Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/460/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бондаренко А.А.
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

06.02.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Бубличенко В.П., Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Ульяновського
районного суду Кіровоградської
області від 21 жовтня 2013 року і

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»
звернулось до суду позовом до ОСОБА_2
про стягнення з неї заборгованості за
кредитним договором № KGXRRX09960215 в сумі
6885,75 грн.

Позивач зазначив, що 28.12.2007 року між
закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» та чоловіком
відповідачки ОСОБА_3 укладено договір
№ KGXRRX09960215.

Згідно умов договору ОСОБА_3 отримав
кредит у розмірі 4560, 00 грн. зі сплатою
відсотків за користуванням кредитом у
розмірі 12% на рік, на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 28.12.2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, на час
його смерті заборгованість за
договором становила 6885 грн. 75 коп.

Згідно паспортних даних щодо місця
реєстрації проживання відповідачки,
вона постійно проживала з ОСОБА_3 на час
його смерті у АДРЕСА_1 і відповідно до
ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину
після смерті чоловіка, а тому на
підставі ст.1282 ЦК України, вона
зобов'язана сплатити заборгованість
свого покійного чоловіка.

13.01.2011 року банк направив претензію
кредитора до Ульяновської державної
нотаріальної контори.

06.03.2013 року банк направив
лист-претензію ОСОБА_2 та пред'явив
вимогу погасити заборгованість за
договором, як спадкоємицею, але ніяких
дій останньою не вчинено.

Заочним рішенням Ульяновського
районного суду Кіровоградської
області від 21 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції з підстав неповного
з'ясування обставин, які мають значення
для справи, невідповідності висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права
та просить ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

В судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_2 і представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» не з'явилися про час і
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштових відправлень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
28.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3 укладено договір № KGXRRX09960215, за
умовами якого останній отримав кредит
у розмірі 4560 грн. зі сплатою відсотків
за користуванням кредитом у розмірі 12%
на рік, на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення 28.12.2009 року.

Позивач виконав свої зобов'язання за
договором, надавши ОСОБА_3 грошові
кошти, що підтверджується копією
рахунку № 4/17 від 28.12.2007 року (а.с.33).

В зазначений термін ОСОБА_3 кошти не
повернув, що підтверджується копією
розрахунку заборгованості за
договором № KGXRRX09960215 від 28.12.2007 року
(а.с.5-7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1 (а.с.35).

На час смерті ОСОБА_3 заборгованість за
договором № KGXRRX09960215 від 28.12.2007 року
становила 6885 грн. 75 коп., що
підтверджується копією розрахунку
заборгованості за договором № KGXRRX09960215
від 28.12.2007 року (а.с.5-7).

13.01.2011 року банк направив претензію
кредитора до Ульяновської державної
нотаріальної контори, що
підтверджується реєстром претензій
(а.с.36-38).

06.03.2013 року банк направив
лист-претензію ОСОБА_2 з вимогою про
задоволення нею обов'язків за
кредитним договором, як спадкоємцем
ОСОБА_3, що підтверджується копією
листа-претензії (а.с.39) та реєстром
поштових відправлень (а.с.40-41).

На запит суду з Ульяновської державної
нотаріальної контори надійшла довідка
№309/01-16 від 06.06.2013 року про те, що після
смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року спадкова справа не заводилась.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
дійшов висновку, що позивач
позбавлений права вимоги, так як вимоги
до відповідачки пред'явлені після
перебігу строків, передбачених ч.4 ст.1281
ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На час смерті у спадкодавця ОСОБА_3 був
обов'язок повернути позивачу 6885 грн. 75
коп. боргу за кредитним договором і цей
обов'язок не припинився його смертю, а
тому увійшов до складу спадщини.

Відповідно до ст.1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не
міг знати про відкриття спадщини, він
має право пред'явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не
пред'явив вимоги до спадкоємців, що
прийняли спадщину, у строки,
встановлені частинами другою і третьою
цієї статті, позбавляється права
вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи та
зазначається в позовній заяві, позивач
станом на 13.01.2011 року вже знав про
смерть боржника ОСОБА_3, так як надіслав
на адресу Ульяновської державної
нотаріальної контори претензію, що
підтверджується реєстром претензій
(а.с.36-38).

Листа-претензію на адресу ОСОБА_2 з
вимогою погасити заборгованість
позивач направив лише 06.03.2013 року, що
підтверджується реєстром поштових
відправлень (а.с.40-41).

Позовна заява позивача до ОСОБА_2
надійшла до суду 03.06.2013 року, що
підтверджується відміткою
Ульяновського районного суду (а.с.2).

Згідно умов кредитного договору банк
надав позичальнику ОСОБА_3 кредит на
строк 24 місяці, з 28.12.2007 року по 28.12.2009
року.

Таким чином, з огляду на положення ст.1281
ЦК України у будь-якому випадку вимога
до спадкоємців, які прийняли спадщину,
не може бути пред'явлена після спливу
одного року від настання строку вимоги.

Оскільки строк вимоги по кредитному
договору настав 28.12.2009 року, то річний
термін на пред'явлення вимоги сплив
28.12.2010 року, а тому позивач позбавлений
права вимоги.

Відповідно до ст.1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимогу кредитора
особисто, в розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленості між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передане спадкоємцям у натурі.

Як вбачається з матеріалів справи,
пред'явивши позов до відповідачки банк
не надав доказів про наявність у
спадкодавця ОСОБА_3 майна, в межах
вартості якого спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора.

Позивач не звертався до суду з
відповідним клопотанням про
здійснення судом запитів до
відповідних установ про надання
інформації про наявність у ОСОБА_3
спадкового майна.

30.08.2013 року представник позивача надав
до суду письмову заяву з проханням
розглядати справу без участі позивача,
чим фактично самоусунувся від
обов'язку доказування визначеного ст.60
ЦПК України.

В свою чергу суд першої інстанції
виходячи з принципу диспозитивності
цивільного судочинства був
позбавлений права самостійно, з
власної ініціативи збирати докази, в
тому числі щодо спадкової маси після
смерті ОСОБА_3 та визначення її
вартості.

Не можна погодитися з доводами суду
першої інстанції, що позивач не довів
за допомогою належних та допустимих
доказів родинних відносин між
відповідачкою та боржником.

Так, в матеріалах справи наявні
ксерокопії аркушів паспортів
відповідачки та ОСОБА_3 (а.с.8-11) де є
відмітка про реєстрацію між ними 07.07.1990
року шлюбу Колодистенською сільською
радою Уманського району і обоє
зареєстровані в АДРЕСА_1

Наведе свідчить, що відповідачка як
дружина ОСОБА_3 є його спадкоємицею і
відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
вважається такою, що прийняла спадщину.

Разом з тим, зазначені доводи суду
першої інстанції не можуть бути
підставою для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів
вважає, що рішення суду постановлено з
додержанням вимог закону та відповідає
матеріалам справи і підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ульяновського районного суду
Кіровоградської області від 21 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді