Справа № 521/7127/14-ц
Провадження №2/521/4861/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 листопада 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Поліщук І.О.
при секретарі - Святецькій І.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одеса цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3про
усунення перешкод у здійсненні права
власності та стягнення моральної
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
здійсненні права власності та
стягнення моральної шкоди, в якому
просить зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, які
проживають за адресою: АДРЕСА_1, усунути
перешкоди у здійснені нею, ОСОБА_1 права
власності відносно належної їй на
праві приватної власності квартири
АДРЕСА_1, шляхом виселення останніх з
вказаної квартири; стягнути з
відповідачів моральне відшкодування у
розмірі 100000 гривень, а також судові
витрати у розмірі 3654 гривні. В
обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає,
що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування від 16.02.2004
року, який зареєстровано в КП «ОМБТІ та
РОН» 21.06.2005 року. Після відповідної
реєстрації квартири АДРЕСА_1 на ім'я
позивачки, на прохання відповідача
ОСОБА_2, який у той час жив із своїм
неповнолітнім сином - ОСОБА_3, позивачка
дозволила залишитись їм деякий час
проживати у даній квартирі. Після
закінчення передбаченого домовленістю
строку відповідач ОСОБА_2 з зазначеної
квартири не виселився, продовжує
незаконно утримувати її та знаходиться
у ній без будь-яких правових підстав.
Позивачка також зазначила, що
відповідач ОСОБА_2 неодноразово
звертався до суду з позовними заявами
про скасування права власності
позивачки, проте ніякого позитивного
вирішення цього питання відповідач не
отримав. На теперішній час відповідачі
знаходяться у належній позивачці
квартирі, незаконно утримують її,
своїми діями перешкоджають їй вільно
розпоряджатися належним позивачці
майном, володіти та користуватися ним,
чим порушують її право власності. Крім
того, позивачка в своєму позові
зазначила, що відповідачі своїми
неправомірними діями, які виразились у
довготривалому незаконному утриманні
належної позивачці квартири,
неможливістю нею користуватися та
розпоряджатися, спричинили їй моральну
шкоду, яка виразилась у порушенні її
життя, у зв'язку з неможливістю
розпоряджатися належним позивачці
Представник позивача надав до суду
заяву, в якій просить суд розглянути
справу без його участі, позов своєї
довірителькипідтримує в повному
обсязі, проти задоволення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання
не з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлявся відповідно до
вимог ч.9 ст.74 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Зі згоди представника позивачки суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд
вирішує справу на підставі наявних у
справі даних чи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні вставлено, що
відповідно до договору дарування від
16.02.2004 року посвідченого Сімаченко С.Л.
державним нотаріусом Першої одеської
державної нотаріальної контори та
зареєстровано в реєстрі за №5-65, ОСОБА_6
подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар
квартиру під АДРЕСА_1, яка складається з
двох кімнат, загальною площею 37,3 кв.м, у
тому числі житловою - 20,7 кв.м. Даний
договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та
РОН» за №519 пр - стр 60 - р. 3106.

Згідно Витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» №
7563004, ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить квартира за
адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від
25.04.2005 року, 20.04.2005 року в Малиновський
РВ надійшла заява від гр. ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає: АДРЕСА_1 про
те, що гр. ОСОБА_1 19.04.2005 року приходила
до нього додому та погрожувала, що
виселить з квартири насильницьким
шляхом. В ході перевірки було
встановлено, що у гр. ОСОБА_2 на
теперішній час розглядається справа у
суді про незаконний продаж належної
йому квартири. Дана квартира за
договором дарування належить ОСОБА_1,
яка 19.04.2005 року з представником фірми
«Пілігрім» Дмитром прийшли за даною
адресою та зустріли там попередніх
власників з якими відбулась розмова з
приводу вселення в дану квартиру. В
ході розмови будь-яких погроз з боку гр.
ОСОБА_1 не надходило.

З листа в.о. директора КП «ОМБІ та РОН»
від 22.03.2013 року вбачається, що станом на
31.12.2012 року в КП «ОМБІ та РОН» право
власності на нерухоме майно за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1.
Станом на 31.12.2012 року в КП «ОМБТІ та РОН»
право власності на нерухоме майно за
ОСОБА_2 не зареєстроване.

За відомостями адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС, УДМС України в
Одеській області від 01.09.2014 року, місце
проживання ОСОБА_2
зареєстрованим/знятим з реєстрації не
значиться.

Як зазначає позивачка будь-яких
договорів, що стосуються проживання, у
тому числі договорів оренди, найму з
відповідачами не укладала.

За таких обставин, на думку суду,
відмова відповідачів виконати законні
вимоги власника квартири щодо
виселення, ставить перешкоди у
здійсненні позивачкою права власності
зазначеною квартирою.

Статтею 41 Конституції України
регламентовано, що кожен має право
володіти, користуватися своєю
власністю, і ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник
володіє, користується і
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
що не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним, ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Доказів, які б могли бути підставою для
обмеження права власності ОСОБА_1 на
зазначену квартиру або сервітутів щодо
зазначеної квартирина користь
відповідачів матеріали справи не
містять.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів зокрема можуть бути
припинення дії, яка порушує право,
примусове виконання обов'язку, або
іншим способом.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди, суд дійшов наступних
висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовуються особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Аналіз змісту
цієї норми надає можливість зробити
висновок, що компенсація моральної
шкоди здійснюється за наявності всіх
загальних умов відповідальності за
завдання шкоди, а саме:протиправної
поведінки, наявності завданої
моральної шкоди, причинним зв'язком між
протиправною поведінкою та завданою
моральною шкодою.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується та
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

В ході розгляду даної справи стороною
позивача не надано належних доказів,
щодо обґрунтування та підтвердження
порушених прав позивачки ОСОБА_1
заявленими до відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

У зв'язку із цим суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення
моральної шкоди є безпідставними та не
ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Судові витрати на
момент подання позову складають
судовий збір у розмірі 3654 гривні, що
підтверджуються квитанцією.

З позовної заяви вбачається, що ціна
позову дорівнює 100000 гривень - сума
заявленої моральної шкоди, за яку
позивачка сплатила судовий збір.

Оскільки в задоволенні стягнення
моральної шкоди позивачки було
відмовлено, тому суд вважає, що
підлягає стягненню з відповідачів сума
судового збору за подання до суду
позовної заяви немайнового характеру,
що становить 243,60 гривні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 16, 23, 319, 321, 391, 1167 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про усунення перешкод у здійсненні
права власності та стягнення моральної
шкоди - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути
перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Висилити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Одеської області
через Малиновський районний суд м.
Одеси протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Головуючий: