84-85) та акт
готовності до опалюваного періоду від
22.07.2013 року (а.с.74) самі по собі нічого не
доказують у цій справі. Оскільки,
залиття квартири позивача виникло
після складення цих документів у
жовтні 2013 року і останні не можуть бути
підставою для підтвердження належного
поточного технічного стану системи
центрального опалення у горищному
приміщенні вищезазначеного будинку
саме станом на день залиття останньої.

Суд першої інстанції розглядав дану
справу з додержанням вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК
України. Проте, відповідач ТОВ «ПЖРП»
не вважав за доцільне скористатись
своїм правом відповідача заявити
клопотання перед судом першої
інстанції про проведення експертизи у
цій справі, яка б встановила, саме
внаслідок чого відбувся прорив системи
центрального опалення у
вищезазначеному будинку.

Крім того, в силу вимог ст. 33 ЦПК України
виключним правом позивача, а не
відповідача (а.с.54-55), є заявляти у цій
справі клопотання про заміну
неналежного відповідача належним.

Однак, позивач у цій справі звернулась
до суду із вищезазначеним позовом саме
до ТОВ «ПЖРП», оскільки вважала саме
його належним відповідачем, що
відповідає вищезазначеним вимогам
закону та фактичним обставинам,
встановленим судом першої інстанції у
цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи
апелянта не ґрунтуються на законі та
доказах, а рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
ухвалено з додержанням вимог ст. ст.
213-214 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, дав їм належну
правову оцінку, а також дослідив надані
сторонами докази і відповідно їх
оцінив. Суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права та прийняв
рішення, яким спір знайшов своє належне
вирішення.

Також суд першої інстанції правильно
вирішив питання про розподіл усіх
судових витрат між сторонами у цій
справі.

За таких обставин, судова колегія не
вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови відповідачу
ТОВ «ПЖРП» у задоволенні його
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції у повному обсязі у цій
справі, останній не має права на
компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_2
судових витрат у вигляді судового
збору на загальну суму 270,88 грн. (а.с.115,
131), понесених ним при подачі зазначеної
скарги до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Промислове житлово-ремонтне
підприємство " відхилити.

Рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 23 червня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте вона може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.