Справа № 629/463/14-ц
Провадження № 6/629/57/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківскої області у складі:

головуючої - судді Мішуровської С.Т.,

секретаря судового засідання -
Кондрашкіної А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Лозова Харківської
області цивільну справу за поданням
Відділу державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України гр. ОСОБА_1, -

в
с т а н о в и в:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області Незус В.С.
звернувся до суду з поданням, в якому
просить тимчасово обмежити у праві
виїзду за межі України до виконання
своїх зобов'язань гр. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за злісне ухилення від
сплати аліментів, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_1.

Державний виконавець ВДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Незус В.С. в судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
подання в його відсутності, прохав його
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Із матеріалів подання вбачається, що на
виконанні у відділі ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
перебуває виконавчий лист № 2-147 від
28.01.2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6
частини всіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 1/2 частини
неоподаткованого мінімуму доходів
щомісячно.

Постановою державного виконавця від
28.01.2011 року відкрито виконавче
провадження відносно ОСОБА_1, однак
боржник по теперішній час аліменти не
сплачує, має заборгованість в сумі 20005,94
грн.

Щодо обмеження права боржника у виїзді
за межі України, відповідно до ст. 33
Конституції України, зазначено, що
кожному, хто на законних підставах
перебуває та території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України.

Тобто, вільне пересування і вибір місця
проживання - є суттєвою гарантією
свободи особистості, умовою її
професійного і духовного розвитку. Це
право є невідчужуваним і непорушним.

Необхідно також зазначити, що згідно до
ст.3 Конституції України - людина, її
життя і здоров'я, честь і гідність,
недоторканість та безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

В ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, який гарантує деякі права і
свободи, зазначено, що кожен, хто
законно перебуває на території
будь-якої держави, має право вільно
пересуватися і вільно вибирати місце
проживання в межах цієї території.
Кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною. На
здійснення цих прав, не можуть бути
встановлені жодні обмеження, крім тих,
що передбаченні законом і є
необхідними в демократичному
суспільству в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання порядку, запобігання
злочину, для захисту здоров'я чи моралі
або з метою захисту прав і основних
свобод інших осіб.

Ст. 8 Європейської конвенції Про захист
прав людини і основоположних свобод (1950
р.) закріплює права людини на приватне
життя.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

До того ж, ні подання державного
виконавця, ні матеріали справи та
виконавчого провадження не містять
будь-яких доказів того, що боржник
ухиляється від виконання судового
рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 28.01.2003
року.

Тому суд з огляду на вищевикладене, з
метою запобігання порушення прав і
свобод людини вважає за необхідне
відмовити в задоволенні подання
Відділу державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України гр. ОСОБА_1.

Також суд звертає увагу на те, що 13.11.2013
року по даній справі Лозівським
міськрайонним судом Харківської
області вже було ухвалено рішення,
згідно якого ВДВС Лозівського МРУЮ
було відмовлено в задоволенні даного
подання.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 33 Конституції України, Ст. 8
Європейської конвенції Про захист прав
людини і основоположних свобод (1950 р.),
ст.ст.217, 377-1 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні подання Відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України гр. ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги в п'ятиденний строк
з дня проголошення ухвали

Суддя:

С.Т.Мішуровська