Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03.11.2014 року
Ужгородський міськрайонний
суд

Закарпатської
області

в складі: головуючого - судді: Семерак
І.О.

при секретарі: Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ужгороді
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Машинобудівний завод «Тиса» про
стягнення середнього заробітку та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним
позовом мотивуючи його тим, що він
знаходився у трудових відносинах із
відповідачем на посаді слюсаря з
механоскладальних робіт. 13.06.2014 року
його звільнили з роботи за згодою
сторін.

Вказує, що відповідно до довідки
наданої позивачу відповідачем,
заборгованість по не виплаченій
заробітній платі на час його
звільнення становила 11988,46 грн. Після
його звільнення відповідач
заборгованість не погасив.

У зв'язку з цим, оскільки в
добровільному порядку відповідач
відмовляється виплатити йому вказані
кошти, тому просить стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за період з 14.06.2014 року по
18.08.2014 року в сумі 6594,72 грн., а також
моральну шкоду у сумі 10000 грн.

В судове засідання позивач не з'явився,
водночас від його представника ОСОБА_2
надійшла заява про розгляд справи у їх
відсутності та в якій він позовні
вимоги підтримує. Проти ухвалення
заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, хоча про дату, час і місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно і належним чином, не
повідомив суд про причини неявки, а
тому, в порядку ч.4 ст. 169 ЦПК України,
суд вважає, що справу слід вирішити на
підставі наявних у ній доказів та
постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно довідки наданої відповідачем
за №1/191 від 06.08.2014 року позивач дійсно
працював в ПАТ «Машинобудівний завод
«Тиса».

Відповідно до наказу ПАТ
«Машинобудівний завод «Тиса» №23-к від
13.06.2014 року, було прийнято рішення
звільнити ОСОБА_1 за згодою сторін та
припинення з ним трудового договору із
13.06.2014 року.

З наданого позивачем розрахунку,
заборгованість відповідача перед
позивачем нарахованої та не виплаченої
заробітної плати, станом на 30.07.2014 року
складає 11988,46 грн.

Відповідно до ч.1 ст.47 КзПП України ,
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно
оформлену трудову книжку і провести
з ним розрахунок.

Так, зокрема, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, на
роботодавця покладено обов'язок при
звільненні працівника здійснити
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації в
день його звільнення. Якщо працівник в
день звільнення не працював, то
зазначені суми мають бути виплачені не
пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником
вимоги про розрахунок. Про нараховані
суми, належні працівникові при
звільненні, власник або уповноважений
ним орган повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП, у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно наданого позивачем розрахунку
середньомісячної зарплати за період з
01.06.2013 року по 31.05.2014 року, розмір такої
становить 99,92 грн. за 1 робочий день.

За наведених обставин, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення з відповідача на його
користь середній заробіток, за час
затримки за період з 14.06.2014 року по
18.08.2014 року в розмірі 6594,72 грн.,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню.

Також позивачем ставиться вимога про
стягнення з відповідача на його
користь моральну шкоду, яку він оцінює
в 10000 грн.

Так, згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП,-
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Суд вважає доведеним посилання
позивача на те, що внаслідок того, що
відповідач в день його звільнення аж до
розгляду справи в суді не провів з ним
повний розрахунок, йому заподіяно
моральні страждання, оскільки за весь
цей час він переживав з приводу
існування своєї сім'ї і у зв'язку з цим
змушений був багато в чому собі
відмовляти.

При визначенні розміру моральної шкоди
суд враховує ступінь психологічних
страждань позивача, конкретні
обставини справи та виходить зі
справедливості та розумності, а тому
вважає її доведеною на суму в 1000 грн.

Суд також вважає, що у відповідності до
вимог ст.88 ЦПК України, підлягають до
стягнення з відповідача на користь
держави 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП
України, ст.23 ЦК України, ст.ст. 5, 14,
60, 81, 84, 88, 208, 209, 226, 227, 233, 294 ЦПК
України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Машинобудівний завод «Тиса» про
стягнення середнього заробітку та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Машинобудівний завод
«Тиса» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки з 14.06.2014 року
по 18.08.2014 року у розмірі 6594 (шість тисяч
п'ятсот дев'яносто чотири) гривні 72
копійки, а також 1000 (одна тисяча)
гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Машинобудівний завод
«Тиса» на користь держави 243,60 грн.
судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до Ужгородського
міськрайонного суду протягом десяти
днів з моменту отримання рішення
відповідачем.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги, передбачених ст. 294
ЦПК.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Семерак І.О.