Справа № 203/4496/14-ц
Провадження № 2/0203/1357/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 року Кіровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Католікяна М.О.,

при секретарі
Безгіновій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської
ради, треті особи - відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, ОСОБА_2, Управління
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради,
Комунальне підприємство "Жилсервіс-5"
Дніпропетровської міської ради, про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю,

у с т а н о в и в:

08 липня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Дніпропетровської
міської ради, треті особи - відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, ОСОБА_2, Управління
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради, КП
"Жилсервіс-5" Дніпропетровської міської
ради, про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю. Позовні вимоги обґрунтовано
тим, що позивач є наймачем та постійним
мешканцем квартири АДРЕСА_1. Вказана
квартира була отримана родиною
позивача 2003 року на підставі ордеру.
Дотепер з позивачем не укладено
письмового договору найма. Позивач від
2003 року постійно, безперервно і
добросовісно користується квартирою,
що стало причиною його звернення до
суду з позовом про визнання за ним
права власності за набувальною
давністю на неї (а.с.а.с. 2 - 5, 65).

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 (яка водночас є третьою
особою) позов підтримала, а представник
відповідача - заперечувала проти його
задоволення.

Решта осіб до суду не з'явилася, була
повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, третьої особи,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у грудні 2003 року
ОСОБА_2 (третя особа) та її синові
(позивачу) за ордером № 086 було надано
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Дотепер позивач зареєстрований і
постійно мешкає за вказаною адресою.

Від 28.05.2004 р. позивач неодноразово
звертався до відповідача із заявами
про приватизацію спірної квартири,
проте дотепер відповідне рішення
відповідним органом приватизації не
ухвалено (а.с.а.с. 9 - 18).

Таким чином, правовідносини, що виникли
у позивача з приводу спірної квартири,
за своєю природою є правовідносинами з
питань приватизації житла,
урегульованих статтею 345 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК), а спосіб
захисту порушеного права, обраний
позивачем, є невірним.

Так, відповідно до статті 345 ЦК фізична
або юридична особа може набути право
власності у разі приватизації
державного майна та майна, що є в
комунальній власності. Приватизація
здійснюється у порядку, встановленому
законом.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 344 ЦК,
на якій побудував своє звернення
позивач, особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Аналіз статті 344 ЦК дає підстави
вважати, що, новий володілець управі
претендувати на річ виключно в разі,
якщо власник майна тривалий час не
виявляв наміру визнати річ своєю, тобто
погодився з її втратою.

Між тим, територіальна громада
(відповідач), яка є власником спірного
житла, протягом усього часу володіння
та користування позивачем цим житлом
жодним чином не втрачало зв'язки
власника зі своїм майном, обслуговуючи
його, приймаючи за нього відповідні
платежі тощо.

Відтак, підстав для визнання за
позивачем права власності на спірне
нерухоме майно саме у порядку
набувальної давності не існує.

Між тим, це не позбавляє позивача з
дотриманням встановленої
законодавством процедури вирішити
питання з приватизації квартири, у якій
він мешкає.

Керуючись статтями 4 - 11, 18, 57 - 60, 208, 209, 212 -
215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 у позові до Дніпропетровської
міської ради, треті особи - відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, ОСОБА_2, Управління
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради,
Комунальне підприємство "Жилсервіс-5"
Дніпропетровської міської ради, про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю
відмовити.

Рішення набирає законної сили у
порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК
України, і може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його постановлення. У разі якщо
рішення було постановлено за
відсутності особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 19
листопада 2014 року.

Суддя
М.О. Католікян