Справа № 2-2141/12
Провадження № 2/427/11/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2014 року

Свердловський міський суд
Луганської області в складі
головуючого судді Маркової Т.Г.,

При секретарі Гойдіній
Я.О.,

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні м. Свердловська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в обґрунтування якого зазначає, що
05.03.2011 року вона позичила відповідачці
ОСОБА_2 гроші у сумі 4790 гривень строком
до 01.06.2011 року. На підтвердження
укладеного договору відповідачка
надала розписку. У зазначений строк
ОСОБА_2 не повернула борг та усіляко
ухиляється від цього. У зв'язку із цим
їй довелося звернутись за юридичною
допомогою до юриста та понести витрати,
пов'язані з підготовкою позовної заяви
та представництвом інтересів в суді.
Виходячи з цього позивачка просить суд
постановити рішення, яким стягнути з
ОСОБА_2 на її користь суму боргу з
урахуванням трьох процентів річних від
простроченої суми за весь час
прострочення в сумі 4938,82 грн., витрати
по наданню юридичних послуг в сумі 300
грн., а всього 5238,82 грн.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи у її відсутності, наполягає на
задоволенні позову.

Відповідачка у судовому засіданні з
позовними вимогами не погодилася,
посилаючись на те, що фактично вона не
займала вказаної суми у позивачки, а
працювала у неї в якості реалізатора,
не будучи належним чином оформленою,
при цьому речі, які були передані їй на
реалізацію, зберігалися у ОСОБА_1, але
потім вона з донькою забрали у неї
зошит з записами про переданий товар,
та нарахували їй недостачу на
зазначену суму, після чого погрожуючи,
вимусили написати боргову розписку.
Просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази, суд приходить до висновку щодо
часткового задоволення позову,
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно розписки, наданої ОСОБА_2, яка
проживає в АДРЕСА_1, вона 05.03.2011 року
взяла у ОСОБА_1 борг в сумі 4790 гр., які
зобов'язується повернути до 01.06.2011 року
(а.с.5).

Заперечуючи проти позову, відповідачка
зазначала, що вона працювала у
позивачки реалізатором, та їй була
нарахована нестача на вказану суду,
тому, внаслідок примусу з боку
позивачки, вона вимушена була написати
боргову розписку. У зв'язку із цим
Свердловським міським судом до МВ УМВС
України у м. Свердловську направлялось
подання про проведення перевірки по
даному факту, за результатами якого
було прийнято рішення про внесення
даного факту до ЄРДР № 0001909 від
25.05.2013 року за ст. 355 ч.1 УК України (ЖЕО №
3505 від 24.05.2013 року), але за результатами
досудового розслідування СВ
Свердловського МВ УМВС України
зазначене кримінальне провадження за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 355
КК України, закрито на підставі п.1 ч.2
ст. 284 КПК України у зв'язку із
відсутністю складу злочину.

Відповідачка, всупереч вимогам ст.. 60
ЦПК України, не надала суду належних
доказів на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Відповідно до ст. 208 ЦК України, у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у 20 і більше разів
розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що відповідачка
уклала з позивачкою договір позики.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1046, 1050 ЦК
України, за договором позики одна
сторона ( позикодавець) передає у
власність другий стороні (
позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу.

Стаття 625 ЦК України, на яку посилається
позивачка, як на обґрунтування своїх
позовних вимог в частині стягнення 3%
річних, передбачає, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Три процента річних від простроченої
суми, відповідно до розрахунку
позивачки, за період з 01.06.2011 року по
14.06.2012 року складає 365 днів + 13 днів = 378
дні прострочення: 148,82 грн. = (4790 грн.: 365:100
% х 3 % х 378).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що на користь позивачки з відповідачки
слід стягнути 4938, 82 грн.

Вимоги щодо стягнення оплати за
надання юридичних послуг в сумі 300 грн.
не підлягають задоволенню, оскільки
згідно із ч.1 ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безплатної правової
допомоги. З наданої позивачкою копії
квитанції не убачається, що правова
допомога надавалася саме адвокатом або
іншим фахівцем в галузі права а також
за якій конкретно справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідачки на користь позивачки слід
стягнути понесені нею судові витрати у
сумі 214,60 грн.

На підставі ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1 4938.82 гр. та судові
витрати в сумі 214.60 гр., а всього 5153 гр. 42
коп.

В задоволенні решти
позовних вимог відмовити за
необґрунтованістю.

Мотивована частина рішення буде
виготовлена 03.02.2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
через Свердловський міський суд
протягом 10 днів з дня його ухвалення.

Рішення набуває чинності,
якщо протягом вказаного часу не
надійде апеляційна скарга про його
оскарження.

Суддя

Т.Г.Маркова.