АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2410/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2 Матвієнко М. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Василенко Л. І. УХВАЛА
03 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВасиленко Л.
І.суддівПодороги В. М. , Бородійчука В. Г.
при секретаріВолвенко А. В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 на рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 20 травня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_9 до Коврайської
Другої сільської ради Золотоніського
району Черкаської області про визнання
права власності на земельні ділянки в
порядку спадкування, -
в с т а н о в и л а :
04 квітня 2014 р. ОСОБА_9 звернулась в суд з
позовом до Коврайської Другої
сільської ради Золотоніського району
Черкаської області про визнання права
власності на земельні ділянки в
порядку спадкування.
В обґрунтування заявлених вимог
вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2. помер ОСОБА_10,
після смерті якого залишилось спадкове
майно у вигляді двох земельних ділянок
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 3,04 га кожна розташовані на
території Коврайської Другої
сільської ради Золотоніського району
Спадщину після смерті ОСОБА_10 прийняла
його сестра, а її матір ОСОБА_11, шляхом
фактичного вступу в управління
ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_11 померла.
Вона являється єдиною спадкоємицею,
яка у встановленому законом порядку
прийняла спадщину після смерті матері
- ОСОБА_10, але отримати свідоцтво про
право на спадщину на вказані земельні
ділянки не має можливості, так як
державні акти на право приватної
власності на землю були зареєстровані
та видані у 2002 р. після смерті ОСОБА_10
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу, зокрема у спосіб
Враховуючи викладене позивач просила
суд визнати право власності на
земельну ділянку площею 3,04 га передану
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Коврайської Другої сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області та належала померлому
ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_10 згідно державного
акта на право приватної власності на
підставі рішення Коврайської Другої
сільської ради від 14 січня 2002 р. № 18,6 та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на праві приватної
власності на землю 24 вересня 2002 р. за №
249 за нею в порядку спадкування за
законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.
Визнати право власності на земельну
ділянку площею 3,04 га передану для
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Коврайської Другої сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області та належала померлому 04
березня 2000 року ОСОБА_10 згідно
державного акта на право приватної
виданого на підставі рішення
Коврайської Другої сільської ради від
14 січня 2002 р. № 18,6 та зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на праві
приватної власності на землю 24 вересня
2002 р. за № 249 за нею в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3. її матері ОСОБА_11
Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 20 травня 2014 р. позов ОСОБА_9
задоволено повністю.

Визнано право власності на земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
загальною площею 3,04 га, яка розташована
на території Коврайської Другої
сільської ради, Золотоніського району
Черкаської області та яка належала
померлому ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_10 згідно
державного акта на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЧР № 040132,
виданого на підставі рішення
Коврайської Другої сільської ради від
14.01.2002 р. № 18,6 та зареєстрованого в
книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю 24 вересня
2002 р. за № 249 за ОСОБА_9, в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3. її матері ОСОБА_11

Визнано право власності на земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
загальною площею 3,04 га, яка розташована
на території Коврайської Другої
сільської ради, Золотоніського району
Черкаської області та яка належала
померлому ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_10 згідно
державного акта на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЧР № 040133,
виданого на підставі рішення
Коврайської Другої сільської ради від
14.01.2002 р. № 18,6 та зареєстрованого в
книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю 24 вересня
2002 р. за № 249 за ОСОБА_9, в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3. її матері ОСОБА_11

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_8, посилаючись
на та неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати ухвалити нове рішення яким
визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право
власності на зазначені земельні
ділянки в рівних частинах в порядку
спадкування.

При цьому вказав, що в розгляді справи
вони участі не брали, але даним
рішенням порушені їх права та
обов'язки, оскільки вони являються
рідними внуками померлого ОСОБА_10, так
як їхній, померлий ІНФОРМАЦІЯ_4., батько
- ОСОБА_12 являвся рідним сином
покійному ОСОБА_10

Крім того зазначили, що можливості
оформити спадщину після їхнього діда
ОСОБА_10 не мали, оскільки вони не мали
ні копій ні оригіналів державних актів
на право власності на спірну землю, а
також не знали де вони находяться. Це
стало їм відомо лише з оскаржуваного
рішення.

Також апелянти зазначили, що судом не
взято до уваги довідку Коврайської
Другої сільської ради Золотоніського
району в якій зазначено, що у покійного
ОСОБА_10 є три онуки.

У відповідності до цивільного
законодавства онуки відносяться до
другого ступеня споріднення, а
племінники до третього, отже на думку
апелянтів вони мають переважне право
перед позивачкою на отримання в
спадщину земельних ділянок.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_8,
ОСОБА_9, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення судді в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
суд першої інстанції вважав їх
обґрунтованими. При цьому дійшов
висновку, що ОСОБА_11 фактично прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_10 шляхом
вступу в управління спадковим майном
та спадкодавець фактично була
власником земельних ділянок, але не
зареєструвала своє право відповідно до
вимог законодавства.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, а саме свідоцтвом
про смерть НОМЕР_1 від 06.03.2000 р., що
ІНФОРМАЦІЯ_2. помер ОСОБА_10 а. с. 5.

У відповідності до вимог статей 548, 549 ЦК
УРСР, чинних на час відкриття спадщини,
для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, зокрема якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

З відповіді Золотоніської районної
державної нотаріальної контори від
18.04.2014 р. за № 407/02-14, наданої на запит
суду, вбачається, що після смерті
ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
спадкова справа в нотконторі не
заводилась а. с. 22.

Разом з тим, відповідно до довідки
Коврайської Другої сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області від 02.04.2014 р. за № 29, речі
обіходу і вжитку померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_10 з дня його смерті перейшли в
користування сестри ОСОБА_11

На час відкриття спадщини після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10, ОСОБА_11,
як сестра померлого, у відповідності до
ст. 530 ЦК УРСР, являлась спадкоємцем за
законом другої черги.

Таким чином ОСОБА_11, як спадкоємець за
законом другої черги прийняла спадщину
після померлого брата ОСОБА_10 шляхом
фактичного вступу в володіння
спадковим майном.

Згідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2
від 23.01.2008 р. ОСОБА_11 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 а. с. 6.

У відповідності до свідоцтв про право
на спадщину за законом та відповіді
Золотоніської районної державної
нотаріальної контори від 18.04.2014 р. за №
407/02-14 спадщину після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 прийняла її дочка -
ОСОБА_9 а. с. 22, 30,31.

Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 11.03.2014 р. встановлено факт
родинних відносин, а саме, що ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_11, 1920 р. народження, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідними братом та
сестрою а. с. 14.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 14.05.2014 р. ОСОБА_9
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
земельні ділянки площею 3,04 га і 3,04 га,
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що знаходяться на території
Коврайської Другої сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області та належали померлому
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 її матері ОСОБА_11

Підставою для відмови слугувало те, що
надані ОСОБА_9 державні акти на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЧР № 040132 та ІІ-ЧР № 040133, на ім'я
ОСОБА_10 на підставі рішення
Коврайської Другої сільської ради від
14.01.2002 р. № 18,6 та зареєстровані в книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю 24.09.2002
року за № 249,250, були видані після
смерті власника земель, а отже він за
життя не набув права власності на них а.
с. 29.

В підтвердження заявлених вимог
позивачем надано два державних акти на
право власності на землю, які
знаходились у померлої ОСОБА_11,
відповідно до яких ОСОБА_10 на підставі
рішення Коврайської Другої сільської
ради від 14.01.2002 р. № 18,6 передано у
приватну власність дві земельні
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею по 3,04 га кожна.

При цьому колегія суддів враховує те,
що підставою для отримання наведених
державних актів на право приватної
власності на землю являлись, отримані
ОСОБА_10 за життя, сертифікати на право
на земельні частки (паї).

При вирішенні спору про спадкування
права на земельну частку (пай) основним
документом, що посвідчує таке право, є
сертифікат про право на земельну
частку (пай).

Сертифікати на право на земельну
частку (пай) є дійсними до виділення
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та видачі державного акта
про право власності на землю.

Отже ОСОБА_11 успадкувала після
померлого ОСОБА_10 право на спірні
земельні частки (паї) на підставі
чинних на час відкриття спадщини
сертифікатів на право ОСОБА_10 на
земельні частки (паї), проте за життя не
оформила на себе право власності на
вказані земельні ділянки.

Судова колегія враховує і те, що після
видачі вказаних державних актів на
право приватної власності на земельні
ділянки сертифікати на право ОСОБА_10
на земельні частки (паї) були повернуті
до районної державної адміністрації,
як це вимагалось (абз. 3 п. 3.9 Методичних
рекомендацій щодо порядку передачі
земельної частки (паю) в натурі із
земель колективної власності членами
колективних сільськогосподарських
підприємств і організацій,
затверджених наказом Державного
комітету України по земельних
ресурсах, Міністерства сільського
господарства і продовольства України,
Української академії аграрних наук від
04.06.96 р. N 47/172/48).

Враховуючи, що позивач, як спадкоємиця
ОСОБА_11, в інший спосіб позбавлена
можливості захистити порушене право,
беручи до уваги позицію відповідача -
Коврайської Другої сільської рада
Золотоніського району Черкаської
області, який рішення суду не оскаржив,
а отже погодився з ним, судова колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги позивача.

Беручи до уваги викладене, приведені
вимоги закону судова колегія приходить
до висновку, що посилання апелянтів на
те, що вони не брали участі у справі,
проте суд оскаржуваним рішенням
вирішив питання про їх права та
обов'язки є безпідставним, так як після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10, його син -
ОСОБА_12, який одночасно є батьком
апелянтів, спадщину в установленому
законом порядку не прийняв.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 помер, про що
свідчить наявне в матеріалах справи
свідоцтво про смерть а. с. 54. За життя
ОСОБА_12 з приводу порушення його права
на спадкування після померлого батька
ОСОБА_10 до суду не звертався.

Поряд з викладеним судова колегія
враховує і те, що апелянтами ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 суду будь-яких належних доказів
які б свідчили про те, що вони є
спадкоємцями після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 батька - ОСОБА_12 надано,
також, не було.

Крім того, вимога апелянтів щодо
скасування оскаржуваного рішення та
ухвалення нового рішення, яким визнати
за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 права власності на
спірні земельні ділянки, взагалі не
ґрунтується на вимогах процесуального
законодавства, так як відповідно до ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим у
відповідності до норм ЦПК в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
суду з позовом щодо захисту порушеного,
невизнаного або оспорюваного права, на
їхню думку, не звертались.

Враховуючи те, що посилання апелянтів в
апеляційній скарзі, на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної
справи, а судом повно та всебічно
перевірені надані сторонами докази,
дана їм належна оцінка у рішенні, які
належним чином мотивовані і за своїм
змістом та формою відповідають вимогам
матеріального та процесуального
закону, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
та ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 20 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий :

Судді :