Справа №487/5553/13-ц 29.01.2014 29.01.2014 29.01.2014
Провадження №22-ц/784/94/14
Провадження №22-ц/784/94/14
1-й інстанції Притуляк І.О.
Доповідач апеляційного суду
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2014 року

місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Тищук Н.О., Локтіонової О.В.,

при секретарі судового засідання
Орельській Н.М.,

за участю представника позивача-
ОСОБА_2,

представників відповідача- ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 08 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, -

у с т а н о в и л а:

21 червня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Миколаївської
міської ради, вимоги за яким
неодноразово змінював, частину з них
просив залишити без розгляду, та
остаточно пред'явив їх до ОСОБА_5 про
встановлення факту постійного
проживання разом із ОСОБА_7 на час
відкриття спадщини 10 січня 2010 року. В
обґрунтування позову посилався на ті
обставини, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_7 - його мати. У зв'язку з хворобою
матері у 2007 році почав проживати разом
із нею без реєстрації та здійснювати за
нею догляд. Наголошував, що проживав з
нею і на час відкриття спадщини,
поховав та отримав допомогу на
поховання, недоотриману пенсію.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 08 листопада 2013
року позов задоволено, встановлено
факт постійного проживання позивача
ОСОБА_5 зі спадкодавцем ОСОБА_7 на час
відкриття спадщини, а саме на 10 січня 2010
року.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив його
скасувати через порушення судом норм
матеріального і процесуального права
під час його ухвалення, посилання на
недопустимі докази, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Зазначав, що позивач пропустив
строк позовної давності для звернення
до суду, а також не довів факт сумісного
проживання письмовими доказами та
свідченнями.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши наведені в скарзі
доводи та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що позивачем не пропущено строк
позовної давності, оскільки про
порушення свого права він довідався 13
липня 2010 року, отримавши постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії, а
факт, що має юридичне значення, було
встановлено після належної оцінки
наданих доказів.

З такими висновками суду слід
погодитися, оскільки вони є
мотивованими та обґрунтованими.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня коли особа
довідалася, або могла довідатись про
порушення свого права, або про особу,
яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії ухвалено державним
нотаріусом Третьої Миколаївської
державної нотаріальної контори м.
Миколаєва 13 липня 2010 року (а.с. 15), тому
звернення до суду з позовом 21 червня 2013
року (а.с.4), здійснено позивачем в межах
строку позовної давності.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України у
рішенні суду повинно бути зазначено
відомості про факт, встановлений судом,
мету його встановлення, а також, докази,
на підставі яких суд установив цей
факт.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_7 (а.с.6). За життя, 12 грудня
1991 року ОСОБА_7 склала заповіт (а.с.11),
яким заповідала своєму сину ОСОБА_5
належну їй на праві власності квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.8).

З пояснень позивача, що
підтверджуються свідченнями свідків,
які були попереджені про кримінальну
відповідальність та приведені до
присяги, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з 2007 року
позивач та померла ОСОБА_7 стали
проживати разом, однією сім'ю, з метою
здійснення догляду за хворою ОСОБА_7 Ці
відомості підтверджуються також актом
про проживання від 25 травня 2013 року
(а.с.12) складеним на підтвердження того,
що громадянин ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
мешкав однією сім'ю з своєю матір'ю
ОСОБА_7 з 2007 року і по січень 2010 року. В
акті зазначено, що вони вели спільне
господарство, позивач лікував та
доглядав свою матір.

Відповідно до повідомлення УПФУ в
Заводському районі м. Миколаєві (а.с.14)
ОСОБА_5 викликався для вирішення
питання отримання допомоги на
поховання та отримання недоотриманої
пенсії померлої ОСОБА_7 Згідно ч. 1 ст. 52
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» сума неоодтриманої
пенсії виплачується по місяць смерті
включно, членам сім`ї, які проживали з
пенсіонером на день його смерті.

На користь доводів позивача також
свідчить той факт, що ОСОБА_7 20.12.1991р.
заповіла належну їй квартиру саме
позивачу.

За таких обставин доводи
відповідача, викладені в апеляційній
скарзі щодо посилання суду на
недопустимі докази, є безпідставними, а
докази, досліджені судом першої
інстанції належними, скільки вони
відповідають вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК
України.

Всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, належним чином
дослідивши надані докази, на які
сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд першої
інстанції постановив правильне по суті
рішення, яке відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК
України не може бути скасовано.

Щодо змісту апеляційної скарги
відповідача, то вона не містить
переліку обставин, які не були
з'ясовані судом та вплинули на невірне
вирішення ним справи, а її доводи не
впливають на обґрунтовані висновки
суду щодо встановлення факту, що має
юридичне значення.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити, а
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 08 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: