У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцина М.М.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши в судовому засіданні
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Тячівського районного суду від 06
вересня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
третьої особи без самостійних вимог
приватного нотаріуса Тячівського
районного нотаріального округу ОСОБА_4,
служби у справах дітей Тячівського РДА,
Леманинець Вячеслава Миколайовича про
визнання договору іпотеки недійсним ,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
третьої особи без самостійних вимог
приватного нотаріуса Тячівського
районного нотаріального округу ОСОБА_4,
служби у справах дітей Тячівського РДА,
Леманинець В.М. про визнання договору
іпотеки недійсним.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 4
серпня 2008 року між відкритим
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_3
укладено іпотечний договір, який
посвідчено приватним нотаріусом
Тячівського нотаріального округу
ОСОБА_4 за № 4306. За умовами договору
іпотеки іпотекодавці передали, а
іпотекодержатель прийняв предмет
іпотеки- житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 На
підставі нотаріально посвідченого
правочину нотаріусом накладено
заборону відчуження, яка посвідчена
під № 4307/32.

Однак за адресою предмета іпотеки
(АДРЕСА_1) зареєстрований та має
фактичне місце проживання малолітній
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є рідним
сином відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Перед укладенням договору іпотеки
нотаріусу було подано документ у
вигляді згоди органу опіки та
піклування рішення виконавчого
комітету Тересв'янської селищною ради
від 16 липня 2008 року за № 60, яким надано
згоду на передачу в іпотеку житлового
будинку з надвірними будівлями і
спорудами в АДРЕСА_1 право користування
яким має малолітній ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і у випадку реалізації
предмета іпотеки малолітній матиме
право проживання в АДРЕСА_2

На заяву про скасування рішення органу
місцевого самоврядування, яким надано
згоду на передачу в іпотеку нерухомого
майна, право власності або право
користування яким має малолітній, було
отримано відповідь Тересв'янської
селищної ради від 14.01.2013 року, з якої
вбачається, що виконкомом
Тересв'янської селищної ради ОСОБА_2
дозвіл на укладення договору іпотеки
житлового будинку не надавався.

Також власник будинку АДРЕСА_2 згоди на
проживання у будинку малолітнього
позивача не давав.

Вважає, що внаслідок неправомірних дій
сторін договору малолітній позивач
залишається без житла, яке являється
єдиним та законним місцем проживання і
таким чином вищезазначений договір
іпотеки, договір про наступну іпотеку у
розумінні наслідків, передбачених
ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 177 СК України ,
ст. 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян та безпритульних дітей» та
ст.18 Закону України «Про охорону
дитинства» вважає недійсним.

Просив визнати недійсним з моменту
його вчинення іпотечний договір від 4
серпня 2008 року відносно житлового
будинку з надвірними будівлями і
спорудами в АДРЕСА_1, який посвідчено
нотаріально приватним нотаріусом
Тячівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 4 серпня 2008 року за № 4306.

Рішенням Тячівського районного суду
від 06 вересня 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 ставить питання про
скасування даного рішення та ухвалення
нового про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне в її
задоволенні відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307, ст. 308
ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 4 серпня 2008 року між
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України», та
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено іпотечний
договір, який посвідчено приватним
нотаріусом Тячівського нотаріального
округу ОСОБА_4 за № 4306.

За умовами договору іпотеки
іпотекодавці передали, а
іпотекодержатель прийняв предмет
іпотеки- житловий будинок з надвірними
спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1
Тячівського району( а.с. 7-10).

На день укладення іпотечного договору
і на даний час в будинку проживала сім'я
ОСОБА_3, в тому числі малолітній ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який є рідним сином
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.( а.с.12-13).

Відповідно до витягу з рішення
виконавчого комітету Тересв'янської
селищної ради від 16 липня 2008 року за №
60, надано згоду ОСОБА_2 на передачу в
іпотеку житлового будинку з надвірними
будівлями і спорудами в АДРЕСА_1
Тячівського району, право користування
яким має малолітній ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, для
придбання кредиту в Тячівському
відділенні ВАТ « Ощадбанк» , з правом
реалізації предмету іпотеки у випадку
невиконання умов договору, за умови
забезпечення малолітнього ОСОБА_2
правом проживання в АДРЕСА_2 ( а.с.14).

Крім того встановлено, що відповідно до
нотаріально посвідченої заяви від
імені ОСОБА_6, останній 15 липня 2008 року
зобов'язався забезпечити житловою
площею за адресою АДРЕСА_2 Тячівського
району малолітнього ОСОБА_2 у разі
відчуження майна, переданого в іпотеку
його батьком ( а.с.16).

А згідно до ксерокопії нотаріально
посвідченої заяви від імені ОСОБА_6,
останній 17 грудня 2012 року заявив, що не
надавав у 2008 році свою згоду на
проживання за адресою АДРЕСА_2, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також немає змоги
забезпечити дитину житлом, так як має
своїх двох малолітніх дітей (а.с. 17).

Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права
дитини», схваленої резолюцією 44-сесії
Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20
листопада 1989 року, ратифікованої
Постановою Верховної Ради України від
27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того здійснюється
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
Держава охороняє і захищає права та
інтереси дітей при вчинені правочини
щодо нерухомого майна. Неприпустимо
зменшення або обмеження прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при вчиненні будь яких правочинів
стосовно жилих приміщень.Орган опіки
та піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
замінюють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів
дітей.Для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Посадові особи органів
опіки та піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при наданні згоди на вчинення
правочинів щодо належного дітям
нерухомого майна.

Посилання апелянта на те, що витяг з
рішення виконавчого комітету
Тересв'янської селищної ради від 16
липня 2008 року за № 60 є підробленим, не
може бути взято до уваги, оскільки факт
підробки документа нічим не
доводиться. Крім того, оригінал даного
витягу з рішення був оглянутий в
судовому засіданні апеляційної
інстанції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
повно і правильно встановив обставини
справи і дійшов вірного висновку, що
позивач не надав належних і допустимих
доказів, які б достовірно стверджували
факт підробок документів, зокрема
вироку суду чи постанови про закриття
кримінального провадження з
нереабілітуючих підстав.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Тож рішення суду першої інстанції
ухвалено з дотриманням норм
матеріального права, воно є законним,
правильним і справедливим, що у
відповідності до ст. 308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, Судова палата у цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від
06 вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді