Справа № 0554/4424/2012
У Х В А Л А

іменем України

06 лютого 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

судді Вірченко
О.М.,

при секретарі Грузновій
О.М.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 про перегляд рішення по
цивільній справі у зв'язку з
нововиявленими обставинами,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про
перегляд рішення по цивільній справі у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
мотивуючи свої вимоги наступним.
Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 03 квітня 2013
року по справі за позовом ТОВ
«Житловик» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за надання
послуг з утримання будинків та
прибудинкових територій, вивезення
ТПВ, інфляційне збільшення суми боргу, 3
% річних від простроченої суми боргу та
за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ТОВ «Житловик» про визнання
заборгованості без договору
незаконною, зобов'язання укласти
договір та зобов'язання відшкодувати
моральну шкоду первинний позов було
задоволено, у задоволенні зустрічного
позову - відмовлено. Вважає, що таке
рішення у відповідності із ст. 361 ЦПК
України підлягає перегляду в зв'язку з
нововиявленими обставинами. Судом
задоволені вимоги ТОВ «Житловик» про
стягнення пені в сумі 3% річних від
простроченої суми боргу в розмірі 234,87
грн. При підготовці к судовому розгляду
по іншій справі, де ОСОБА_1 є
представником відповідача, заявник
дізнався про існування Закону України
«Про тимчасову заборону стягнення з
громадян України пені за несвоєчасне
внесення плати за житлово-комунальні
послуги», яким заборонено нарахування
по розрахунках з 01 жовтня 1996 року та
стягувати з громадян України пеню за
несвоєчасне внесення квартирної плати
за житлово-комунальні послуги». В
зв'язку із наведеним рішення суду в цій
частині не відповідає вимогам
законодавства. Заявник не є
професійним юристом, не міг знати про
вищенаведені норми законодавства.
Просив переглянути рішення
Шахтарського міськрайсуду від 03 квітня
2013 року, скасувавши його, і прийняти
нове судове рішення, задовольнивши
його зустрічний позов.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені
вимоги підтримав, пояснив, що просить
скасувати рішення лише в частині
стягнення штрафних санкцій, в іншій
частині залишити його без змін. Заявник
зазначив, що під час первинного
розгляду справи вони з ОСОБА_2
заперечували проти задоволення
первісного позову в повному обсязі,
тому не ставили питання про
правомірність нарахування пені та
інфляційних витрат. Правовідносини між
сторонами регулюються спеціальними
нормами. Законом України «Про
житлово-комунальні послуги», Типовим
договором про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, затвердженим
Постановою КМУ від 20 травня 2009 року №
529, передбачено лише стягнення пені,
стягнення інфляційних витрат не
передбачено. Законом України «Про
тимчасову заборону стягнення з
громадян України пені за несвоєчасне
внесення плати за житлово-комунальні
послуги», заборонено нарахування пені
з 1996 року по 2011 рік. Вищезазначене є
підставою для перегляду справи та
ухвалення рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення 3 % річних та інфляційного
збільшення.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась,
була належним чином повідомлена про
дату, час та місце розгляду справи.

Представник ТОВ «Житловик» в судове
засідання не з'явився, був належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи.

Судом встановлено наступне.

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 03 квітня 2013
року по справі за позовом ТОВ
«Житловик» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за надання
послуг з утримання будинків та
прибудинкових територій, вивезення
ТПВ, інфляційне збільшення суми боргу, 3
% річних від простроченої суми боргу та
за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ТОВ «Житловик» про визнання
заборгованості без договору
незаконною, зобов'язання укласти
договір та зобов'язання відшкодувати
моральну шкоду первинний позов було
задоволено, у задоволенні зустрічного
позову - відмовлено.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин.

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 361
ЦПК України, є те, що вони існували на
час розгляду справи; ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи; вони входять до
предмету доказування у справі та
можуть вплинути на висновки суду про
права та обов'язки осіб, які беруть
участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Особа, яка звернулась із заявою про
скасування судового рішення, повинна
довести, що у неї не було можливості
представити цей доказ на остаточному
судовому слуханні, а також, що цей доказ
є вирішальним у справі, але зазначені
обставини заявником не доведені.

В обґрунтування заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами ОСОБА_1 посилається на
Закон України «Про тимчасову заборону
стягнення з громадян України пені за
несвоєчасне внесення плати за
житлово-комунальні послуги», про
наявність якого він дізнався після
ухвалення остаточного рішення по
справі.

Така обставина не є нововиявленою в
розумінні ст. 361 ЦПК України. Нормативні
положення, на які посилається заявник
як на нововиявлені обставини,
встановлені прямою нормою закону, є
відомими і доведені до громадського
загалу шляхом встановлених правил
оприлюднення законів та підзаконних
актів.

Крім вказаного, слід зазначити
наступне.

П. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлена відповідальність за
несвоєчасне здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені. Як вбачається з Преамбули
вказаного Закону, він визначає лише
основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки.

Закріплена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
правова норма щодо відповідальності
боржника за несвоєчасне здійснення
оплати за житлово-комунальні послуги у
вигляді пені не виключає застосування
правових норм, установлених ч. 2 ст. 625 ЦК
України. Інфляційне нарахування на
суму боргу за порушення боржником
грошового зобов'язання, вираженого в
національній валюті та трьох відсотків
річних від простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних витрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, тому
ці кошти нараховуються незалежно від
сплати ним неустойки (пені) за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання.

Звертаючись до суду з позовною заявою,
яка уточнювалась під час розгляду
справи, ТОВ «Житловик» просив стягнути
з відповідачів заборгованість за
надання послуг з утримання будинків та
прибудинкових територій, вивезення
ТПВ, інфляційне збільшення суми боргу, 3
% річних від простроченої суми боргу.
Вимога про стягнення пені заявлена не
була. Таким чином, норми Закону України
«Про тимчасову заборону стягнення з
громадян України пені за несвоєчасне
внесення плати за житлово-комунальні
послуги» не повинні застосовуватися
під час розгляду вказаної справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 361-365
ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення по
цивільній справі у зв'язку з
нововиявленими обставинами залишити
без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Донецької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя
О.М. Вірченко