Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про заборону
самовільного будівництва на земельній
ділянці спільної приватної власності;
за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
незаконним та скасування
розпорядження, відновлення стану
земельної ділянки, припинення перешкод
у користуванні земельною ділянкою за
касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 25 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 9 липня
2014 року,

встановила:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
заборону самовільного будівництва на
земельній ділянці спільної приватної
власності, посилаючись на те, що він є
власником 19/100 житлового будинку, який
розташований в АДРЕСА_1. З 2000 року
відповідачі систематично чинять йому
перешкоди у користуванні належною
частиною жилого будинку і земельною
ділянкою, що фактично призвело до
неможливості проживання у власному
будинку. Рішенням суду між сторонами
було встановлено порядок користування
земельною ділянкою.

Зазначав, що в липні 2000 року
відповідачі самовільно, без його згоди,
перекрили внутрішню частину земельної
ділянки огорожею з сітки-рабиці на
металевих стовпах, а наприкінці квітня
2013 року розпочали самовільне
будівництво 2-х капітальних споруд
господарських будівель: господарську
будівлю (капітального гаражу) на вході
до земельної ділянки, що перекриває
встановлений обов'язковий сумісний
проїзд (прохід) до його частини
земельної ділянки та частини житлового
будинку та господарську будівлю
(капітального сараю) на земельній
ділянці у спільному користуванні майже
в притул до межі визначеної рішенням
суду.

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5
звернулися з зустрічним позовом до
ОСОБА_4, Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації, в якому
просили зобов'язати відповідачів
представити суду оригінали
правовстановлюючих та дозвільних
документів на всі об'єкти самочинного
будівництва по АДРЕСА_1, визнати
самочинними та зобов'язати ОСОБА_4
знести об'єкти самочинного будівництва
вказані в п. 1.4. розпорядження
Дарницької районної у місті Києві
державної адміністрації № 839 від

9 листопада 2005 року «Про затвердження
актів державної приймальної комісії
про прийняття в експлуатацію житлових
будинків, прибудов та господарських
споруд»; зобов'язати ОСОБА_4 відновити
стан земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігти вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав та припинити
вчинення перешкод позивачам у
користуванні земельною ділянкою
спільної приватної власності та
будівлями розташованими на ній.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 25 квітня

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

9 липня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 здійснити
демонтаж самочинно збудованих гаражу і
сараю на земельній ділянці спільної
приватної власності в АДРЕСА_1,
відновити стан земельної ділянки по
вказаній адресі, який існував до
початку незаконного самочинного
будівництва. Зобов'язано ОСОБА_5
здійснити демонтаж огорожі з сітки -
рабиці на металевих стовпах,
встановленої ним на земельній ділянці
спільної приватної власності АДРЕСА_1.
Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 припинити
вчинення перешкод ОСОБА_4 у
користуванні встановленим
обов'язковим проїздом (проходом) до
його частини земельної ділянки та його
частини житлового будинку по земельній
ділянці площею 88 кв.м., де 19 кв.м.
належить ОСОБА_4, залишеній рішенням
Дарницького районного суду м. Києва у
спільному користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_4 в АДРЕСА_1. В іншій частині
позову відмовлено. Зустрічний позов
залишено без задоволення. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_5
просять скасувати ухвалені в справі
судові рішення та передати справу на
новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_4 та відмовляючи ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 в задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, прийшов до правильного висновку,
що право

ОСОБА_4 на користування належною йому
на праві власності земельною ділянкою
відповідачами було порушено, тому
підлягає відновленню шляхом демонтажу
самочинно збудованих споруд та
відновлення стану земельної ділянки.

Рішення суду відповідає нормам ст. ст.
375, 376, 377, 391 ЦК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити, рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 25 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 9 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук