Справа № 500/8525/13-ц
Провадження № 2/500/752/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса
О.О.

при секретарі - Ботнар А.О.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, який уточнила та яким просила
визнати за нею право власності на
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 посилаючись на те, що 15 березня
2009 року вона позичила ОСОБА_3 20000
гривень на строк до 15 березня 2013 року на
підтвердження чого, ОСОБА_3 надала
позивачу розписку про отримання нею
зазначеної суми коштів, проте у
зазначений строк ОСОБА_3 зазначену суму
коштів не повернула. В грудні 2009 року
ОСОБА_3 померла та ОСОБА_2 повідомив, що
поверне зазначену суму боргу після
оформлення спадщини, що залишилася
після смерті ОСОБА_3, яка складається з
житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. У зв'язку із тим, що відповідач
ОСОБА_2 не може виконати свої
зобов'язання через відсутність
необхідної грошової суми, 31.12.2013 року
між позивачем та відповідачем ОСОБА_2
було укладено договір про припинення
зобов'язання передачею відступного
згідно якого, позивач ОСОБА_1 приймає
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_3 взамін
сплати боргу в сумі 20000 гривень
отриманих останньою за розпискою від
15.03.2009 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
уточнені позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила позов
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
уточнені позовні вимоги визнав в
повному обсязі та не заперечував проти
їх задоволення.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що уточнені позовні вимоги
підлягають задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно запису в
погосподарській книзі виконавчого
комітету Багатянської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
за № 49 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належав
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджено довідкою
наданою виконавчим комітетом
Багатянської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
від 09.09.2013 року № 2267.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 25.05.1992 року виданого
Багатянською сільською радою
Ізмаїльського району, Одеської області
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум
Верховного Суду України у п.1 постанови
«Про судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року № 7
роз'яснив, що відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинний
на той час закон, зокрема, відповідні
правила ЦК Української РСР 1963 року, у
тому числі щодо прийняття спадщини,
кола спадкоємців за законом. У разі,
коли спадщина, яка відкрилася до
набрання чинності ЦК України і строк на
її прийняття не закінчився до 1 січня 2004
року, спадкові відносини регулюються
цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст. 525 ЦК
УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 1/2
частина житлового будинку з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року)
спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено Витягом із
спадкового реєстру (заповіти/спадкові
справи) № 35920928 від 29.11.2013 року, згідно
якого інформація про заповіт,
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_4 відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги
після смерті ОСОБА_4 є його дружина
ОСОБА_3 та син ОСОБА_5.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, як
спадкоємець за законом першої черги
після смерті ОСОБА_4 разом з ним не
проживав та до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини не
звертався, тобто вважається таким, що
не прийняв спадщину згідно вимог ст. 549
ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) -
спадкоємець, який фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном, вважається таким, що прийняв
спадщину.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на час
відкриття спадщини фактично вступила в
управління спадковим майном, оскільки
на час відкриття спадщини проживала
разом із спадкодавцем ОСОБА_4, що
підтверджено довідкою наданою
довідкою наданою виконавчим комітетом
Багатянської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
від 09.09.2013 року № 2267, тобто вважається
такою, що фактично прийняла спадщину
відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) .

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від 21.12.2009 року, виданого
виконавчим комітетом Багатянської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, 1/2 частину якого вона фактично
прийняла, після смерті свого чоловіка
ОСОБА_4, але юридично не оформила.

Відповідно до заповіту посвідченого
секретарем виконавчого комітету
Багатянської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
від 14.04.1995 року, посвідченого за № 43,
ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було
та з чого б воно не складалось та
взагалі все те на що вона буде матиме
право заповіла ОСОБА_2.

Осіб, які мають право на обов'язкову
частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК
України, після смерті ОСОБА_3, немає.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України -
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом
після смерті ОСОБА_3 у встановлений
законом строк звернувся до
нотаріальної контори із заявою про

прийняття спадщини, що
підтверджено нотаріально посвідченою
заявою від 12.10.2011 року за № 1098,
тобто вважається таким, що фактично
прийняв спадщину.

Згідно розписки про отримання грошів
від 15.03.2009 року ОСОБА_3 отримали в борг у
ОСОБА_1 20000 гривень та зобов'язались в
строк до 15.03.2013 року повернути
зазначену суму боргу ОСОБА_1, однак до
теперішнього часу зобов'язання не
виконали.

Згідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1282 ЦК
України спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобов'язаний задовольнити
вимоги кредитора особисто, у розмірі,
який відповідає його частці у спадщині.

Згідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 600
ЦК України зобов'язання припиняється
за згодою сторін внаслідок передання
боржником кредиторові відступного
(грошей, іншого майна тощо).

Відповідно до договору про припинення
зобов'язання передачею відступного від
31.12.2013 року та розписки про передачу
житлового будинку від 31.12.2013 року,
відповідач ОСОБА_2 передав у власність
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_1, а позивач в
свою чергу не заперечував проти
передачі йому у власність вказаного
житлового будинку, взамін сплати 20000
гривень, отриманих в борг спадкодавцем
ОСОБА_3

Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Судом не виявлено обставин, що
суперечать закону або порушують права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, суд вважає, що позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно підлягає
задоволенню та визнає за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 61, 213-215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно -
задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.О. Бурнусус