Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.02.2014
2/425/171/14

425/128/14-ц

04 лютого 2014 року
Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі: головуючого - судді
Нагорної Н.В., при секретарі
Гайворонській І.В., у відкритому
судовому засіданні, в залі суду
м.Рубіжне, розглянувши цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє як
законний представник в інтересах
малолітнього ОСОБА_3, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - Служба у справах дітей
Рубіжанської міської ради, Сектор
громадянства, міграції і реєстрації
фізичних осіб Рубіжанського МВ УМВСУ в
Луганській області, про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням і зняття з
реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, в обґрунтування якого
вказала, що являється власником
квартири за адресою: АДРЕСА_1. За даною
адресою зареєстрована її онука ОСОБА_2
разом з малолітнім сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Онука на даній житловій
площі не мешкає з 2011 року, квартирну
плату не вносить, не несе витрат по
утриманню квартири, однак добровільно
виписатися не бажає, чим перешкоджає їй
- власнику здійснювати право
користування та розпорядження цим
майном, а також оформити субсидію по
оплаті за комунальні послуги.
Посилаючись на вказані обставини,
просила суд визнати відповідачку разом
з малолітнім сином такими, що втратили
право користування квартирою за
адресою: АДРЕСА_1; та зобов'язати третю
особу СГМРФО зняти їх з реєстраційного
обліку за вказаною адресою.

Позивачка у судове засідання
04.02.2014р. не з'явилась, надала суду заяву
про розгляд справи за її відсутність,
на позові наполягає. Раніше в судових
засіданнях ОСОБА_1 пояснила, що
являється власником квартири за
адресою: АДРЕСА_1. У 2006 році вона на
прохання прописала в свою квартиру
онуку, щоб остання змогла отримати
паспорт. Деякий час онука разом з сином
проживала з нею, але з квітня 2011 року
вона в квартирі не проживає, у неї є
своя родина, чоловік, двоє дітей, всі
вони проживають за іншою адресою. Вона
являється людиною похилого віку, часто
хворіє та витрачає кошти на ліки,
отримує невелику пенсію та має право
оформити субсидію по оплаті за
комунальні послуги, але оскільки онука
прописана у неї, то субсидію їй не
оформлюють. Онука гроші на оплату
комунальних послуг не надає, витрат по
утриманню квартири не несе, однак
добровільно виписатися не бажає. У
зв'язку з тим, що відповідачка
перешкоджає їй - власнику здійснювати
право користування та розпорядження
квартирою, вона просить суд визнати
відповідачку разом з малолітнім сином
такими, що втратили право користування
квартирою за адресою: АДРЕСА_1; та
зобов'язати третю особу СГМРФО зняти їх
з реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове
засідання 04.02.2014р. не з'явилась, надала
суду заяву про розгляд справи за її
відсутність. Раніше в судових
засіданнях відповідачка пояснила, що з
позовом не згодна. Свої заперечення
мотивувала тим, що власного житла ні
вона, ні її чоловік не мають, проживають
на зйомній квартирі. Чоловік разом з їх
спільною дитиною прописаний у своїх
батьків, які прописувати її до себе не
бажають. Її мати також має квартиру, але
прописувати її теж не бажає. В квартирі
бабусі вона не проживає з квітня 2011
року, її речей в квартирі за місцем
реєстрації немає, грошей на оплату
комунальних послуг вона бабусі не
надає та сама комунальні послуги не
оплачує.

Представник третьої особи -
Служби у справах дітей Рубіжанської
міської ради Кравцова О.В. суду
пояснила, що заперечує проти зняття з
реєстрації малолітнього, а також
надала суду письмовий висновок.

Представник третьої особи -
Сектора громадянства, міграції і
реєстрації фізичних осіб
Рубіжанського МВ УМВСУ в Луганській
області до суду не з'явився, причину
неявки суду не повідомив, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

За таких обставин суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності сторін на підставі
доказів, які додані до справи, та
ухвалити рішення.

Суд, розглянувши справу в межах
заявлених вимог, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції
України ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права або обмежений
у його здійсненні. Право власності є
непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. При цьому відповідно до ст.
391 ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що згідно
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 20.08.2002р. ОСОБА_1 отримала у
спадщину квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
та 15.10.2002р. у встановленому законом
порядку зареєструвала право власності
на вказану квартиру (а.с.9).

Згідно довідки КП «Жилсервіс» від
06.01.2014р. у квартирі за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Однак ОСОБА_2 разом з малолітнім
сином ОСОБА_3 за місцем реєстрації не
проживає з квітня 2011 року, що
підтверджується показаннями свідка
ОСОБА_6, яка суду пояснила, що проживає з
позивачкою в одному будинку по
сусідству, часто у неї буває, доглядає
за нею, оскільки позивачка часто
хворіє. Відповідачку вона також знає -
це онука позивачки. Приблизно два роки
онука з маленьким сином проживала у
бабусі, але з весни 2011 року вона в
квартирі не проживає, її речей в
квартирі немає. Комунальні послуги
оплачує сама позивачка, онука їй грошей
не дає.

У суду не має підстав ставити під
сумнів достовірність і правдивість
фактів, повідомлених свідком. Дані про
його заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, його
показання об'єктивно підтверджуються і
не суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

Після встановлення зазначених
обставин суд приходить до наступного
висновку.

Згідно ст..1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України
при здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб.

У відповідності зі ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 405 ЦК
України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Будь-яких належних та допустимих
доказів, як вимагають приписи ст.ст.57-60
ЦПК України, на підтвердження своїх
заперечень, відповідачка суду не
надала.

Таким чином судом встановлено, що
ОСОБА_2 разом зі своїм малолітнім сином
з квітня 2011 року, тобто більше року за
місцем реєстрації не проживає без
поважних причин, житлом не цікавиться,
оплату за житло та комунальні послуги
не здійснює, її речей в спірній
квартирі немає.

Судом також встановлено, що
домовленості про збереження за
відповідачем права користування
вищезазначеною квартирою не було.

За таких обставин суд приходить
до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 в
розумінні ст..405 ЦК України втратила
право користування квартирою за
адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві
приватної власності позивачці, тому
вважає за необхідне визнати ОСОБА_2
разом з малолітнім сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право
користування зазначеною квартирою,
оскільки такий спосіб захисту є
справедливим та відповідає правам та
інтересам позивачки. Свої права та
обов'язки відповідачка повинна
здійснювати, не порушуючи прав та
інтересів інших осіб.

Суд не приймає до уваги висновок
Служби у справах дітей, оскільки за
нормами Сімейного Кодексу України саме
на батьків покладений обов'язок по
вихованню дитини та забезпеченню його
житлом.

Позовні вимоги щодо зняття з
реєстраційного обліку відповідачки
разом з малолітнім сином суд вважає
такими, що не підлягають задоволенню,
оскільки відповідно до вимог ст.7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду. Тобто,
рішення суду про визнання особи такою,
що втратила право користування житлом,
передбачає подальше їх зняття з
реєстраційного обліку.

Покласти судові витрати на
відповідачку позивач не просить.

Керуючись ст. ст. 5-11, 57-60, 213- 215, 292
ЦПК України, ст.ст. 13, 29, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
яка діє як законний представник в
інтересах малолітнього ОСОБА_3, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору - Служба у
справах дітей Рубіжанської міської
ради, Сектор громадянства, міграції і
реєстрації фізичних осіб
Рубіжанського МВ УМВСУ в Луганській
області, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням і зняття з реєстрації -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
разом з малолітнім сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право
користування квартирою за адресою:
АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити
за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Луганської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Рубіжанський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційна скарга не була подана. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Н.В.Нагорна