Справа № 901/2100/12
Провадження № 22ц/779/25/2014
Головуючий у 1 інстанції Шишко О.А.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю.,
Шалаути Г.І.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю апелянта - ОСОБА_2 та його
представника - ОСОБА_3, позивача -
ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про реальний розподіл
будинковолодіння та усунення перешкод
у здійсненні права власності, з
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Богородчанського районного суду від 23
жовтня 2013 року та додаткове рішення
Богородчанського районного суду від 31
жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернулася в
суд із зазначеним позовом та просила
провести реальний розподіл
будинковолодіння по АДРЕСА_1 і визнати
за нею ? частину майна, зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у
користуванні виділеними в порядку
реального розподілу приміщеннями
житлового будинку.

Заявлені вимоги позивач
обґрунтувала тим, що з 6 травня 2003
зареєструвала шлюб із відповідачем і,
крім цього, з 2000 року перебувала з ним у
цивільному шлюбі. Під час перебування у
шлюбі за кошти подружжя розпочали і
завершили будівництво житлового
будинку і приналежних до нього споруд.
Відповідач перешкоджає їй у праві
користування та розпорядження
належним їм обом на праві власності
майном - житловим будинком та
приналежними до нього спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1, тому звернулася
до суду про поділ.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
в суд із зустрічним позовом, просив
визнати за ним право власності на 63, 7%
ідеальної частки будинковолодіння
АДРЕСА_1, який ухвалою Богородчанського
районного суду від 15 жовтня 2013 року
повернуто відповідачу.

Рішенням Богородчанського
районного суду від 23 жовтня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено. Проведено
поділ будинковолодіння по АДРЕСА_1,
відповідно до якого ОСОБА_4 виділено в
житловому будинку та з господарських
будівель і споруд, зокрема: у
цокольному поверсі житлового будинку -
гараж «ІІІ» площею 20,6 кв.м., сходову
клітку «ІV Б» площею 3,5 кв.м., ванну «1-3»
площею 13,6 кв.м., санвузол «1-4» площею 4,6
кв.м.; на першому поверсі житлового
будинку - сходову клітку «V Б» площею 4,3
кв.м., житлову кімнату «1-7» площею 23,5
кв.м., кухню «1-8» площею 16,8 кв.м., кладову
«1-9» площею 5,9 кв.м.; у мезоніні
житлового будинку - коридор «1-11 Б»
площею 5,1 кв.м., житлову кімнату «1-13»
площею 19,6 кв.м., житлову кімнату «1-14»
площею 10,9 кв.м., з господарських
будівель та споруд - стодолу «літера В»
та стайню «літера Г».

ОСОБА_2 виділено у житловому
будинку та з господарських будівель
споруд, зокрема: у підвалі житлового
будинку - кладову «І» площею 3,2 кв.м.,
кладову «ІІ» площею 10,3 кв.м., у
цокольному поверсі житлового будинку -
сходову клітку «IV А» площею 9,8 кв.м.,
кухню «1-1» площею 14,7 кв.м., кладову «1-2»
площею 21,7 кв.м., на першому поверсі
житлового будинку - сходову клітку «V A»
площею 10 кв.м., житлову кімнату «1-5»
площею 16,8 кв.м., житлову кімнату «1-6»
площею 25, 6 кв.м., у мезоніні житлового
будинку - сходову клітку «VI» площею 8,3
кв.м., житлову кімнату «1-10» площею 19,5
кв.м., коридор «1-11 А» площею 5,6 кв.м.,
житлову кімнату «1-12» площею 8,5 кв.м., з
господарських будівель та споруд -
майстерню «літера Б».

Залишено у спільному користування
сторін криницю «літера №1» та огорожу
«літера №2». За відхилення від
ідеальної частки в будинковолодінні в
цілому стягнуто з ОСОБА_2, на
користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в
сумі 22 507, 5 гривень.

Зобов'язано сторони провести
переобладнання в будинку.

Додатковим рішенням Богородчанського
районного суду від 31 жовтня 2013 року
ОСОБА_4 виділено в натурі майно у
житловому будинку та з господарських
будівель і споруд на загальну суму 574338
гривень, що становить 462/1000 або 46,2 %, а
відповідачу - майна на загальну суму
619353 гривні, що становить 538/1000 або 53,8 %.

На рішення від 23 жовтня 2013 року та
додаткове рішення від 31 жовтня 2013 року
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просив
їх скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову ОСОБА_4 у задоволенні позовних
вимог, позовні вимоги в частині
визнання права власності на
будинковолодіння задоволити частково
та визнати за нею право власності на 36,
3% ідеальних частин будинковолодіння, а
за ним залишити право власності на 63,7 %
ідеальних частин будинковолодіння.

Заявлені вимоги апелянт обґрунтував
тим, що позивачка не надала документів
на підтвердження факту виникнення її
права власності на спірне майно. За
даними Державного реєстру правом
власності на спірне майно наділений
тільки він , а позивач цього не оспорює.

Суд помилково вважав, що частки обох у
спільній сумісній власності подружжя є
рівними та необґрунтовано не взяв до
уваги його доводи, що частка позивача є
меншою.

Суд не врахував, що йому 02 жовтня 1994
року виділено земельну ділянку для
будівництва житлового будинку площею
0,08 га та виготовлено на підставі цього
будівельний паспорт на будівництво
житлового будинку. Будівництво будинку
проводилось під час перебування в
шлюбі з першою дружиною ОСОБА_6, з якою
перебував у зареєстрованому шлюбі з 1988
по 2003 рік, за період з 1994 року по 2003 рік
ним було частково проведено будівельні
роботи та споруджено цокольний (перший)
поверх житлового будинку з перекриттям
та придбано цеглу на будівництво
всього житлового будинку. Із позивачем
ОСОБА_4 одружилась тільки у травні 2003
року. Діюче на той час законодавство не
давало можливості визнавати право
власності подружжя на споруджене майно
між особами, які не перебували в
зареєстрованому шлюбі, оскільки норма
закону про набуття права спільної
власності на майно осіб, що перебувають
у фактичних шлюбних відносинах набрала
чинності 01 січня 2004 року і зворотної
сили немає. Оскільки розпочав
будівництво ще в 1994 році, коли
перебував у шлюбі з першою жінкою -
ОСОБА_6, то дана частка - 63,7% у майні ним
набута ще до одруження з позивачкою.
ОСОБА_4 юридично не будучи
співвласником спірного
будинковолодіння передчасно
звернулась з даним позовом

Вислухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
вислухавши апелянта та його
представника які вимоги скарги
підтримали, позивача та її
представника, які вимоги скарги не
визнали, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задоволити частково.

Задовольняючи позову про
реальний поділ домоволодіння по
АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив
із рівності часток подружжя і з
врахуванням висновку експерта виділив
у власність приміщення у житловому
будинку та господарські будівлі.

Однак, колегія суддів вважає, що такі
висновки суду зроблено при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, вони не відповідають
обставинам справи, неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, суд не дав
належної оцінки обставинам справи що є
підставою для його скасування з
ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та
відповідач ОСОБА_2
зареєстрували шлюб 06 травня 2003 року, а
рішенням Богородчанського районного
суду від 20 лютого 2013 року шлюб між ними
розірвано, при цьому зазначено, що з 2010
року припинили спільне проживання.

Виходячи із приписів ст. 60 СК
України, факт реєстрації шлюбу в
державних органах РАЦС тягне за собою
встановлення презумпції виникнення
спільної сумісної власності на майно,
набуте подружжям під час дії
зареєстрованого шлюбу. Дана презумпція
може бути спростована законом або
договором.

Відповідно до п.п. 23, 24 постанови
№11 Пленуму Верховного Суду України
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21.12.2007
року, вирішуючи спори між подружжям
про майно, необхідно встановлювати
обсяг спільно нажитого майна, наявного
на час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. При визначенні майна,
яке підлягає поділу, необхідно
з'ясовувати, коли саме сторони
припинили ведення спільного
господарства, обсяг спільного майна,
нажитого на час припинення ведення
спільного господарства, джерела
придбання цього майна, наявність
боргів подружжя за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї.

Відповідно до змісту ст. 57 СК
України особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є майно, набуте нею,
ним до шлюбу, суд може визнати
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка майно набуте нею, ним за час
їхнього окремого проживання, у зв'язку
з фактичним припиненням шлюбних
відносин.

Тому, суд першої інстанції при
розгляді справи повинен був з'ясувати
доводи відповідача ОСОБА_2, що частину
будинку, зокрема цокольне приміщення з
перекриттям він збудував не тільки до
шлюбу з позивачкою, а й до часу
фактичного проживання, ще за час шлюбу
з першою дружиною.

Відповідно до матеріалів справи, а.с.68
ОСОБА_2 у жовтні 2013 року подав окремий
позов до ОСОБА_4 про визнання за ним
права на 63,7% ідеальної частки
будинковолодіння визначеної
експертом-оцінювачем, виходячи з
вартості зведеної ним до реєстрації
шлюбу з ОСОБА_4 частини будинку -
фундаменту з цокольною частиною та
вартості придбаних ним будівельних
матеріалів за особисті кошти після
припинення ведення спільного
проживання та ведення спільного
господарства у період з 2010 до 20 лютого
2013 років з підстав, передбачених ч.6 ст.57
ЦК України. Зазначений позов просив
об'єднати та розглядати в одному
провадженні з первісним позовом ОСОБА_4
до нього про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2013 року в
об'єднанні позовів в одне провадження
було відмовлено, а зустрічний позов
повернуто.

Після подачі зазначеного позову ОСОБА_2
знову і відкриття провадження у справі
судом ухвалою від 23 жовтня 2013 року
відмовлено у задоволенні клопотання
про зупинення провадження у даній
справі до розгляду його позову про
визнання майна особистою приватною
власністю.

Ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 10
грудня 2013 року задоволено клопотання
ОСОБА_2 про зупинення даного
апеляційного провадження до вирішення
його позову районним судом про
визнання майна особистою приватною
власністю.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 15
жовтня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 03
вересня 2014 року скасовано та ухвалено
нове.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково,
визнано за ним право власності на
цокольне приміщення житловому будинку
АДРЕСА_1.

Колегією суддів на підставі рішення
Порогівської сільської ради від 02
жовтня 1994 року, будівельного паспорту,
виданого на забудову земельної ділянки
забудівнику ОСОБА_2, дозволу на
виконання будівельних робіт та схеми
виносу меж в натурі від 20 березня 1995
року та проекту забудови, свідоцтва про
розірвання шлюбу з ОСОБА_6, пояснень
позивача, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, які частково підтвердила сама
відповідачка встановлено, що позивач
розпочав будівництво спірного
житлового будинку на виділеній йому
земельній ділянці площею 0, 08 га, до
реєстрації шлюбу з відповідачкою. Ним
був залитий фундамент та зведено
цокольне приміщення з перекриттям
будинку під час перебування у шлюбі з
першою дружиною - ОСОБА_6 на виділеній
йому для будівництва земельній ділянці
площею 0,08га згідно розробленого
проекту.

Також встановлено, що сторони
припинили спільне проживання та
ведення спільного господарства у 2010
році (без зазначення точнішого періоду
), чого не заперечувала відповідачка у
судовому засіданні під час розгляду
справи про розірвання шлюбу.

За період окремого проживання з січня
2011 року по грудень 2011 року позивачем
було придбано ряд будівельних
матеріалів для завершення
опоряджувальних та оздоблювальних
робіт, як у цокольному приміщенні, так і
у цілому будинку, вартість придбання
яких на думку колегії згідно долучених
квитанцій за період з лютого по
листопад 2011 року на суму 94493 гривень,
які слід врахувати при визначенні
вартості цокольного приміщення як
приватної власності позивача.

Під час розгляду даної справи, зокрема
17 листопада 2014 року позивач ОСОБА_4
у зв'язку з визнанням цокольного
поверху у спільному будинку власністю
ОСОБА_2 погодила на виділення йому
цього поверху, а решту приміщень по
першому поверсі мезоніну, господарські
приміщення поділити згідно висновку
відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи,
складеного 15 липня 2013 року як другому
співвласнику, які на схемі розподілу
виділені фіолетовим кольором.

Фактично сторонами досягнуто мирової
угоди, яку можливо укласти, однак
позивач і її представник відмовились
це робити письмово, тільки тому, що не
довіряють відповідачу, а вважають, що
такий порядок поділу необхідно
закріпити рішенням суду.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням
обсягу спільно нажитого майна,
наявного на час припинення спільного
ведення господарства, джерела і часу
його придбання, що уже встановлено
рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 15
жовтня 2014 року і не підлягає
доказуванню, позивачу ОСОБА_4 у
власність із будинку по АДРЕСА_1 слід
виділити приміщення відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи, складеного 15 липня 2013 року
як другому співвласнику на першому
поверсі, мезоніні, які на схемі
розподілу виділені фіолетовим
кольором та запропоновані експертом
господарські приміщення.

Відповідачу ОСОБА_2 у власність із
будинку по АДРЕСА_1 виділити у
власність приміщення відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи, складеного 15 липня 2013 року
як першому співвласнику на першому
поверсі та мезоніні, які на схемі
розподілу виділені оранжевим кольором
та цокольне приміщення.

З урахуванням вартості
присудженого майна та частини вже
сплаченого судового збору позивачем
ОСОБА_4 провести розподіл судових
витрат відповідно до ст. 88 ЦПУ України.

Керуючись, 218, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити
частково.

Рішення Богородчанського
районного суду від 23 жовтня 2013 року та
додаткове рішення Богородчанського
районного суду від 31 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_4 задоволити частково.

Виділити ОСОБА_4 у власність із
будинку по АДРЕСА_1 відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи, складеного 15 липня 2013 року
як другому співвласнику на першому
поверсі приміщення, які на схемі
розподілу виділені фіолетовим
кольором сходову клітку VБ площею 4,3 кв.
м вартістю 15733 гривень, житлову кімнату
1-7 площею 23,5 кв.м вартістю 85983 гривень,
кухню 1-8 площею 16,8 кв.м вартістю 61469
гривень, кладову 1-9 площею 5,9 кв. м
вартістю 21587 гривень. Всього приміщень
на першому поверсі площею 50,5 кв.м.
загальною вартістю 184772 гривень.

Виділити ОСОБА_4 у власність із
будинку по АДРЕСА_1 відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи, складеного 15 липня 2013 року
як другому співвласнику на мезоніні
приміщення, які на схемі розподілу
виділені фіолетовим кольором коридор
1-11 Б площею 5,1 кв.м вартістю 17190 гривень,
житлову кімнату 1-13 площею 19,6 кв.м
вартістю 66066 гривень, житлову кімнату
1-14 площею 10,9 кв.м вартістю 36741 гривень,
всього у мезоніні приміщення загальною
площею 35,6 кв. м вартістю 119997 гривень.

Всього по житловому будинку в
цілому приміщень площею 86,1 кв.м
та вартістю 304769 гривень.

Виділити ОСОБА_4 із господарських
будівель і споруд - стодолу під
«літерою В» вартістю 38742 гривень та
стайню під «літерою Г» вартістю 27408
гривень.

Всього господарських приміщень
на суму 66150 гривень.

Частка від загальної вартості
домоволодіння ОСОБА_4, враховуючи ?
частину криниці та огорожі на суму 69464
гривень становить 36,9% .

Виділити ОСОБА_2 у власність із
будинку по АДРЕСА_1 відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи складеного 15 липня 2013 року
підвал, що складається з кладової
площею 3,2 вартістю 6079 гривень, кладової
площею 10,3 кв.м вартістю 26082 гривень,
всього по підвалу загальною площею 13,5
кв.м вартістю 32161 гривень.

Виділити ОСОБА_2 у власність із
будинку по АДРЕСА_1 відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи складеного 15 липня 2013 року
цокольний поверх, що складається із
гаража ІІІ площею 20,6 кв.м, вартістю 65236
гривень, сходової клітки ІV площею 13,3
кв.м вартістю 42118 гривень, кухні 1-1
площею 14,7 кв.м вартістю 46553 гривень,
кладової 1-2 площею 21,7 вартістю 68720
гривень, ванної 1-3 площею 13,6 кв.м
вартістю 43068 гривень, санвузол 1-4 площею
4,6 кв.м вартістю 14567 гривень, всього
приміщень площею 88.5 кв.м. вартістю 280262
гривень.

Виділити ОСОБА_2 у власність із
будинку по АДРЕСА_1 відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи складеного 15 липня 2013 року
як першому співвласнику на першому
поверсі приміщення, які на схемі
розподілу виділені оранжевим кольором
сходову клітку V А площею 10,0 кв.м
вартістю 36588 гривень, житлову кімнату 1-5
площею 16,8 кв.м вартістю 61469 гривень,
житлову кімнату 1-6 площею 25,6 кв.м
вартістю 93666 гривень. Всього приміщень
на першому поверсі площею 52.4 кв.м.
загальною вартістю 191723 гривень.

Виділити ОСОБА_2 у власність із будинку
по АДРЕСА_1 відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи складеного 15 липня 2013 року
як першому співвласнику на мезоніні
приміщення, які на схемі розподілу
виділені оранжевим кольором сходову
клітку VI площею 8,3 вартістю 27977 гривень,
житлову кімнату 1-10 площею 19,5 вартістю
65729 гривень, коридор 1-11А площею 5,6 кв.м
вартістю 18876 гривень, житлову кімнату
1-12 площею 8,5 кв.м вартістю 28651 гривень.
Всього приміщень по мезоніну
загальною площею 41,9 кв.м вартістю 141233
гривень.

Всього по житловому будинку в
цілому приміщень площею 182,8 кв.м та
вартістю 645379 гривень.

Виділити ОСОБА_2 із
господарських будівель і споруд -
майстерню під «літерою Б» вартістю 38425
гривень.

Частка від загальної вартості
домоволодіння ОСОБА_2 враховуючи ?
частину криниці та огорожі на суму 69464
гривень становить 63,1% .

Залишити у спільному
користуванні сторін криницю під
«літерою «№1» вартістю 7614 гривень та
огорожу під «літерою №2» вартістю 131314
гривень.

Для можливості користування
виділеними приміщеннями та ізоляції
цих приміщень зобов'язати ОСОБА_4
влаштувати цегляні перегородки на
сходовій клітці першого поверху та
коридорі-мансарди. Прибудувати сходову
клітку на першому поверсі в кухні.

Демонтувати віконний блок і
замінити його на дверний для
можливості входу з прибудованої
сходової клітки в приміщення. На
мезоніні влаштувати дверний проріз із
прибудованої сходової клітки для
можливості входу у виділені приміщення
мезоніну.

Стягнути з ОСОБА_4 у спеціальний
фонд Державного бюджету України 1935,50
гривень судового збору.

Стягнути ОСОБА_2 у спеціальний
фонд Державного бюджету України 3654
гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Р.Й. Матківський

Судді Я.Ю. Ковалюк

Г.І. Шалаута