У х в а л а

іменем україни

3 грудня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до державної
установи «Інститут очних хвороб і
тканинної терапії ім. В.П. Філатова
Національної академії медичних наук
України» про відшкодування майнової та
моральної шкоди за касаційною скаргою
державної установи «Інститут очних
хвороб і тканинної терапії ім. В.П.
Філатова Національної академії
медичних наук України» на рішення
апеляційного суду Одеської області від
15 липня 2014 року та касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 28 травня 2013 року та
рішення апеляційного суду Одеської
області від 15 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом, в обґрунтування якого
зазначала, що 6 грудня 1994 року їй у
відділені № 5 науково-дослідницького
інституту очних хвороб та тканинної
терапії ім. Академіка Філатова (нині
Державна установа «Інститут очних
хвороб і тканинної терапії ім..
В.П.Філатова Академії медичних наук
України») проведена операція стосовно
екстракапсулярній екстракції
катаракти, передній вітректомії
задньої склеректомії, під час
проведення якої на 1 год. 30 хв. було
припинено постачання електроенергії,
внаслідок чого у неї трапилась
експульсивна геморагія. У
післяопераційний період у неї стався
рецидив гемовтальма. В подальшому в неї
погіршувався стан зору, 30 червня 2000
року їй було надано статус інваліда І
групи по зору.

Стверджувала, що внаслідок
неправомірних дій працівників
медичного закладу, які не забезпечили
належний хід операції, не надали
кваліфікованої допомоги, вона зазнала
ушкодження здоров'я, фактично
позбавилася зору. Їй протягом багатьох
років необхідно лікуватися, купувати
дорогі ліки, звертатися за допомогою до
психіатра, інших фахівців медицини.

Посилаючись на наведене, неодноразово
уточнюючи позовні вимоги, просила
стягнути з відповідача 200 тис. грн. у
відшкодування майнової шкоди та 550 тис.
грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 28 травня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного
суду Одеської області від 15 липня 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині вирішення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди
скасовано і ухвалено в цій частині нове
рішення про часткове задоволення
позову.

Стягнуто з державної
установи «Інститут очних хвороб і
тканинної терапії ім. В.П. Філатова
Національної академії медичних наук
України» на користь ОСОБА_3 у
відшкодування моральної шкоди
20 тис. грн.

В іншій частині
рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі державна установа
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова Національної
академії медичних наук України»
просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
порушення ним норм матеріального і
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин

Зазначеним вимогам ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 6 грудня 1994 року
ОСОБА_3 у відділені № 5
науково-дослідницького інституту
очних хвороб та тканинної терапії ім.
Ак. Філатова (нині Державна установа
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П.Філатова Академії
медичних наук України») проведена
операція, під час проведення якої на 1
час 30 годин було припинено постачання
електроенергії.

Під час проведення операції у ОСОБА_3
виникла експульсивна геморагія,
рецидив якої стався і в
післяопераційний період.

30 червня 2000 року їй було надано статус
інваліда І групи по зору.

Відмовляючи у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив із
недоведеності позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині вирішення позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди та ухвалюючи в цій частині нове
рішення про часткове задоволення
позову, апеляційний суд виходив із
того, що через бездіяльність
працівників лікувального закладу, яка
виразилася у відсутності автономного
електропостачання в інституті очних
хвороб та збільшенні часу проведення
операції, ОСОБА_3 перенесла нервовий
стрес, тобто зазнала моральні
страждання.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна.

Згідно з ст. 440-1 ЦК УРСР моральна
(немайнова) шкода, заподіяна
громадянину або організації діяннями
іншої особи, яка порушила їх законі
права, відшкодовується особою, яка
заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що
моральна шкода заподіяна не з її вини.

Із змісту наведеної норми вбачається,
що підставами задоволення вимог про
відшкодування моральної шкоди є
встановлення протиправної поведінки
особи, настання шкоди, причинний
зв'язок між діями (бездіяльністю) та
шкідливими наслідками, які настали,
вина завдавача шкоди.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані,
зокрема, встановлюються на підставі
висновків експертів.

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи №326 від 29 жовтня 2012 року
операція, проведена 6 грудня 1994 року,
могла привести до такого стану зору у
позивачки, яке на даний час мається,
дані її історії хвороби не дають
можливості однозначно відповісти на
запитання чи могло відключення від
електропостачання бути причиною
крововиливу. Експульсивна геморагія є
можливим ускладненням любої операції,
пов»язаної з розтином оболонок ока.
Таке ускладнення можливе і без
відключення операційної від
електропостачання.

Відмовляючи в задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що позов недоведений, відсутні
правові підстави для задоволення
позову про відшкодування моральної
шкоди за втрату зору внаслідок
проведеної 6 грудня 1994 року операції
лікарями відповідача.

З таким висновком погодився і
апеляційний суд при розгляді
апеляційної скарги позивачки.

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи №114 від 2 червня 2014 року,
призначеної апеляційним судом,
встановлено прямий причинний зв'язок
між станом зору на лівому оці ОСОБА_3 та
проведеною 06 грудня 1994 року операцією,
що виразилося у виникненні
експульсивної геморагії.

Крім того, експерт дійшов висновку, що
причинного зв'язку між відключенням
електроенергії в операційній під час
операції ОСОБА_3 і станом зору на обох
очах у останньої на теперішній час
немає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про відшкодування моральної шкоди,
апеляційний суд у порушення вимог ч.1
ст.303 ЦПК України залишив поза увагою,
що позивачка пов»язувала спричинення
їй моральної шкоди погіршенням стану
зору внаслідок операційного
ускладнення-експульсивної геморрагії,
а не з нервовим стресом внаслідок
відключення електроенергії.

Згідно з ч.1 ст.339 ЦПК України
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

За таких обставин рішення апеляційного
суду в частині часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди
підлягає скасуванню з залишенням в
силі рішення суду першої інстанції в
цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_3 просила суд стягнути з
відповідача у відшкодування майнової
шкоди 200тис. грн.(а.с.1-2,138 т.1). Проте судом
першої інстанції зазначені вимоги
розглянуті не були. Апеляційним судом
рішення суду першої інстанції
переглядалося в частині вирішення
позову про відшкодування моральної
шкоди.

Зазначені порушення процесуального
закону унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи та є
підставою для скасування судових
рішень в частині позовних вимог про
відшкодування майнової шкоди з
передачею справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги
державної установи «Інститут очних
хвороб і тканинної терапії ім. В.П.
Філатова Національної академії
медичних наук України», ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення апеляційного
суду Одеської області від 15 липня 2014
року в частині часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 до державної
установи «Інститут очних хвороб і
тканинної терапії ім. В.П. Філатова
Національної академії медичних наук
України» про відшкодування моральної
шкоди скасувати, залишити в силі в цій
частині рішення Київського районного
суду м. Одеси від 28 травня 2013 року.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 28 травня 2013 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від
15 липня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до
державної установи «Інститут очних
хвороб і тканинної терапії ім. В.П.
Філатова Національної академії
медичних наук України» про
відшкодування майнової шкоди
скасувати, справу передати в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді:
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко