АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/1146/14
Справа: № 642/9232/13-ц
Категорія: стягнення збитків
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Швецової Л.А., Піддубного
Р.М.,

при секретарі: Андрійко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 12
листопада 2013 року по справі за позовом
Акціонерної компанії
«Харківобленерго» до ОСОБА_2 про
стягнення донарахування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач - Акціонерне
товариство «Харківобленерго» (далі: АК
«Харківобленерго») звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, у якому
вказував на те, що відповідач ОСОБА_2
проживає в квартирі № 27 житлового
будинку № 45 по вул. Чеботарській у м.
Харкові та є споживачем
електроенергії, яка надається
енергопостачальником - АК
«Харківобленерго».

03 серпня 2013 року під час перевірки
електроустановки за вказаною адресою,
де проживає відповідач, представниками
АК «Харківобленерго» було виявлено
порушення останнім п.п. 42, 48 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 1357 від 26
липня 1999 року, а саме: факт монтажу
відкритої електропроводки поза
приладом обліку для без облікового
споживання електроенергії.

За вказаним фактом у присутності
споживача ОСОБА_2 представниками
енергопостачальника у відповідності
до п. 53 Правил користування електричною
енергією для населення було складено
відповідний акт № 200029 про виявлені
порушення, від підписання якого
споживач ОСОБА_2 відмовився.

28 серпня 2013 року зазначений акт був
розглянутий на засіданні комісії по
розгляду актів порушення Правил
користування електричною енергією для
населення, згідно рішення якої
споживачу ОСОБА_2 на підставі п.п. 5
пункту 3.1 Методики визначення обсягу
та вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затвердженої
постановою НКРЕ України від 04.05.2006 року
№ 562, з наступними змінами, було
нараховано 9 850,98 грн. в рахунок сплати
вартості не облікованої електричної
енергії за період з 3 лютого по 3 серпня
2013 року, однак у добровільному порядку
сплачувати цю суму, тобто відшкодувати
заподіяні АК «Харківобленерго» збитки
відповідач ОСОБА_2 відмовляється.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач АК «Харківобленерго») просив
суд у примусовому порядку стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на його користь
вищезазначену нараховану суму
вартості не облікованої електричної
енергії, а також судові витрати,
понесені ним по справі.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 12
листопада 2013 року позовні вимоги АК
«Харківобленерго» задоволено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача АК «Харківобленерго»
9 850 грн. 98 коп. в рахунок сплати вартості
не облікованої електричної енергії.

При цьому судом першої інстанції
вирішено й питання судових витрат по
справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Харкова від 19 грудня 2013 року заяву
відповідача ОСОБА_2 про перегляд
ухваленого судом по справі заочного
рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідача
ОСОБА_2 ставиться питання про
скасування зазначеного вище заочного
рішення районного суду та закриття
провадження у справі.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги апелянт ОСОБА_2 посилається на
неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають значення
для справи, та порушення судом норм
матеріального й процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт вказує на те, що він не
погоджується з нарахованою позивачем
сумою за споживання електричною
енергією, позаяк він дійсно самостійно
змонтував відкриту електричну
проводку для освітлення гаражу, проте
ця робота закінчена ним не була і
електропроводка до електромережі
запитана не була.

При цьому він був не згоден з актом про
виявлене порушення, складеним
представниками енергопостачальника 03
серпня 2013 року, позаяк до цього
будь-яких нарікань до нього з боку АК
«Харківобленерго» не пред'являлось,
спожиту електроенергію він завжди
оплачував своєчасно, а здійснене ним
нове підключення електропроводки до
електромережі закінчено ще не було, в
зв'язку з чим це питання він і не
погоджував з енергопостачальником.

При цьому апелянт вказує й на те, що акт
про порушення від 03 серпня 2013 року йому
не вручався та не надано можливості
бути присутнім на засіданні комісії
при розгляді цього порушення, оскільки
повідомлення про розгляд комісією його
питання, як і всі документи (акт про
правопорушення, виклик на комісію) він
отримав поштою тільки 24 листопада 2013
року, тобто вже після розгляду справи
судом, чим були порушені його права на
захист своїх інтересів.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, судова колегія
не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК| України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу|, якщо| визнає, що| суд
першої інстанції ухвалив|постановивши|
рішення з додержанням| вимог|
матеріального і процесуального| права.

Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється виключно на засадах
змагальності сторін, при цьому суд
розглядає цивільні справи не інакше як
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Правові, економічні та організаційні
засади діяльності в електроенергетиці
визначаються Законом України «Про
електроенергетику», який регулює
відносини, пов'язані з виробництвом,
передачею, постачанням і використанням
енергії, забезпеченням енергетичної
безпеки України, конкуренцією та
захистом прав споживачів і працівників
галузі.

Відповідно до ст. 26 вищезазначеного
Закону споживання енергії можливе лише
на підставі договору з
енергопостачальником.

Споживач енергії зобов'язаний
додержуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.

Безпечну експлуатацію енергетичних
установок споживача та їх належний
технічний стан забезпечує сам
споживач.

Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною і
тепловою енергією згідно із
законодавством України.

Правила користування електричною і
тепловою енергією для населення
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ст. 27 Закону України «Про
електроенергетику» правопорушення в
електроенергетиці тягне за собою
встановлену законодавством України
цивільну, адміністративну і
кримінальну відповідальність.

Правопорушеннями в електроенергетиці,
зокрема є:

крадіжка електричної і теплової
енергії; самовільне підключення до
об'єктів електроенергетики і
споживання енергії без приладів
обліку; порушення правил користування
енергією.

Відносини між громадянами -
споживачами електричної енергії та
енергопостачальниками безпосередньо
регулюються «Правилами користування
електричною енергією для населення»,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999
року, з наступними змінами (далі:
Правила).

Зазначені Правила є обов'язковими для
виконання всіма споживачами і
енергопостачальниками незалежно від
форм власності.

Відповідно до положень пункту 3 Правил
споживання електричної енергії
здійснюється на підставі договору про
користування електричною енергією між
споживачем і енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією.

Права та обов'язки споживача
електричної енергії передбачені п.п. 41,
42 Правил.

Зокрема, споживач електричної енергії
має право на вибір постачальника
електричної енергії; підключення до
електричної мережі у разі виконання
правил користування електричною
енергією; отримання електричної
енергії, якісні характеристики якої
визначені державними стандартами;
якісне обслуговування
енергопостачальником електричних
мереж і приладів обліку.

При цьому, споживач зобов'язаний:

дотримуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору;

забезпечувати належний технічний стан
та безпечну експлуатацію своїх
електроустановок та побутових
електроприладів;

невідкладно повідомляти
енергопостачальника про недоліки в
роботі приладу обліку;

оплачувати спожиту електричну енергію
та здійснювати інші платежі відповідно
до умов договору та цих Правил;

узгоджувати з енергопостачальником
нові підключення та переобладнання
внутрішньої електропроводки,
здійснювані з метою збільшення
споживання електричної потужності.

Відповідальність споживача
електричної енергії передбачена п. 48
Правил.

Так, споживач несе відповідальність
згідно із законодавством, у тому числі,
й за:

порушення правил користування
електричною енергією;

розкрадання електричної енергії у разі
самовільного підключення до
електромереж і споживання електричної
енергії без приладів обліку.

Відповідно до п. 53 Правил у разі
виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем правил користування
електричною енергією, у тому числі
фактів розкрадання електричної
енергії, складається акт, який
підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в
акті робиться позначка про відмову. Акт
вважається дійсним, якщо його
підписали три представники
енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил
розглядається комісією з розгляду
актів, що утворюється
енергопостачальником і складається не
менш як з трьох уповноважених
представників енергопостачальника.

Споживач має право бути присутнім на
засіданні комісії з розгляду актів.

Енергопостачальник повідомляє
споживача не пізніше ніж за 20
календарних днів до дня засідання
комісії про його час і дату.

При цьому сам порядок повідомлення
споживача про час та місце засідання
комісії з розгляду акту про допущені
ним порушення Правилами не визначений.

Рішення комісії з розгляду актів
оформляється протоколом, копія якого
видається споживачу.

У протоколі зазначається інформація
про причетність споживача до порушення
цих Правил.

У разі причетності споживача до
порушення цих Правил у протоколі
зазначаються:

відомості щодо обсягу та вартості
необлікованої електричної енергії;

розрахунок проведених нарахувань з
посиланням на відповідні пункти цих
Правил та затвердженої постановою НКРЕ
від 4 травня 2006 р. N 562 ( z0782-06 ) Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією.

У разі відмови споживача від сплати
вартості необлікованої електричної
енергії енергопостачальник
звертається з позовом до суду.

Як встановлено по справі, відповідач
ОСОБА_2 проживає в квартирі № 27
житлового будинку № 45 по вул.
Чеботарській у м. Харкові та є
споживачем електроенергії, яка
надається енергопостачальником - АК
«Харківобленерго».

Факт порушення споживачем ОСОБА_2
Правил користування електричною
енергією для населення (ПКЕЕН),
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999
року, а саме: самовільне підключення до
електромережі шляхом монтажу
відкритої електропроводки поза
приладом обліку для без облікового
споживання електроенергії
підтверджується актом № 200029 від 03
серпня 2013 року, складеним
представниками АК
«Харківобленерго»енергопостчальника
за участю споживача ОСОБА_2 та
підписаним трьома представниками
енергопостчальника, позаяк споживач
ОСОБА_2 від підписання цього акту
відмовився (а.с. 3-4).

Згідно рішення комісії
енергопостачальника, оформленого
протоколом засідання № 1012 від 28.08.2013
року з розгляду зазначеного Акту
порушення ПКЕЕН, споживачу ОСОБА_2
відповідно до Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами правил
користування електричною енергією,
нараховано до сплати 9 850,98 грн. в
рахунок оплати вартості необлікованої
електричної енергії за період з 3
лютого по 3 серпня 2013 року (а.с. 9), однак
ця сума споживачем ОСОБА_2 не сплачена.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції, приймаючи
оскаржуване рішення, обґрунтовано
задовольнив заявлені позивачем АК
«Харківобленерго» вимоги та примусово
стягнув з відповідача ОСОБА_2 на
користь останнього зазначену грошову
суму в рахунок оплати вартості не
облікованої електричної енергії.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що
він не погоджується з нарахованою
позивачем сумою за споживання не
облікованої електричної енергії,
позаяк самостійно змонтована ним
відкрита електрична проводка була
здійснена для освітлення гаражу й до
електромережі запитана не була, в
зв'язку з чим він був не згоден і з актом
про виявлене порушення, складеним
представниками енергопостачальника 03
серпня 2013 року, то ці доводи апелянта
судова колегія оцінює критично та
відхиляє, оскільки відмовляючись від
підписання цього акту відповідач
ОСОБА_2, будь-яких своїх зауважень чи
заперечень, щодо викладених у ньому
фактів, як те передбачено п. 53
Правил користування електричною
енергією для населення, не вносив і
таких зауважень не мав.

Безпідставними є й посилання апелянта
на те, що акт про порушення від 03 серпня
2013 року йому не вручався та не надано
можливості бути присутнім на засіданні
комісії при розгляді цього порушення,
оскільки повідомлення про розгляд
комісією його питання, як і всі
документи (акт про правопорушення,
виклик на комісію) він отримав поштою
тільки 24 листопада 2013 року, тобто вже
після розгляду справи судом, чим були
порушені його права на захист своїх
інтересів, оскільки як вбачається з
акту № 200029 від 03 серпня 2013 року,
складеного представниками
енергопостачальника за участю
споживача ОСОБА_2, в тексті самого цього
акту зазначено як дату (28.08.2013 року), так
і час та місце розгляду комісією цього
акту про виявлені порушення споживачем
ПКЕЕН.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, письмове повідомлення про час
та місце засідання комісії
енергопостачальника з розгляду акту №
200029 від 03 серпня 2013 року про виявлені
порушення, а також один екземпляр
зазначеного акту направлялись за
адресою відповідача поштою з
рекомендованим повідомленням, однак
адресатом не отримувалися та були
повернуті поштовим відділенням до АК
«Харківобленерго» за закінченням
терміну зберігання,

При цьому судова колегія звертає увагу
й на те, що в процесі розгляду судом
першої інстанції заяви відповідача
ОСОБА_2 про перегляд ухваленого судом
по справі заочного рішення, відповідач
ОСОБА_2 будь-яких належних та
допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК
України, доказів на підтвердження
своїх заперечень проти заявленого до
нього АК «Харківобленерго» позову не
надав, як не надав він таких доказів і
до суду апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_2 є несуттєвими,
рішення суду, прийняте по суті
розглянутого цивільно-правового спору
не спростовують, і не дають підстав для
висновку| про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи| процесуального|
права, які призвели| або| могли
призвести| до неправильного вирішення
справи.

Таким чином, з огляду на викладене та
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: